Провадження 2-з/127/29/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2018 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі судді Бойко В.М.,

при секретарі Ревтюх О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд, -

ВСТАНОВИВ:

У вищевказаній заяві заявник просить суд вжити заходів для забезпечення позову, а саме накласти арешт на все належне відповідачу: ОСОБА_2 нерухоме майно.

Заява мотивована тим, що заявник має намір звернутись до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про стягнення вартості переданого їм користування обладнання.

Заявник вказує, що відповідачі не повернули позивачу передане їм в користування обладнання чи його вартість в еквіваленті 12 000 доларів США, чим було порушено низку вимог чинного законодавства в сфері, належного виконання зобовязань, та прав позивача. Оскільки, починаючи з «01 »січня 2016року відповідачі привласнили обладнання та не відшкодовують його вартість, безпідставно ним користуються на власний розсуд, ігноруючи його майнові права, як власника цього обладнання, а також враховуючи те, що відповідачі не повертають кошти за договором позики та рішеннями суду , які набули законної сили, посилаються на нестабільну економічну ситуацію в країні, як на підставу невиконання своїх зобовязань, у позивача є підстави побоюватись, що така позиція відповідачів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Судом встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкту нерухомого майна відповідач ОСОБА_2 має у власності нерухоме майно, що підтверджується матеріалами заяви .

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року за №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Ст. 151 ЦПК України встановлено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, імя та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів звязку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних доказів, суд приходить до висновку, що заява обгрунтована підтверджена належними доказами, а тому суд вважає, заяву задовольнити частково, зметою недопущення порушення прав відповідача накласти арешт в межах визначеної заявником ціни позову 317353,25 грн.

Керуючись ст.. 151, 152, 153, 260, 263, ЦПК України, п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року за №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», -

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити частково.

Накласти арешт на належне ОСОБА_2 ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, нерухоме майно в межах ціни позову 317353,25 грн.

Копію ухвали направити сторонам для подальшого предявлення для виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана потягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя :