Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2018 року Волноваський районний суд Донецької області у складі: головуючого - судді - Овчиннікової О.С., при секретарі - Фоміних С.В., за участю позивачки - не з'явилася, представника позивачки за первісним позовом - ОСОБА_1, відповідачів за первісним позовом - не з'явилися, представника відповідачів за первісним позовом - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому зсіданні цивільну справу за зустрічним позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності та стягнення грошової компенсації вартості частки майна,

ВСТАНОВИВ :

До суду звернулися позивачі за зустрічним позовом до ОСОБА_5 про визнання права власності та стягнення грошової компенсації вартості частки майна. Позов обгрунтовували тим, що помер 02.03.2016 року їхній батько - ОСОБА_6. Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку № 36 по вул.Київській в м.Волноваха Донецької області площею 33,10 кв.м , належного померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. Окрім позивачів - дітей померлого, спадкоємицею померлого є його друга дружина - відповідачка ОСОБА_5 Спадкодавець за життя залишив заповіт , яким заповів спірний будинок позивачам в рівних долях. Оскільки відповідачка на момент смерті чоловіка була пенсіонером, то вона вважає, що має право на обов'язкову долю. Позивачі вважають, що ця доля складає - 1/6 частину будинку. В зв'язку з неможливістю виділити 1/6 частину будинку в натурі та, враховуючи розмір частки, просять суд визнати за ними право власності на 1/6 частину спірного будинку в рівних частках та стягнути з них на користь відповідачки грошову компенсацію вартості частки майна в розмірі 8234 гривень.

В судове засідання позивачі за зустрічним позовом - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не з'явилися, надали заяви про розгляд цивільноїх справи за їхньої відсутності, зустрічний позов підтримали, на його задоволенні наполягали.

Представник позивачів за зустрічним позовом - ОСОБА_2 в судовому засіданні зустрічний позов підтримав, на його задоволенні наполягав.

Відповідачка за зустрічним позовом - ОСОБА_5 не з'явилася, надала заяву про розгляд цивільної справи за її відсутності, у присутності її представника за договором - ОСОБА_1

Представник ОСОБА_1 в судовому засіданні проти задоволення зустрічного позову заперечував, пояснив, що його довірителька заперечує проти позовних вимог, проти суми оцінки вартості частки майна, до того ж, вартість цієї частки позивачами за зустрічним позовом не внесена на депозитний рахунок ТУ ДСА. Просив в задоволенні відмовити в зв'язку з необгрунтованістю.

Суд, вислухавши позицію представників сторін, вивчивши матеріали цівільної справи, вважає, що зустрічний позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено зі свідоцтва про смерть серії І-НО № 940062 від 03.03.2016 року, що 02 березня 2016 року помер ОСОБА_6 . ( а.с. 5)

Зі свідоцтва про право на спадщину за законом від 07 серпня 1991 року судом встановлено, що померлий ОСОБА_6 був власником житлового будинку № 36 по вул.Київській в м.Волноваха Донецької області, житловою площею 33,10 кв.м з надвірними будівлями. ( а.с. 7)

Зі свідоцтва про одруження V-НО № 337307 від 18.01.1989 року судом встановлено, що ОСОБА_6 одружився з ОСОБА_7, якій присвоєно прізвище - ОСОБА_6. ( а.с. 46)

Зі свідоцтва про народження VІ-НО № 267871 від 27.09.1984 року судом встановлено, що позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_3 народився 06.09.1981 , актовий запис № 275 зроблений Волноваським райвідділом РАГС Донецької області, батьком зазначений ОСОБА_6. ( а.с. 77)

З заповіту від 07 серпня 1991 року судом встановлено, що ОСОБА_6 заповів належний йому житловий будинок з усіма надвірними будівлями № 36 по вул. Київській в м.Волноваха Донецької області дітям - ОСОБА_8 та ОСОБА_3 в рівних частках кожному, заповіт посвідчений державним нотаріусом Першої Волноваської державної нотаріальної контори ОСОБА_9 за реєстровим № 3009. ( а.с. 78)

З висновку судової будівельно-технічної експертизи № 2 - с від 23.01.2018 року судом встановлено, що виділити 1/6 частину будинку № 36 по вул.Київській в м.Волноваха Донецької області з організацією в натурі ізольованої квартири для 1/6 частини не є можливим для будь-якої загальної площі, що вказана у матеріалах справи, відповідно з вимогами ДБН В.3.2.2-2-2009 "Житлові будинки. Реконострукція і капітальний ремонт", ДБН В.2.2-15-2005 "Житлові будинки, основні положення", тому що загальна площа, що приходиться на ідеальну 1/6 частку є меншою, ніж мінімальна площа для однокімнатної квартири ( 30 кв.м) та меншою, ніж мінімальна площа жилої кімнати однокімнатної квартири. ( а.с.141)

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Право на спадкування, відповідно до ст.1223 ЦК України, мають особи, визначені у заповіті.

Статтею 1241 ч.1 ЦК України встановлено право на обов'язкову частку у спадщині для малолітніх, неповнолітніх, повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця, непрацездатної вдови (вдівця) та непрацездатних батьків, що спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Враховуючи, що відповідач ОСОБА_5 на час відкриття спадщини була непрацездатною особою внаслідок похилого віку, вона мала права на обов*язкову частку у спадщині. Це її право сторони не оспорювали.

Згідно положень ч.1, 5 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини воно належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини.

На а.с. 59 міститься відповідь нотаріуса ОСОБА_10 від 30.09.2016 року, надана на запит суду, з якої вбачається, що на підставі заяв спадкоємців - ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відкрито спадкову справу після смерті померлого 02.03.2016 року ОСОБА_6 Свідоцтва про право на спадщину не видавалися.

Тобто, усі учасники справи скористалися своїм правом, прийняли спадщину, внаслідок чого набули право спільної часткової власності на нерухоме майно.

Відповідно до положень ч.1,3 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ч.2 ст. 1278 ЦК України, кожен зі спадкоємців має право на виділ його частки в натурі.

Стаття 361 ЦК України вказує, що співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Згідно ч..1,2,3 ст.364 ЦК України, співвласник має право на виділ в натурі частки з майна, що знаходиться у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти позовних вимог, пояснюючи, що його довірителька відповідачка не бажає отримувати компенсацію у рахунок вартості її частки спадщини, на яку вона претендує, оскільки вважає вказану суму необґрунтованою, від свої частки спадщини відмовитися не бажає.

Статтями 21, 24, 41 Конституції України встановлено, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об'єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану.

В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти позовних вимог, пояснюючи, що його довірителька відповідачка не бажає отримувати компенсацію у рахунок вартості її частки спадщини, на яку вона претендує, оскільки вважає вказану суму необґрунтованою, від свої частки спадщини відмовитися не бажає.

Враховуючи позицію відповідача та його представника щодо невизнання ними позову, суд вважає неможливим позбавити позивача її права власності, встановленого Конституцією України, що виникло внаслідок отримання нею спадщини. Згоди на отримання компенсації вартості спадкового майна вона не надала, добровільно відмовитися від свої частки спадщини не бажає, тому суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі ст.ст.364,1216, 1268, 1278 ЦК України, ст.ст.21, 24, 41 Конституції України, керуючись ст.ст. 12, 76-81, 89, 95, 133, 141, 263 -265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у задоволенні позову до ОСОБА_5 про визнання права власності та стягнення грошової компенсації вартості частки майна.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області шляхом подачі до Волноваського районного суду Донецької області апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.С.Овчиннікова