Уманський міськрайонний суд Черкаської області
Справа №705/1306/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2018 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області, в складі: головуючого - судді Коваля Анатолія Борисовича в залі суду в м. Умань в порядку спрощеного провадження, без виклику сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про те, що з вересня 1988 року в Уманському міському відділі РАГС було укладено шлюб з відповідачем, про що існує актовий запис № 547 від 03 вересня 1988 року.

Від шлюбу з відповідачем мають трьох синів, які на сьогодні є повнолітніми.

Для врегулювання майнових питань з приводу набутої під час шлюбу спільної сумісної власності подружжя, вимушений подавати позов, адже відповідач не визнає їх спільним сумісним майном нежитлові приміщення магазинів НОМЕР_1 та НОМЕР_2, що розташовані в АДРЕСА_1, та не дозволяє здійснювати у цих приміщеннях підприємницьку діяльність.

Означені нежитлові приміщення були придбані відповідачем за спільні сімейні кошти, відповідно:

1. Нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 02 листопада 2006 року, що укладено між ОСОБА_3 - продавцем та ОСОБА_2 - покупцем за 50000 грн.

2. Договору купівлі-продажу № 26 від 15 вересня 1997 року, що укладено між ГТзДВ «Іскра» продавцем та ОСОБА_2 - покупцем за 12000 грн.

За час спільного проживання подружжя, означені приміщення магазинів були значно поліпшені завдяки проведених в них капітальних ремонтів коштами подружжя, чим значно збільшилися у вартості, що також є окремою підставою до визнання означених приміщень спільною сумісною власністю.

Один із магазинів придбано за більшу ціну, однак внаслідок реконструкції іншого магазину на сьогодні їх вартість рівна, таким чином з врахуванням можливості реально розділити майно відповідачу та позивачу слід виділити по одному із нежитлових приміщень магазинів.

На цей час він намагався усно врегулювати спір про поділ майна подружжя з відповідачем, однак не знайшов відповідної реакції з боку відповідача.

Приблизна сума судових витрат та витрат на правову допомогу, що може понести позивач у цій справі, в тому числі на сплату судового збору, можливі експертні висновки, при незгоді відповідача з варіантами поділу та вартістю майна складає 10 000 грн.

Просить суд визнати нежитлове приміщення магазину НОМЕР_1, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та нежитлове приміщення магазину НОМЕР_2, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, спільною сумісною власністю подружжя.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ним, ОСОБА_1, право власності на нежитлове приміщення магазину НОМЕР_2, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_2 право власності на нежитлове приміщення магазину НОМЕР_1, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою судді від 19 квітня 2018 року у справі відкрите спрощене позовне провадження, а також роз'яснено відповідачу його право подати відзив на позовну заяву або пред'явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі.

Станом на день розгляду справи відповідачем відзив на позовну заяву або зустрічну позовну заяву подано не було.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3, виданого Уманським міським відділом РАГС Черкаської області, сторони по справі ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрували шлюб 03 вересня 1988 року, актовий запис № 547. Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка - ОСОБА_1, дружини - ОСОБА_2.

Згідно договору № 26, укладеного 15 вересня 1997 року, Господарське товариство з додатковою відповідальністю «Іскра» в особі ОСОБА_5, діючого на основі Статуту продав, а ОСОБА_2 купила торговий павільйон, загальною площею 32 кв.м та торгову площадку, площею 103 кв.м, розташовані біля промтоварного ринку ГТзДВ «Іскра» на АДРЕСА_2.

Згідно договору купівлі-продажу павільйону, укладеного 02 листопада 2006 року, посвідченого Кравчук Т.І., державним нотаріусом Уманської міської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 2-3664, ОСОБА_2 купила у ОСОБА_3 торговий павільйон, розташований на земельній ділянці розміром 180 кв.м, що знаходиться в АДРЕСА_2.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, сформованого 26.01.2018 року, земельна ділянка НОМЕР_4, площею 0,022 га, призначена для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, на підставі договору оренди землі, б/н, виданий 28.12.2017 року, передана в оренду ОСОБА_2.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, сформованого 26.01.2018 року, земельна ділянка НОМЕР_5, площею 0,018 га, призначена для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, на підставі договору оренди землі, б/н, виданий 28.12.2017 року, передана в оренду ОСОБА_2.

Відповідно до вимог ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

У відповідності до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ч. 2 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У ч. 2 цієї статті зазначено, що при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

Згідно ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Згідно з ч.1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що приміщення магазинів НОМЕР_1 та НОМЕР_2, розташованих на АДРЕСА_1 придбані у період перебування позивача та відповідача у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 11) та копією договорів купівлі продажу (а.с. 13, 20). Тобто, шлюб було зареєстровано у 1989 році, а торгівельні павільйони були придбані у 1998 році та у 2006 році. Відповідач будь-яких заперечень з приводу позовних вимог, або зустрічного позову суду не подала.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76, 77, 81, 95, 259, 263-265, 352-354 ЦПК України, ст.ст. 60, 63, 69, 70, 71 СК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати нежитлове приміщення магазину НОМЕР_1, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та нежитлове приміщення магазину НОМЕР_2, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, спільною сумісною власністю подружжя.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на нежитлове приміщення магазину НОМЕР_2, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на нежитлове приміщення магазину НОМЕР_1, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Черкаської області безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Уманський міськрайонний суд Черкаської області.

Суддя: А. Б. Коваль