Справа № 438/559/18
Номер провадження 2/438/297/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30 липня 2018 року м. Борислав

Бориславський міський суд Львівської області

у складі: головуючого судді Хемич О.Б.,

секретаря судового засідання Наминанік О.С.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м.Бориславі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 12.07.2007 року відділом РАЦСу Бориславського МУЮ у Львівській області між нею та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №85. У шлюбі народилася доньки: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 Спільне сімейне життя з відповідачем склалося невдало. З часом між ними дедалі більше стали виникати розбіжності у поглядах на сімейні відносини, що призводило до конфліктів навіть з дрібних спільних питань. Вже два місяці взагалі не спілкуються і не підтримують шлюбних відносин. Стали чужими людьми, миритися не бажають.

В підготовче засідання позивач не з'явилася, надала заяву з клопотанням розглянути справу у її відсутності; позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач в підготовче засідання не з'явився, надав заяву з клопотанням слухати справу у його відсутність; позовні вимоги визнає повністю.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. У зв'язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

12.07.2007 року відділом РАЦСу Бориславського міського управління юстиції між сторонами ОСОБА_2 та ОСОБА_5 зареєстровано шлюб, актовий запис №85, що стверджено свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3. Згідно даного свідоцтва прізвище дружини після реєстрації шлюбу «ОСОБА_5».

Сторони є батьками малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2

Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені більше двох місяців тому, через розбіжності у поглядах на сімейні відносини, що призводило до конфліктів навіть з дрібних спільних питань. Подальше збереження шлюбу, спільне проживання не можливі. Перебування сторін у шлюбі є формальним, їхня сім'я розпалася остаточно, примирення не можливе. Подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін.

Відповідно до ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

Крім цього, згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

За вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд немає обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Частиною 3 ст.200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Враховуючи встановлені по справі обставини, оцінюючи належність, допустимість, достатність, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, зважаючи на визнання позову відповідачем, враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, приходить до висновку, що вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

На підставі ч.1 ст.142 ЦПК України та ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір», у зв'язку з визнанням позову відповідачем позивачеві необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, згідно квитанції №111 від 21.05.2018, а з відповідача на корить позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 352,40 грн.

Керуючись ст.ст.112,113 СК України, 13, 19, 81, 82, 142, ст.197- 200, ч.4 ст.206, ч.2 ст.247, ч.4 ст.206, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,

ухвалив:

- позов задовольнити в повному обсязі;

- шлюб, укладений між ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) та ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП: НОМЕР_2, адреса: АДРЕСА_2), зареєстрований 12.07.2007 року відділом РАЦСу Бориславського міського управління юстиції, актовий запис №85 - розірвати;

- після розірвання шлюбу відновити ОСОБА_1 дошлюбне прізвище "ОСОБА_1";

- стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП: НОМЕР_2, адреса: АДРЕСА_2) 352 (триста п'ятдесят дві) гривні 40 копійок сплаченого судового збору;

- повернути ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП: НОМЕР_2, адреса: АДРЕСА_2)з державного бюджету 352 (триста п'ятдесят дві) гривні 40 копійок судового збору, сплаченого при поданні позову, згідно квитанції №111 від 21.05.2018.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.Б.Хемич