Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
ЄУН 319/20/18Головуючий у 1-й інстанції Валігурський Г.Ю.
Пр. № 22-ц/778/2108/18Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді - доповідача) Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Маловічко С.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 22 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вищезазначеним позовом, в якому просила стягнути з відповідача:

- заборгованість по аліментам у розмірі 23852,13 грн.,

- пеню по заборгованості по аліментам у розмірі - 7174,30 грн., яка утворилася у зв'язку із невиконанням відповідачем рішення Сніжнянського міського суду Донецької області від 12.09.2008 року про стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 на її утримання, як дружини.

Рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області від 22 березня 2018 року (а.с. 33-34) позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 7174,30 грн.

В задоволенні решти позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави 162,97 грн. судового збору.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції в частині (фактично в частині відмови у задоволенні позовних вимог), посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивач ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 38-40) просила рішення суду першої скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито (а.с. 44), справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 1 ЦПК України (а.с. 49).

В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідач у встановлений апеляційним судом строк на адресу апеляційного суду відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу позивача у цій справі не подав.

В силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

За змістом ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів із дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Проте, у період з 04.06.2018 року по 13.07.2018 року суддя - доповідач перебувала у відпустці (довідка а.с. 50).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуємій частині в межах доводів апеляційної скарги позивача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_3 апеляційної скарги на вищезазначене рішення суду першої інстанції у цій справі не подавав.

Таким чином, перевірка законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі здійснюється апеляційним судом лише в межах доводів апеляційної скарги позивача ОСОБА_2 і лише в оскаржуємій частині - в частині відмови у задоволенні позовних вимог позивача.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи позивачу у цій справі в стягненні з відповідача заборгованості по аліментам у розмірі 23852,13 грн., керувався ст. 196 СК України, ст. ст. 4, 12, 13, 81, 89, 263-265, 281, 354 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, та виходив із наступного.

Рішенням Сніжнянського міського суду Донецької області від 12.09.2008 року, з ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання як дружини у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 24.07.2008 року (копія а.с. 10).

Виконання зазначеного рішення суду проводиться центральним відділом державної виконавчої служби м. Маріуполь ГТУЮ у Донецької області (а.с.14).

Згідно довідки - розрахунку виданої центральним відділом державної виконавчої служби м. Маріуполь ГТУЮ у Донецької області від 05.10.2017 року розмір заборгованості ОСОБА_3 з виплат аліментів за період з 19.05.2016 року по 01.10.2017 року становить 23852,13 грн. (а.с. 15).

За положеннями ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред'явленим до виконання, аліментами не стягувалися у зв'язку з розшуком платника аліментів або у зв'язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права та свободи.

Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» і відповідно до ч. 8 цієї статті суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір.

Доказів наявності спору між сторонами про розмір заборгованості не надано, таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості.

Крім того, існує рішення Сніжнянського міського суду Донецької області від 12.09.2008 року, згідно якого центральним відділом державної виконавчої служби м. Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області на користь позивачки нарахована саме ця заборгованість в розмірі 23852,13 грн.

Таким чином, діючим законодавством передбачено стягнення заборгованості зі сплати аліментів не шляхом ухвалення нового судового рішення, а в межах виконавчого провадження за попереднім рішенням про стягнення аліментів.

Тому суд першої інстанції правильно відмовив позивачу у цій справі в задоволенні її вимог до відповідача щодо стягнення заборгованості по аліментам, нарахованим державним виконавцем на підставі вищезазначеного рішення суду у виконавчому провадженні в порядку примусового виконання останнього.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а рішення суду першої інстанції в оскаржуємій частині - таким, що ухвалено із додержанням вимог закону, є правильним та законним.

В силу вимог ст. 4 ЦПК України ОСОБА_2 мала право на звернення до суду із вищезазначеним позовом у цій справі.

Проте, здійснюючи правосуддя, суд захищає права…фізичних осіб… у спосіб, визначений законом…(ст.. 5 ч. 1 ЦПК України).

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_2 у цій справі, не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції в оскаржуємій частині є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції в оскаржуємій частині у цій справі або ж його зміни.

В решті рішення в апеляційному порядку не оскаржувалось та апеляційним судом не переглядалось.

Крім того, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови позивачу ОСОБА_2 у задоволенні її вищезазначеної апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції в оскаржуємій частині у цій справі, остання не має права на компенсацію за рахунок відповідача будь-яких судових витрат, пов'язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.

Крім цього, встановлено, що позивач ОСОБА_2, як інвалід І групи безстроково (а.с.7) була звільнена від сплати судового збору при подачі вищезазначеної апеляційної скарги до апеляційного суду у цій справі в силу вимог Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 12, 141, 367-369, 371-372, 374-375, 381-384, п.п. 8,9 Перехідних положень ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 22 березня 2018 року у цій справі в оскаржуємій частині залишити без змін.

В решті рішення в апеляційному порядку не оскаржувалось та апеляційним судом не переглядалось.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в частині, яка була предметом апеляційного перегляду, безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови апеляційним судом у цій справі складений 30.07.2018 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кочеткова І.В.Маловічко С.В.