Справа №461/2796/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2018 року Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Волоско І.Р.

секретар судового засідання Мисько С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (79005, м.Львів, вул. Коперніка, 28/3; РНОКПП НОМЕР_1) до Рівненської центральної міської лікарні (33000, м.Рівне, вул. Мірющенка, 25 А; ) про стягнення витрат на житло, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Рівненської центральної міської лікарні про стягнення витрат на житло у розмірі 28 944,33 грн. за час проходження інтернатури (м.Рівне, м.Київ) та 7 247,77 грн. за час роботи у Центральній міській лікарні м.Рівне.

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що 01.08.2012 року відповідно до державного замовлення, її прийнято на посаду лікаря-інтерна Центральної міської лікарні м.Рівне за сеціальністю «Нейрохірургія» згідно Наказу від 01.08.2012 року №104-к «Про прийняття лікарів-інтернів в ЦМЛ м.Рівне» (а.с.6) з 01.08.2012 року по 30.06.2015 року з посадовим окладом 1460 грн. 01.08.2015 року ОСОБА_1 була прийнята на посаду лікаря-нейрохірурга для надання цілодобової допомоги у звязку із закінченням проходження інтернатури згідно наказу головного лікаря Рівненської ЦМР від 23.07.2015 року №93 (а.с.8). Вважає, що її трудові права порушені, передбачені Постановою КМУ №992 від 22.08.1996 року «Про порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка до яких здійснювалась за державним замовленням», оскільки Центральною районною лікарнею м.Рівне не компенсовано витрат, повязаних із проживанням у м.Рівному під час проходження заочної частини інтернатури та в м.Києві під час проходження очної частини інтернатури, а також витрат на проживання в подальшому під час роботи, згідно державного замовлення. Вказує, що на неодноразові звернення до адміністрації ЦМЛ, житло не надавалось, а витрат на проживання компенсовано не було. Крім того, зазначає, що за результатами проведення ОСОБА_2 держпраці у Рівненській області позапланової перевірки винесено припис на усунення виявлених порушень. Вважає, що своїми діями відповідач порушив її права, а тому просить позов задовольнити.

Представником відповідача Центральної міської лікарні м.Рівне ОСОБА_3 подано відзив на позовну заяву та доповнення до відзиву, в яких проти задоволення позовних вимог заперечує з наступних підстав. Позивач до бухгалтерії закладу з оригіналами квитанцій та авансовим звітом про відшкодування вартості проживання у визначені постановою КМУ №98 від 02.02.2011 року строки не зверталась. Разом з тим, подавала посвідчення про відрядження, авансові звіти та оригінали чеків, вартість яких відшкодовано повністю за час проживання з серпня 2012 року до січня 2013 року. Вважає, що долучений до позовної заяви договір суборенди, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не може бути визнаним документом, на підставі якого може здійснюватись компенсація. Зазначає, що на балансі Центральної міської лікарні м.Рівне відсутнє службове житло. Відтак, вважає, що роботодавець не зобовязаний відшкодовувати вартість найманого житла працівником, включаючи витрати на оплату комунальних послуг. На думку відповідача, ОСОБА_1 бажає заволодіти бюджетними коштами шляхом обману. Крім того, звертає увагу суду на те, що позивачем порушено тримісячний строк оскарження у зв'язку з чим просить відмовити в задоволенні позову.

В своїй відповіді на відзив, ОСОБА_1 зазначає, що відповідачем порушено її трудові права, а саме: під час підготовки в інтернатурі та в подальшому під час роботи у ЦМЛ м.Рівне вона не була забезпечена житлом, а кошти на відшкодування оплати вартості проживання відшкодовані не були. Відповідачем не наведено, яку розбіжність часу проживання з періодами відрядження ним виявлено, не надано своїх перерахунків. Звертає увагу суду на те, що всі авансові звіти про використання коштів датовані 21.12.2017 року, в той час, коли період інтернатури тривав в період 2012-2015р.р. Зазначає, що на одному з розрахунків, підпис проставлено не відомою їй особою. Кошти на виконання припису від 29.05.2017 року були перераховані 26.12.2017 року після звернення позивача на Урядову гарячу лінію. Аргументи відповідача щодо пропущення строків позовної давності вважає безпідставними. Зважаючи на те, що компенсація вартості житла, гарантованого державою згідно з державним направленням на роботу входить в структуру додаткової заробітної плати згідно ЗУ «Про оплату праці» та Наказу Державного комітету статистики України від 13.01.2004 року «Про затвердження Інструкції зі статистики заробітної плати», то згідно з ч.2 ст.233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 підтримали позовні вимоги, давши пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві та відповіді на відзив, просять позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3, яка бере участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з Рівненського міського суду Рівненської області проти позову заперечила, пояснення надала, аналогічні викладені в відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково, виходячи з наступного.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1ст. 4 ЦК України).

За положенням п. 1ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до Направлення на роботу №115 ОСОБА_1, яка у червні 2012 року закінчила Львівський національний медичний університет імені ОСОБА_6 за спеціальністю лікувальна справа, направлено в розпорядження Рівненської центральної міської лікарні для роботи на посаді Лікар-нейрохірург з місячним окладом згідно штатного розкладу та забезпеченням житлом (кімнатою). Дата прибуття 01.08.2012 року.

ОСОБА_7 з наказу від 01.08.2012 року №104-к «Про прийняття лікарів-інтернів в ЦМЛ м.Рівне, виданого Начальником відділу кадрів ОСОБА_8, ОСОБА_1 прийнято на посаду лікаря-інтерна в ЦМЛ м.Рівне з виплатою заробітної плати в ЦМЛ з посадовим окладом 1460,00 грн.

Наказом Головного лікаря ОСОБА_9 від 30.08.2012 року №43кв «Про відрядження» лікаря-інтерна за спеціальністю «Нейрохірургія» ОСОБА_1 відряджено на очний цикл інтернатури в Національну медичну академію післядипломної освіти терміном з 03.09.2012 року по 28.02.2013 року.

Наказом Головного лікаря ОСОБА_9 від 05.11.2013 року №75кв «Про відрядження» лікаря-інтерна за спеціальністю «Нейрохірургія» ОСОБА_1 відряджено в м.Київ в Національну медичну академію післядипломної освіти на ліцензійні іспити «Крок 3. Загальна лікарська підготовка» терміном на 3 дні з 11.11.2013 року по 13.11.2013 року.

Наказом Головного лікаря ОСОБА_9 від 26.02.2014 року №19кв «Про відрядження» лікаря-інтерна за спеціальністю «Нейрохірургія» ОСОБА_1 відряджено в м.Київ в Національну медичну академію післядипломної освіти імені ОСОБА_10 на очний цикл інтернатури терміном з 03.03.2014 року по 27.06.2014 року.

Наказом Головного лікаря ОСОБА_9 від 12.05.2015 року №45кв «Про відрядження» лікаря-інтерна ОСОБА_1 направлено в Національну медичну академію післядипломної освіти імені ОСОБА_10 на очний цикл інтернатури зі спеціальності «Нейрохірургія» (III рік навчання) терміном 27 к.д. з 05.05.2015 року по 30.06.2015 року.

Наказом Головного лікаря ОСОБА_9 від 23.07.2015 року №93к лікаря-інтерна ОСОБА_1 переведено на посаду лікаря-нейрохірурга для надання цілодобової допомоги нейрохірургічного відділення на 1ставку з 01.08.2015 року, у звязку із закінченням проходження інтернатури.

24.05.2016 року ОСОБА_1 подано заяву на імя Головного лікаря ЦМЛ м.Рівне ОСОБА_9 про забезпечення кімнатою для проживання.

24.05.2016 року ОСОБА_1 подано заяву на імя Головного лікаря ЦМЛ м.Рівне ОСОБА_9 про виплату коштів за відрядження за час проходження очної частини інтернатури в м.Києві.

ОСОБА_2 Держпраці у Ріненській області від 25.05.2017 року №17-04/1930 ОСОБА_1 надано відповідь її звернення від 22.03.2017 року, в якому вказно про те, що за результатами позапланової перевірки додержання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соцільне страхування, винесено припис на усунення виявлених порушень.

Наказом Головного лікаря ОСОБА_9від 29.07.2016 року №104-к «Про звільнення з займаної посади за систематичне порушення трудової дисципліни» лікаря-нейрохірурга для надання цілодобової допомоги нейрохірургічного відділення ОСОБА_1 звільнено з займаної посади 30.07.2016 року за систематичне порушення трудової дисципліни на підставі п.3 статті 40 КЗпП України.

28.09.2017 року ОСОБА_1 подано заяву на імя Головного лікаря ЦМЛ м.Рівне ОСОБА_9 про виплату коштів за відрядження за час проходження частини інтернатури в м.Києві за період 2012-2015р.р.

28.09.2017 року ОСОБА_1 подано заяву на імя Головного лікаря ЦМЛ м.Рівне ОСОБА_9 про оплату: місячної відпустки (липень 2012 р.) до початку підготовки в інтернатурі, переїзду до м.Рівне для проходження інтернатури, проїзд до місця роботи після закінчення інтернатури, а також витрат на проживання у м.Рівне під час проходження інтернатури та в подальшому під час роботи в ЦМЛ м.Рівне.

ОСОБА_7 ч.2 ст.233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці, працівник має право звернутись до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до ст.238 КЗпП України, при розгляді трудових спорів у питаннях про грошові вимоги, крім вимог про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи (ст.235), орган, який розглядає спір, має право винести рішення про виплату працівникові належних сум без обмеження будь-яким строком.

ОСОБА_7 з п.32 Постанови КМУ №992 від 22.08.1996 року «Про порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням», випускники, як одержали направлення на роботу до іншої місцевості, а також члени їхніх сімей забезпечуються житлом згідно із законодавством. Випускники, яких не було забезпечено житлом згідно з угодою і які продовжують працювати за призначенням після визначеного терміну, мають право на позачергове одержання житла незалежно від терміну роботи за цим призначенням.

Крім того, відповідно до абз.6 Направлення на роботу №115 МОЗ від 2012 року, відповідач був зобовязаний забезпечити ОСОБА_1 житлом (кімнатою). Однак, вказану вимогу ЦМЛ м.Рівне забезпечено не було, у звязку з чим позивач була змушена самостійно забезпечувати себе житлом. (а.с. 9-11).

Суд не приймає до уваги тверджень відповідача про те, що на балансі Центральної міської лікарні м.Рівне службове житло відсутнє, а норми Постанови КМУ №992 від 22.08.1996 року «Про порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням» не слід застосовувати, у звязку з тим, що така втратила чинність 07.06.2017 року, оскільки на час проходження інтернатури ОСОБА_1 вказана Постанова була чинною.

Відповідно до ст.2 ЗУ «Про оплату праці» структура заробітної плати є наступною:

Основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Отже, слід розуміти, що додаткова заробітна плата, включає компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, в тому числі компенсацію вартості житла гарантованого державою згідно з державним направленням на роботу.

Крім того, згідно з п.2.2.9. Наказу Державного комітету статистики України від 13.01.2004 "Про затвердження Інструкції зі статистики заробітної плати" до фонду додаткової заробітньої плати входить вартість безоплатно наданих окремим категоріям працівників відповідно до законодавства житла, вугілля, комунальних послуг, послуг звязку та суми коштів на відшкодування їхньої оплати.

Перевіривши надані позивачем квитанції про оплату гуртожитків та здійснивши власний розрахунок, суд прийшов до висновку, що розрахунок витрат на житло в період проходження ОСОБА_1 інтернатури в м.Рівне здійснений не вірно та не відповідає дійсності. Зокрема, суд приймає до уваги ті квитанції, з яких вбачається оплата за гуртожиток у період проходження нею інтернатури в м.Рівне.

Виходячи з наведеного, вимоги позовної заяви щодо стягнення витрат на житло під час проходження інтернатури в м.Рівне, м.Київ підлягають до часткового задоволення в розмірі 4382 грн. 00 коп.

Позовні вимоги щодо стягнення витрат на житло під час проходження ОСОБА_1 інтернатури в м.Києві не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

За час проходження інтернатури в ЦМЛ м.Рівне, позивач була направлена на очний цикл згідно плану-графіку навчання в періоди з 03.09.2012 року по 28.02.2013 року; з 11.11.2013 року по 13.11.2013 року; з 03.03.2014 року по 27.06.2014 року; та з 05.05.2015 року по 30.06.2015 року.

Пунктом 7 Постанови КМУ від 02.02.2011 року № 98 «Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів» встановлено, що державним службовцям, а також іншим особам, які направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, що повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок коштів бюджетів, за наявності підтверджуючих документів відшкодовуються оплата вартості проживання у готелях (мотелях), інших житлових приміщеннях.

Наказом Міністерства фінансів України від 13.03.98 № 59 Зареєстрованого Міністерстві юстиції України 31 березня 1998 р. за № 218/2658 затверджено Інструкцію про службові відрядження в межах України та за кордон.

Відповідно до пункту 1.14 Інструкції, підтвердними документами, що засвідчують вартість понесених зв'язку з відрядженням витрат, є розрахункові документи відповідно до ЗУ" Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та Податкового кодексу України.

Пунктом 2.5. передбачено, що підприємство за наявності підтвердних документів (в оригіналі відшкодовує в межах граничних сум витрат на найм житлового приміщені затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.02.2011 № 98, витрати відрядженим працівникам на найм житлового приміщення з розрахунку вартості одного місця у готелі (мотелі), іншому житловому приміщенні за кожну добу такого проживання з урахуванням включених до рахунків на оплату вартості проживання витрат на користування телефоном (крім витрат на службові телефонні розмови), холодильником, телевізором та інших витрат.

У пункті 2.11 зазначено, що після повернення з відрядження працівник зобов'язаний до закінчення п'ятого банківського дня, наступного за днем прибуття до місця постійної роботи, подати звіт про використання коштів, наданих на відрядження.

У разі, якщо під час службових відряджень відряджений працівник застосував платіжні картки для проведення розрахунків у безготівковій формі і строк подання звіту про використання виданих на відрядження коштів не перевищив 10 банківських днів, за наявності поважних причин керівник може продовжити такий строк до 20 банківських днів (до з'ясування питання в разі виявлення розбіжностей між відповідними звітними документами).

Разом із звітом подаються документи в оригіналі, що засвідчують вартість понесених у зв'язку з відрядженням витрат.

Пунктом 2.12 зазначено, що витрати на відрядження відшкодовуються лише за наявності документів в оригіналі, що засвідчують вартість цих витрат.

В процесі судового розгляду було з'ясовано, що ОСОБА_1 до бухгалтерії закладу зверталась з посвідченнями про відрядження, авансовими звітами та оригіналами чеків, вартість яких відшкодовано повністю за час проживання нею в період з серпня 2012 року по січень 2013 року. (а.с. 40). Інших квитанцій та чеків у строки, визначені постановою КМУ №98 від 02.02.2011 року позивач роботодавцю не надавала та не зверталась.

Крім того, долучений позивачем договір суборенди кімнати від 03.09.2018 року, укладений між нею та ОСОБА_4 (а.с. 20) та розписку ОСОБА_4 від 30.11.2012 року суд не приймає до уваги як належні та допустимі докази, зважаючи на наступне. Як вбачається з авансового звіту (ас.35) вартість проживання позивачу було повернуто на підставі поданих нею чеків. Порядок розрахунків не відповідає вимогам Наказу Міністерства фінансів України від 13.03.1998 року №59- відсутні оригінали квитанції про оплату вартості проживання). Встановлено, що ОСОБА_11 в 2012 році не був зареєстрований в Єдиному державному реєстрі фізичних та юридичних осіб, що надають послуги з найму житла (а.с.41-42).

Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення (ст.212 ЦПК України).

Тому, з врахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та беручи до уваги саме обовязок сторін довести ті обставини на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, суд розглядає справу по наявних у ній доказах.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв'язку зі звільненням позивача ОСОБА_1 від сплати судового збору при подачі позову, суму судового збору у розмірі 700,00 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави у розмірі, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 5, 18, 81, 89, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, на підставі ст.ст.3, 4, 233,238 КЗпП України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (79005, м.Львів, вул. Коперніка, 28/3; РНОКПП НОМЕР_1) до Рівненської центральної міської лікарні (33000, м.Рівне, вул. Мірющенка, 25 А; ) про стягнення витрат на житло задовольнити частково.

Стягнути з Рівненської центральної міської лікарні (33000, м.Рівне, вул. Мірющенка, 25 А; код ЄДРПОУ 02000085) на користь ОСОБА_1 (79005, м.Львів, вул. Коперніка, 28/3; РНОКПП НОМЕР_1) витрати на житло під час проходження інтернатури у м.Рівне в розмірі 4 382,00 грн.

Стягнути з Рівненської центральної міської лікарні (33000, м.Рівне, вул. Мірющенка,25 А; код ЄДРПОУ 02000085) на користь Державної судової адміністрації України 700,00 грн. судового збору.

У задоволенні решти вимог - відмовити.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м. Львова. Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Р.Волоско.