Справа № 199/3596/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.08.2018 року м. Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Якименко Л.Г., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики.

До початку розгляду справи представник позивача ОСОБА_2 надала до суду заяву про забезпечення позову, у якій, враховуючи значну суму позову, просила накласти заборону на відчуження усього нерухомого та рухомого майна відповідачів до вирішення справи по суті.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна 1/3 частина квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_4; 1/3 частина вказаної квартири також на праві власності належить ОСОБА_3

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.1,2 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обовязку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Оскільки забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, то розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчується, зокрема, в тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зясовує відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову необхідно встановити наявність зв'язку між вказаним заходом забезпечення позову і предметом спору, співрозмірність та адекватність заходу із заявленими позивачем вимогами.

З приписів норм цивільно-процесуального законодавства України вбачається, що процесуальне законодавство обумовлює допустимість застосування заходів із забезпечення позову наявністю обставин, які свідчать про те, що невжиття таких заходів може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Забезпечення позову застосовується як засіб запобігання можливим порушенням майнових чи охоронюваних законом інтересів особи.

Приймаючи до уваги, що ціна позову є значною 10 687 430,23 гривень, а невжиття заходів щодо забезпечення позову може перешкодити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду, та зважаючи на те, що згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження права власності об'єктів нерухомого майна, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 належить на праві власності по 1/3 частині квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 вважаю заяву задовольнити та заборонити відчуження вказаного нерухомого майна.

Стосовно накладення арешту на інше все рухоме та нерухоме майно, то в цій частині заяви суд вважає відмовити, оскільки представником позивача не вказана інформація: на яке саме майно просить накласти арешт чи заборону на його відчуження, опис майна, його місцезнаходження чи місце розташування, інші дані, які ідентифікують майно та вказують на належність його на праві власності саме відповідачам ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, задовольнити частково.

Накласти заборону на відчуження будь-яким шляхом 1/3 частини квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, яка на праві власності належить ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1), на підставі свідоцтва про право власності від 11.06.1998 року, виданого Бюро приватизації АТ відкритого типу Дніпропетровський стрілочний завод; свідоцтва про право на спадщину, реєстр №1-1136 від 28.08.2001 року, виданого Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою.

Накласти заборону на відчуження будь-яким шляхом 1/3 частини квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, яка на праві власності належить ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_3, виданий 08.02.2001 року Амур-Нижньодніпровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області), на підставі свідоцтва про право власності від 11.06.1998 року, виданого Бюро приватизації АТ відкритого типу Дніпропетровський стрілочний завод; свідоцтва про право на спадщину, реєстр №1-1136 від 28.08.2001 року, виданого Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою.

Ухвала набирає чинності з дня постановлення 06.08.2018 року, але може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом п'ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк пред'явлення ухвали до виконання три роки - до 06.08.2021 року.

Суддя: