Постанова

Іменем України

11 липня 2018 року

м. Київ

справа № 369/164/14-ц

провадження № 61-20160 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

заявник (стягувач) - публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»;

заінтересовані особи (боржники): ОСОБА_4, ОСОБА_5, товариство з обмеженою відповідальністю «Тайсон Інвестмент Групп»;

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 6 квітня 2017 року у складі судді Ковальчук Л. М. та ухвалу апеляційного суду Київської області від 13 червня 2017 року у складі колегії суддів: Гуля В. В., Приходька К. П., Таргоній Д. О.,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У березні 2017 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду із заявоюпро видачу дублікату виконавчого документа.

Заява мотивована тим, що заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 травня 2014 року стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ «Дельта банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 10 822 127 грн 76 коп. та у рахунок погашення зазначеної суми заборгованості звернуто стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку площею 4,8554 га, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення ? землі житлової забудови, що розташована у с. Білогородка Київської області Києво-Святошинського району, яка належить на праві власності товариству з обмеженою відповідальністю «Тайсон Інвестмент Групп» (далі - ТОВ «Тайсон Інвестмент Групп»), шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. На підставі вказаного рішення суду 15 квітня 2014 року було видано виконавчі листи.

Банк посилався на те, що під час інвентаризації було встановлено, що виконавчі документи були втрачені працівником банку - ОСОБА_7, яка звільнилася.

Ураховуючи викладене, банк просив видати дублікати виконавчих листів відносно боржників ОСОБА_4, ОСОБА_5, ТОВ «Тайсон Інвестмент Групп» у справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ТОВ «Тайсон Інвестмент Групп» про стягнення кредитної заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 6 квітня 2017 року у задоволенні заяви ПАТ «Дельта Банк» відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви ПАТ «Дельта Банк», суд першої інстанції виходив із того, що належних та допустимих доказів втрати виконавчого листа заявником суду не надано, як і не надано доказів того, що отримані виконавчі документи пред'являлись стягувачем до виконання і не перебувають на виконанні в органах державної виконавчої служби, тому відсутні підстави вважати, що оригінали виконавчих листів є втраченими.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 13 червня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» відхилено, ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що незважаючи на наявність виконавчих документів, виданих 15 квітня 2014 року, банком вони ніколи не пред'являлися до Державної виконавчої служби для примусового виконання рішення суду. Довідка ПАТ «Дельта Банк» від 1 березня 2017 року, згідно з якою під час проведення інвентаризації було виявлено втрату виконавчих документів, дублікат яких просить видати банк, є неналежним доказом, оскільки самі матеріали інвентаризації із підписами відповідальних осіб заявником суду не надано. Тобто банком не доведено факт втрати виконавчих документів. Крім того, банк звертався до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання, проте у задоволенні заяви банку було відмовлено ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 березня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 21 червня 2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 грудня 2016 року.

У липні 2017 року ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просило оскаржувані судові рішення скасувати і постановити ухвалу про задоволення заяви.

Касаційна скарга мотивована тим, що виконавчі документи були втрачені працівником банку ОСОБА_7, яка звільнилася за власним бажанням.

Також банк зазначав, що 11 вересня 2014 року правлінням Національного банку України було прийнято постанову № 560/БТ «Про встановлення особливого режиму контролю за діяльністю ПАТ «Дельта Банк» шляхом призначення куратора». 2 березня 2015 року правлінням Національного банку України було прийнято постанову № 150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних». У той же день виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк». 3 березня 2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу. Тобто, починаючи з 11 вересня 2014 року ПАТ «Дельта Банк» було обмежено в здійсненні операційної діяльності, а постійна ротація персоналу призвела до втрати виконавчих листів та неможливості своєчасної подачі останніх до примусового виконання.

1 березня 2017 року під час інвентаризації працівниками банку було виявлено втрату виконавчих листів, дублікат яких просить видати банк.

Крім того, посилаючись на статті 14, 44 Податкового кодексу України, банк зазначав, що відсутність виконавчих документів, які, на думку банку, є первинними документами, позбавляє банк можливості віднести заборгованість за кредитним договором, стягнуту заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 травня 2014 року, до безнадійної, що впливає на фінансові, податкові показники ПАТ «Дельта Банк», зокрема податок на прибуток, а також призведе до накладення штрафу на банк.

У вересні 2017 року представник ОСОБА_4 - ОСОБА_8 - подала заперечення на касаційну скаргу, в якому зазначила, що судові рішення першої та апеляційної інстанції є законними та обґрунтованими. Також вказувала на те, що 3 лютого 2016 року ПАТ «Дельта Банк» звертався із заявою про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання та одночасно пред'являв виконавчі документи суду. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 березня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 21 червня 2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 грудня 2016 року, у задоволенні заяви ПАТ «Дельта Банк» про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання у цивільній справі за позовом ПАТ «Дельта банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ТОВ «Тайсон Інвестмент Групп» про стягнення кредитної заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки було відмовлено.

Посилання банку на те, що він зобов'язаний відновити первинні бухгалтерські документи, якими є виконавчі листи, оскільки у разі їх не відновлення можливе застосування до банку санкцій у вигляді штрафу, безпідставні, оскільки первинний документ згідно з положеннями Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» - це документ, який містить відомості про господарську операцію. Виконавчий лист - це письмовий документ встановленої форми і змісту, який видається судом для примусового виконання прийнятих ним у справах рішень, ухвал, постанов як підстава для їх виконання.

Тобто, виконавчий лист, який судом виданий стягувачу, не повинен залишатися у стягувача, а повинен направлятися до державної виконавчої служби для примусового виконання рішення суду. Після виконання рішення суду виконавчий лист повертається до суду з відміткою про виконання та залишається в матеріалах судової справи. Тому виконавчий лист, який виданий судом стягувачу - ПАТ «Дельта Банк», не є для нього первинним бухгалтерським документом.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.

Відповідно до положень частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з вимогами частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з дотриманням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Судом першої інстанції установлено, що заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 травня 2014 року стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ «Дельта банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 10 822 127 грн 76 коп. та у рахунок погашення зазначеної суми заборгованості звернуто стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку площею 4,8554 га, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення ? землі житлової забудови, що розташована у с. Білогородка Київської області Києво-Святошинського району, яка належить на праві власності ТОВ «Тайсон Інвестмент Групп», шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.

Виконавчі листи відносно боржників ОСОБА_4, ОСОБА_5, ТОВ «Тайсон Інвестмент Групп», видані 15 липня 2014 року Києво-Святошинського районного суду Київської області. Виконавчі листи не були пред'явлені до виконання.

Згідно з частиною першою статті 370 ЦПК України 2004 року замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу може бути виданий дублікат цих документів.

Судом також установлено, що 3 лютого 2016 року ПАТ «Дельта Банк» зверталося до Києво-Святошинського районного суду Київської області із заявою про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання та одночасно пред'явило виконавчі документи суду.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 березня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 21 червня 2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 грудня 2016 року, у задоволенні заяви ПАТ «Дельта Банк» про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання у цивільній справі за позовом ПАТ «Дельта банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ТОВ «Тайсон Інвестмент Групп» про стягнення кредитної заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено (а.с. 163-165, 209-211, 238-239 т. 1).

Ухвалюючи зазначені судові рішення, суди дійшли висновку про відсутність поважних причин пропуску строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання, оскільки рішення суду про стягнення кредитної заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки було ухвалено 20 травня 2014 року, набрало законної сили 15 липня 2014 року, строк пред'явлення виконавчих документів до виконання сплив 3 червня 2015 року, а до суду із вимогою про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчих листів до виконання банк звернувся лише у лютому 2016 року. Неналежна організація роботи банку не є підставою для поновлення строку для пред'явлення виконавчих листів до виконання.

Таким чином питання про поновлення строку для пред'явлення виконавчих листів до виконання судом вже вирішувалось і у задоволенні заяви ПАТ «Дельта Банк» про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання було відмовлено.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу у зв'язку з його втратою заявники повинні подати докази, а суди мають обов'язково перевірити, чи не було виконано втрачені судові рішення, судові накази, чи не втратили вони законної сили.

Із заявою про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу можна звернутися лише в межах строків пред'явлення їх до виконання. У разі пропуску такого строку одночасно із заявою про видачу дубліката слід подати і заяву про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Вирішуючи питання про видачу дублікату виконавчого документа суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що довідка ПАТ «Дельта Банк» від 1 березня 2017 року, згідно з якою під час проведення інвентаризації було виявлено втрату виконавчих документів, дублікат яких просить видати банк, є неналежним доказом у розумінні статті 58 ЦПК України 2004 року, матеріали інвентаризації із підписами відповідальних осіб заявником суду не надано. При цьому строк для пред'явлення виконавчих документів до виконання сплив 3 липня 2015 року і у його поновленні банку судом було відмовлено.

Посилання касаційної скарги на те, що виконавчі документи були втрачені працівником банку (ОСОБА_7), який звільнилася за власним бажанням, є безпідставними, оскільки наказ № 1098-к/ТР від 6 травня 2015 року - це наказ про відпустку ОСОБА_7 по догляду за дитиною. Крім того, дата виходу працівника ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_7 у відпустку по догляду за дитиною (11 травня 2015 року) як підстава втрати виконавчих листів не узгоджується із тією обставиною, що 3 лютого 2016 року ПАТ «Дельта Банк» зверталося до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання та одночасно пред'явило виконавчі документи до суду. Крім того, такі доводи самі по собі не є достатньою підставою для задоволення заяви про видачу дубліката виконавчого документа, так як перевірка обставин, при яких ОСОБА_7, за доводами банку, втратила виконавчі листи, не проводилась, відповідні матеріали у разі наявності для цього підстав до правоохоронних органів не надсилались.

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» залишити без задоволення.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 6 квітня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 13 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: Б. І. Гулько

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

Ю. В. Черняк