Ухвала

19 липня 2018 року

місто Київ

справа № 520/4538/14-ц

провадження № 61-31258ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2016 року у складі судді Калашнікової О. І. та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 12 квітня 2017 року у складі суддів: Журавльова О. Г., Комлевої О. С., Кравця Ю. І.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 21 лютого 2007 року у розмірі 126 812, 21 дол. США, що еквівалентно 1 120 766, 31 грн.

Позивач обґрунтовував заявлені вимоги тим, що 21 лютого 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк»), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк»), та ОСОБА_5 укладено кредитний договір № 0, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит на споживчі потреби у сумі 79 000 дол. США строком до 21 лютого 2017 року зі сплатою 13,5 % річних. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором АКІБ «УкрСиббанк» і ОСОБА_6 уклали 21 лютого 2007 року договір іпотеки №б/н, за умовами якого іпотекодавець передала у іпотеку банку нерухоме майно. 08 грудня 2011 року ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» уклали договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, за умовами якого відповідно до вимог статей 512-519 ЦК України ПАТ «УкрСиббанк» відступило, а ПАТ «Дельта-Банк» прийняло право вимоги за кредитними договорами (в тому числі й за договором від 21 лютого 2007 року № 0) та за забезпечувальними договорами. ПАТ «Дельта Банк» зазначило, що позичальник ОСОБА_5 зобов'язання за договором щодо повернення кредитних коштів і сплати відсотків за користування кредитом не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитом та відсотками, яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь.

ОСОБА_5, не визнавши позов ПАТ «Дельта Банк», 16 червня 2016 року звернувся до суду із зустрічним позовом про визнання кредитного договору недійсним, посилаючись на те, що ПАТ «УкрСиббанк» під час укладання договору споживчого кредиту від 21 лютого 2007 року № 0 порушило положення Закону України «Про захист прав споживачів», яке полягає у непроведені банківською установою переддоговірної роботи з позичальником (споживачем фінансових послуг) та веденні нечесної підприємницької практики банківською установою, яка вводить споживачів фінансових послуг в оману щодо сукупної вартості кредитних послуг та кінцевої вартості кредиту. Обґрунтовуючи вимоги за зустрічним позовом, ОСОБА_5 посилався на положення частини другої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», а також на те, що відсутність детального розпису загальної вартості кредиту для споживача унеможливлює визначення фактичного подорожчання кредиту. Тобто, в кредитному договорі не погоджено сторонами таку істотну умову, як ціна.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2016 року у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено. Визнано недійсним кредитний договір від 21 лютого 2007 року № 0, укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5

Рішення суду першої інстанції обґрунтовувалось тим, що кредитний договір не містить відомостей про сукупну вартість кредиту, а у графіках погашення кредиту відображено дату платежу і суму погашення кредиту. Крім того, банк не надав суду нову редакцію додатку № 1 до кредитного договору. За згаданих умов кредитний договір є недійсним, а тому позовні вимоги про стягнення заборгованості задоволенню не підлягають.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 12 квітня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін

Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, апеляційний суд виходив з того, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, дав їм належну оцінку, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення.

У червні 2017 року банк звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просив скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення, яким первісний позов задовольнити, у задоволенні зустрічного позову відмовити.

У обґрунтування касаційної скарги заявник посилається на неправильне застосування норм матеріального права судом апеляційної інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 липня 2017 року відкрито провадження у справі.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII), що набрав чинності 15 грудня 2017 року, судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII) касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Справу разом з матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду у червні 2018 року.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною п'ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи, що Верховний Суд у складі колегії суддів не приймав рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п'ятою статті 272 ЦПК України.

З огляду на те, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, Суд інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу розглянути колегією у складі п'яти суддів.

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою статті 34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» та Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про захист прав споживачів за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 12 квітня 2017 року призначити до судового розгляду колегією у складі п'яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у ній матеріалами.

Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Погрібний

О. В. Ступак

Г. І. Усик