Справа № 522/1715/13-ц
Провадження № 6/522/636/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2018 року Приморський районний суд міста ОСОБА_1 в складі:

головуючого - судді Чернявської Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Ткаченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м.Одесі подання Другого Приморського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа,

ВСТАНОВИВ:

19 липня 2018 року Другий Приморський відділ державної виконавчої служби м.Одеси звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за виконавчим листом від 12.04.2013 року № 522/1715/13ц.

В обґрунтування зазначеного подання заявник зазначив, що у відділі ДВС перебуває виконавчий документ про стягнення коштів, від виконання якого боржник ухиляється.Таким чином, оскільки майно і джерела доходів у боржника відсутні, виконавчі документи не виконано, це стало підставою для звернення державного виконавця з поданням до суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України, ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

В судове засідання Державний виконавець Другого Приморського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 не зявився. В поданні зазначено про розгляд справи за його відсутністю.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги подання, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду зазначеного подання, суд прийшов до наступних висновків.

Як вбачається із матеріалів справи, 23 квітня 2013 року Приморський районним судом міста ОСОБА_1 видав виконавчий лист № 522/1715/13ц про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь публічного товариства «Державний ощадний банк України» через філію Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» суму заборгованості за кредитним договором № 2178-н від 05 грудня 2007 року у сумі 127164 (сто двадцять сім тисяч сто шістдесят чотири) гривні 62 копійки.

Зазначений виконавчий документ звернутий до примусового виконання.

В ході проведення виконавчих дій зясовано, що боржнику належить на праві власності нерухоме майно, яке перебуває під обтяженням.

Постановою Приморського відділу ДВС м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 30 червня 2017 року оголошено у розшук майно боржника ОСОБА_2, а саме автомобіля ОСОБА_5, номерний знак НОМЕР_1.

Також, 04 липня 2017 року постановою Приморського відділу державної виконавчої служби м.Одеси звергнуто стягнення на заробітну плату ОСОБА_2, що отримує дохід у Одеському національному університеті у розмірі 20% до виплати загальної суми боргу 141581,89 гривень. Постановою Приморського відділу державної виконавчої служби м.Одеси від 4.07.2017 року звергнуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_2, що отримує дохід у УПФУ в Приморському районі м.Одеси у розмірі 20% до виплати загальної суми боргу 141581,89 гривень.

При цьому, відомості про порядок проведення стягнень та стан заборгованості на теперішній час суду не надані.

Згідно ч.3 ст.441 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері. Зазначеним Законом не передбачено за ухвалою суду тимчасове обмеження виїзду за кордон боржника до виконання своїх зобов'язань.

Так, відповідно до п.2 ч.1 ст. 6 цього Закону, громадянинові України у випадку, якщо діють неврегульовані договірні зобов'язання, то до виконання зобов'язань або розв'язання спору може бути відмовлено у видачі паспорта для виїзду за кордон.

Згідно з ч.ч. 2, 4 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п.п. 1-9 ч. 1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено.

Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Статтею 6 цього Закону передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання таких зобовязань. Зазначеною статтею не передбачено здійснення таких дій як встановлення тимчасового обмеження судом права виїзду громадянина за межі України.

Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, підлягає з'ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання у повному обсязі або частково.

Слід зазначити, що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника покладених на нього рішенням суду зобовязань, тобто наявність лише самого зобовязання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон. Також, у поданні відсутні документи, які б свідчили про здійснення відповідних виконавчих дій щодо сплати боржником суми заборгованості. Судом не встановлено будь-яких свідомих дій боржника, спрямованих на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, оскільки в матеріалах подання відсутні достовірні відомості про вручення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження, виклик боржника та виходи державного виконавця до місця його проживання з метою встановлення обєктивних обставин (тривале відрядження, хвороба, тощо), що можуть заважати виконанню рішення суду.

Отже, станом на час звернення до суду не надані належні та допустимі докази, що вжиті під час примусового виконання заходи стосовно боржника були виконані чи боржник ухиляється від виконання судового рішення.

Отже, відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоровя чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

На вищевказані обставини звертає увагу Верховний Суд України в узагальненнях від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

Аналізуючи зазначене, враховуючи вимоги Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», яким регулюється порядок та випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, суд дійшов висновку, що державним виконавцем не надано всі необхідні докази, які б свідчили про ухилення боржника від виконання зобовязання, а також не вбачається наявності обґрунтованого припущення, що вирішення питання про заборону боржникові виїзду за кордон сприятиме виконанню зобовязання, у звязку з чим, подання є необґрунтованим, та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», ст. 260-261, ст.441 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні подання головного державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 про обмеження у праві виїзду за кордон без вилучення паспортного документа ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2 для виконання зобовязань, покладених на нього виконавчим листом № 522/1715/13-ц, виданий 19.08.2013 року про стягнення грошової суми 127164,62 гривень.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.Згідно з ст. 354 та відповідно до п. 8 та п.п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня одержання копії цієї ухвали шляхом подання апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси до апеляційного суду Одеської області.

Суддя Л.М. Чернявська

24.07.2018