Постанова

Іменем України

04 липня 2018 року

м. Київ

справа № 638/20602/14-ц

провадження № 61-4635св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,

представник позивача - ОСОБА_2,

відповідачі: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова у складі судді Цвіри Д. М. від 28 вересня 2015 року та рішення апеляційного суду Харківської області у складі колегії суддів: Кіпенка І. С., Кіся П. В., Шаповал Н. М. від 19 квітня 2016 року,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У листопаді 2014 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовом, уточнивши його, до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат.

Позовна заява мотивована тим, що рішенням Апеляційного суду Харківської області від 30 березня 2011 року, яким змінено рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 серпня 2010 року та стягнуто солідарно з ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором від 01 березня 2006 року в сумі 514 тис. 94 грн 62 коп.

Оскільки станом на 18серпня 2015 року відповідачі вказані судові рішення не виконали, то, керуючись положеннями статті 625 ЦК України, просив стягнути на свою користь солідарно з відповідачів три проценти річних за неналежне виконання грошового зобов'язання в сумі 53 тис. 536 грн 26 коп. та інфляційні втрати в сумі 92 тис. 46 грн 27 коп.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2015 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» за неналежне виконання кредитного договору від 01 березня 2006 року три проценти річних у сумі 53 тис. 536 грн 26 коп. та інфляційні втрати - 92 тис. 46 грн 27 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки зобов'язання відповідачів перед позивачем з виплати заборгованості за кредитним договором у сумі 514 тис. 94 грн 62 коп. не виконано, то банк звернувся до суду в межах позовної давсності та на підставі статті 625 ЦК України з них підлягає солідарному стягненню сума інфляційних втрат та три проценти річних від простроченого виконанням грошового зобов'язання. Посилання відповідача на звернення позивача до суду з позовом після спливу позовної давності вважав безпідставним.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 19 квітня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2015 року змінено - зменшено суму, що підлягає стягненню солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» за неналежне виконання кредитного договору від 01 березня 2006 року: три проценти річних з 53 тис. 536 грн 26 коп. до 46 тис. 353 грн 02 коп. та інфляційні втрати з 92 тис. 46 грн 27 коп. до 6 тис. 266 грн 81 коп.

В іншій частині це рішення суду першої інстанції залишено без змін. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Змінюючи рішення, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для застосування до спірних правовідносин положень статті 625 ЦК України, але стягнув солідарно з відповідачів суму інфляційних втрат та три проценти річних від простроченого виконанням грошового зобов'язання в межах трьохрічного строку позовної давності, вказуючи при цьому, що доводи апеляційної скарги щодо спливу позовної давності є безпідставними.

У травні 2016 року ОСОБА_3 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині позовних вимог до нього і ухвалити нове судове рішення в цій частині про відмову в задоволенні позову.

Отже, в частині позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4 судові рішення не оскаржуються, тому в силу вимог частини першої статті 400 ЦПК України не є предметом перегляду.

Касаційна скарга мотивована тим, що позивач звернувся до суду з позовом після спливу позовної давності, про що ним було заявлено до суду першої інстанції. Крім того, з нього не може бути стягнуто суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, оскільки кредитний договір було укладено в іноземній валюті, а суму трьох процентів річних розраховано із суми визначеної в судових рішеннях про стягнення боргу в розмірі 514 тис. 94 грн 62 коп., але за цими судовими рішеннями сума основного боргу становить лише 37 тис. 18 доларів США 48 центів, що було за курсом НБУ еквівалентно 295 тис. 777 грн 66 коп.

У липні 2016 року ПАТ «Укрсоцбанк» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу, в якому зазначило, що оскільки судові рішення про стягнення боргу з відповідачів не виконані, то воно звернулося до суду в межах строку позовної давності. Крім того, оскільки поручитель ОСОБА_3 відповідає перед банком за порушення виконання зобов'язання боржником, то простроченою сумою, з якої слід обчислювати три проценти річних, є 514 тис. 94 грн 62 коп. У зв'язку з викладеним ПАТ «Укрсоцбанк» просило касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

28 грудня 2017 року справа передана до Верховного Суду.

Відповідно до частини третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону рішення судів частково не відповідають.

Згідно з частиною третьою статті 400 ЦПК України суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суди встановили, що рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 серпня 2010 року в справі № 2-111/2010 позов АКБ СР «Укрсоцбанк», ,з яким банк звернувся до суду в березні 2007 року, задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь АКБ СР «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 514 тис. 94 грн. 62 коп. та судові витрати у розмірі 1 тис. 730 грн. У задоволені іншої частини позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 30 березня 2011 року, рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 серпня 2010 року змінено. У частині відмови в задоволенні позовних вимог про солідарне стягнення заборгованості з ОСОБА_3 та ТОВ «Шумаго-графік» рішення скасовано. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 514 тис. 94 грн 62 коп. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» судові витрати в розмірі 1 тис. 730 грн. Провадження у справі за позовом АКБ СР «Укрсоцбанк» до ТОВ «Шумаго-графік» про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором - закрито.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 вересня 2011 року рішення апеляційного суду Харківської області від 30 березня 2011 року залишено без змін.

Згідно з постановою головного державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції (далі - Жовтневий ВДВС Харківського МУЮ) від 17жовтня 2012 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-111/10 виданого 02червня 2011 року Жовтневим районним судом м. Харкова в указаній справі.

Відповідно до відповіді Жовтневого ВДВС Харківського МУЮ від 18 серпня 2015 року постанови про зупинення виконавчого провадження або закриття виконавчого провадження у зазначеному виконавчому провадженні не виносились. Згідно з виконавчим документом сума боргу складає 514 тис. 94 грн 62 коп.

ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про застосування позовної давності в частині позовних вимог банку до нього (а. с. 47-49).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно з частинами другою та третьою статті 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Нормами частини третьої та четвертої статті 267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Якщо зазначена заява була прийнята до розгляду місцевим судом, то апеляційний чи касаційний суди під час розгляду справи в апеляційному або касаційному порядку правомірно можуть застосувати строк позовної давності, у межах наданих йому повноважень.

Зважаючи на викладене, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли помилкового висновку про звернення банку до суду з позовом до ОСОБА_3 у межах строку позовної давності та не звернули увагу на положення статей 264 і 267 ЦК України, а також на те, що банк уже звертався до суду з позовом до ОСОБА_3 у березні 2007 року.

Таким чином, ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат після спливу позовної давності.

Відповідно до статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, оскаржувані судові рішення в частині задоволення позову ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову банку в частині стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат з ОСОБА_3

Згідно з частиною третьою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Керуючись статтями 141, 400, 409, 412, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2015 року в незміненій при апеляційному перегляді частині та рішення апеляційного суду Харківської області від 19 квітня 2016 року в частині задоволення позову публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат з ОСОБА_3 скасувати, у задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в цій частині відмовити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_31 тис. 606 грн (одна тисяча шістсот шість) на відшкодування судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги, та 1 тис. 788 (одна тисяча вісімдесят вісім) грн на відшкодування судового збору, сплаченого за подання касаційної скарги.

Поновити виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2015 року в незміненій при апеляційному перегляді частині та рішення апеляційного суду Харківської області від 19 квітня 2016 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

Ю. В. Черняк