Ухвала

02 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 520/3500/13-ц

провадження № 61-40072ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Стрільчука В. А., розглянувши касаційні скарги Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» на рішення Київського районного суду міста Одеси від 05 грудня 2017 року, постанову Апеляційного суду Одеської області від 10 травня 2018 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 25 травня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси», Комісії із загальнообов'язкового державного страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витрат, пов'язаних з народженням та похованням Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси», третя особа - Одеське обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової непрацездатності, про встановлення характеру трудових відносин, визнання недійсними рішень та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила: встановити характер трудових відносин між нею та Комунальним підприємством «Теплопостачання міста Одеси» (далі - КП «Теплопостачання міста Одеси») як такий, що укладений на невизначений строк, встановлений за погодженням сторін; визнати недійсними рішення Комісії із загальнообов'язкового державного страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витрат, пов'язаних з народженням та похованням, КП «Теплопостачання міста Одеси» в частині відмови виплатити їй допомогу з тимчасової втрати працездатності, а саме: пункт 24 протоколу від 31 жовтня 2012 року № 10, пункт 48 протоколу від 30 листопада 2012 року № 11, пункт 96 протоколу від 31 січня 2013 року № 1 та пункт ІІ протоколу від 28 лютого 2013 року № 2/2; зобов'язати КП «Теплопостачання міста Одеси» внести виправлення у листки непрацездатності; стягнути з відповідачів на свою користь моральну шкоду у сумі 15 тис. грн.

Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 05 грудня 2017 року позов задоволено частково. Встановлено характер трудових відносин ОСОБА_1 з КП «Теплопостачання міста Одеси» як таких, що укладені на невизначений строк, встановлений за погодженням сторін. Визнано недійсними рішення Комісії із загальнообов'язкового державного страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витрат, пов'язаних з народженням та похованням, КП «Теплопостачання міста Одеси» в частині відмови виплатити ОСОБА_1 допомогу з тимчасової втрати працездатності, а саме: пункт 24 протоколу від 31 жовтня 2012 року № 10, пункт 48 протоколу від 30 листопада 2012 року № 11, пункт 96 протоколу від 31 січня 2013 року № 1 та пункт ІІ протоколу від 28 лютого 2013 року № 2/2. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 10 травня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Київського районного суду міста Одеси від 05 грудня 2017 року скасовано в частині відмови в задоволенні позовних вимог та ухвалено у цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково. Зобов'язано КП «Теплопостачання міста Одеси» внести виправлення в листки непрацездатностіОСОБА_1, вказавши «постійна» замість «тимчасова» в графі «Робота»: серії АВМ № 442448, серії АВМ № 454310, серії АВМ № 442866, серії АВМ № 454350, серії АВМ № 443327, серії АВМ № 766385, серії АВМ № 767742, серії АВМ № 408100, серії АВМ № 409433. Стягнуто з КП «Теплопостачання міста Одеси» на користь ОСОБА_1 2 тис. грн на відшкодування моральної шкоди. В іншій частині рішення залишено без змін.

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 25 травня 2018 року апеляційну скаргу КП «Теплопостачання міста Одеси» залишено без задоволення. Рішення Київського районного суду міста Одеси від 05 грудня 2017 року залишено без змін.

У липні 2018 року КП «Теплопостачання міста Одеси» подало касаційні скарги на рішення Київського районного суду міста Одеси від 05 грудня 2017 року та постанови Апеляційного суду Одеської області від 10 травня 2018 року і від 25 травня 2018 року, в яких просило скасувати оскаржувані судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Вивчивши касаційні скарги та додані до них матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарги подані на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом спору в даній справі є вимоги немайнового характеру, а саме: встановлення характеру трудових відносин; визнання недійсними пунктів протоколів Комісії із загальнообов'язкового державного страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витрат, пов'язаних з народженням та похованням; зобов'язання внести виправлення у листки непрацездатності; стягнення 15 тис. грн на відшкодування моральної шкоди.

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, враховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Касаційні скарги та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цих Рекомендацій скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Судові рішення апеляційного суду ухвалені після набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», тобто після 15 грудня 2017 року.

Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено у малозначній справі і вони не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Помилкове зазначення у постановах Апеляційного суду Одеської області від 10 травня 2018 року та від 25 травня 2018 року про можливість оскарження цих постанов в касаційному порядку не є підставою для її розгляду судом касаційної інстанції, оскільки такий розгляд не відповідатиме положенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині права особи на розгляд справи судом, встановленим законом.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» на рішення Київського районного суду міста Одеси від 05 грудня 2017 року, постанову Апеляційного суду Одеської області від 10 травня 2018 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 25 травня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси», Комісії із загальнообов'язкового державного страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витрат, пов'язаних з народженням та похованням, Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси», третя особа - Одеське обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової непрацездатності, про встановлення характеру трудових відносин, визнання недійсними рішень та зобов'язання вчинити певні дії.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. А. Стрільчук