Справа № 464/797/18
пр.№ 2/464/748/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.07.2018 року м. Львів

Сихівський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Рудакова І.П.,

за участю секретаря судового засідання Добрій О.-В.В.,

справа № 464/797/17,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 не з'явився,

відповідачка ОСОБА_2 з'явилась,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

за участю представників учасників справи: представник позивача - адвокат ОСОБА_3, представник відповідача - адвокат ОСОБА_4,

в с т а н о в и в:

у лютому 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до відповідачки ОСОБА_2, у якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами, зареєстрований 07 вересня 2008 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 2541.

В обґрунтування позову покликається на те, що сімейне життя спочатку складалось добре. Однак, протягом останніх трьох років стосунки між сторонами поступово погіршувались. Спроби налагодження їх не дали жодних результатів. Через різні погляди на шлюб і сім'ю виникали непорозуміння, сварки, які призвели до того, що сторони стали між собою чужими людьми. Після всіх цих обставин, що виникали у подружніх відносинах, вони продовжували проживати разом заради двох спільних дітей. Однак, з січня 2018 року дружина разом із дітьми переїхала жити до своїх батьків. Фактично шлюбні відносини припинились остаточно та існують лише формально. Спільного господарства не ведуть. Попри те, дружина всіляко намагається обмежити спілкування з дітьми, хоч позивач має намір утримувати їх надалі. Примирення та збереження сім'ї неможливе. Відтак, між сторонами виник спір про право, а тому просить у відповідності до ст. ст. 109, 112 Сімейного кодексу України задовольнити позовні вимоги повністю. У вступному слові представник позивача в усній формі виклали зміст та підстави свої вимог та надали аналогічні пояснення щодо них.

10 травня 2018 року відповідачкою ОСОБА_2 подано відповідь на відзив на позов у справі № 464/1368/18 за її позовом до відповідача про розірвання шлюбу, яка була об'єднана із цією справою, а тому розцінюється судом як відзив на позов у справі № 464/797/17, у якому викладено наступні заперечення. Основною обставиною розірвання шлюбу між сторонами є подружня зрада із сторони ОСОБА_1, протягом останніх двох років, що підтверджено фотографіями. У зв'язку із вказаною причиною довелось разом із дітьми залишити квартиру, у якій сім'я спільно проживала, адже позивач постійно влаштовував скандали, сварки, моральний тиск та приниження. Жодних перешкод у спілкуванні з дітьми не чинитись, однак діти, відчуваючи страх і тривогу, не хочуть іти на побачення з батьком, що підтверджено психологічними характеристиками. Дійсними обставинами для розірвання шлюбу є подружня зрада, нехтування із сторони позивача сімейними цінностями, аморальна поведінку останнього по відношенню до відповідача. У відповідності до ст. 112 Сімейного кодексу України просить вказати наведені обставини у рішенні суду про розірвання шлюбу.

14 березня 2018 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

29 березня 2018 року ухвалою судді Сихівського районного суду м. Львова об'єднано в одне провадження справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу (справа № 464/1368/18) разом із справою за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу ( справа № 464/797/18), присвоївши об'єднаній справі єдиний унікальний номер № 464/797/18. Ухвалою суду від 12 липня 2018 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, щодо якого було вирішено питання про об'єднання позовів, залишено без розгляду у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 257 Цивільного процесуального кодексу України (у провадженні цього суду є справа № 464/797/18 із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав).

10 травня 2018 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті за правилами загального позовного провадження та призначено судове засідання. Судові засідання двічі відкладались, зокрема за клопотанням представника позивача та наступне через неявку сторони відповідача.

04 травня 2018 року позивач подав відзив на позовну заяву у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, яка розцінюється судом як відповідь на відзив на позов у справі № 464/797/17, у якому ОСОБА_1 виклав свої пояснення щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень, наступного змісту. Щодо доводів подружньої зради, то такі не відповідають дійсним обставинам. Насправді, шлюбні відносини погіршились через різні погляди на шлюб і сім'ю. До січня 2018 року сім'я проживала спільно, позивач намагався віднайти порозуміння та налагодити відносини із дружиною, однак, цього не сталось. Щодо обставин сварок, скандалів, погроз, то такі не підтверджено жодними належними доказами. Аргументи, що шлюб суперечить інтересам дітей - є надуманими, не відповідають дійсності. Попри те, відповідач після переїзду до батьків, маніпулює дітьми, обмежуючи їх права та інтереси, право на спілкування з батьком. Питання щодо місця проживання дітей між сторонами вирішено у добровільному порядку. Просить розірвати шлюб.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного.

Суд установив, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 07 вересня 2008 року зареєстрували шлюб у приміщенні Львівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про що складено відповідний актовий запис № 2541. Ця обставина підтверджена оригіналом свідоцтвом про шлюб від 07.08.2008 серії НОМЕР_1 та оригіналом повторного свідоцтва про шлюб від 01.02.2018 серії НОМЕР_2 / арк. спр. 5, 23/.

У зв'язку із наявністю підстав для розірвання шлюбу, позивач ОСОБА_1 звернувся в суду із позовом за захистом свого порушеного права.

Таким чином, між сторонами виникли сімейні правовідносини, які врегульовані нормами глави 11 (припинення шлюбу), зокрема статті 112 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

При цьому, згідно з частини 1 статті 112 цього Кодексу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя.

Разом із тим, суд установив, що сторони міцної сім'ї не створили, не підтримують шлюбних відносин, у зв'язку із чим такі фактично припинились.

Також, суд враховує фактичні взаємини між подружжям. Спільні поїздки та відпочинки сім'ї, спільні сімейні свята з метою знайти порозуміння та налагодити відносини, що підтверджено договорами про надання туристичних послуг протягом 2016-2017 років /арк. спр. 75-92/, свідчать про тривалість проживання подружжя при наявності взаємних непорозумінь, на які покликались обидві сторони.

Однак, із січня 2018 року сторони проживають окремо, а відтак, спільного господарства не ведуть. Відповідні аргументи позивача були підтверджені відповідачкою, яка допитана як свідок у судовому засіданні 12.07.2018. Цей факт відомий їй особисто, адже, вона є безпосереднім учасником спірних відносин. Таким чином, встановлена обставини оцінена судом, як така що є достовірною, підтверджена належним доказом, а тому наведений аргумент позивача стосується предмету доказування та враховується судом при ухваленні рішення.

Встановлені судом обставини є дійсними причинами для спірного позову про розірвання шлюбу.

Попри те, суд бере до уваги, що у сторін від шлюбних відносин народилось двоє дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджено свідоцтвами про народження /арк. спр. 10, 11, 24, 25/.

Таким чином, аналізуючи відповідні положення норм права та враховуючи встановлене, суд дійшов висновку, що позов підставний, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі; при обставинах, зазначених позивачем у позові та підтверджених у суді, в останнього відсутні які-небудь почуття до відповідачки та збереження такого шлюбу суперечить його інтересам.

Враховуючи наведене вище, суд прийшов переконання, що порушене право позивача щодо припинення шлюбу, підлягає захисту, шляхом задоволення позову повністю.

Аргументи позивача щодо обмеження його права у спілкуванні з дітьми, маніпуляції дітьми, обмеження їх права та інтересів, право на спілкування з батьком, не приймаються судом до уваги, оскільки не стосуються предмету доказування. З тих же підстав, суд не бере до уваги аргументи відповідачки щодо відсутності перешкод у спілкуванні з дітьми, однак діти, відчуваючи страх і тривогу, не хочуть іти на побачення з батьком.

Разом із тим, суд застосовує спеціальні норми, які містяться у статті 112 Сімейного кодексу України та на яку вірно посилався позивач ОСОБА_1 у поданому позові поряд із загальною нормою права закріпленою у ст. 109 цього Кодексу.

Щодо аргументів відповідачки ОСОБА_2, суд прийшов наступного.

Основною обставиною, якою відповідачка заперечувала позов - є подружня зрада із сторони позивача. На підтвердження цього факту подала фотографії за участі ОСОБА_1 та інших молодий людей, серед яких є жінки, одна з яких, на думку відповідачки, є особою, через яку розпалась їх сім'я /арк. спр. 56-68/. Також надала пояснення як свідок у судовому засіданні 12.07.2018, з цього ж питання, ствердивши, що позивач їй зраджував.

Однак, такі аргументи відповідачки та подані на підтвердження докази, суд оцінює критично, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. ст. 78, 79 цього Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 92 цього Кодексу сторони, треті особи та їхні представники за їхньою згодою, в тому числі за власною ініціативою, якщо інше не встановлено цим Кодексом, можуть бути допитані як свідки про відомі їм обставини, що мають значення для справи. Аналогічне положення міститься у ст. 234 цього Кодексу разом із прямою вказівкою, що факти, які мають значення для справи, їм відомі особисто.

Таким чином, враховуючи положення проаналізованих норм, надавши оцінку поданим доказам, суд прийшов переконання, що ця обставина не підтверджена достовірними доказами, адже фотографії не містять жодних ознак подружньої зради, молоді люди, серед яких є жінки та чоловіки, сфотографовані у загальнодоступних та загальноприйнятих у суспільстві позах тіла.

Разом із тим, «подружня зрада» є багатоаспектним поняттям, а тому у чому вона проявлялась відповідачкою не наведено та судом не встановлено. Часта відсутність позивача у нічний час не свідчать про зраду, адже, як про це стверджувала відповідачка, для роботи позивача була притаманна праця у нічний час, що розцінювалось відповідачка як перебування з іншою жінкою, що було лише її припущенням, а тому не береться судом до уваги.

Показання відповідачки надані суду як свідок не підтверджують обставини подружньої зради, адже, вона не була безпосереднім свідком цих відносин, такі відомі їй з джерел інформації, показання не підтверджено іншими доказами, а відтак, такі не є допустимими доказами у розумінні ст. 78 Цивільного процесуального кодексу України.

Таким чином, суд прийшов висновку, що обставину подружньої зради необхідно відхилити через недоведеність.

Щодо інших аргументів відповідачки - нехтування позивачем сімейними цінностями та аморальна поведінка позивача по відношенню до неї, що підтверджено талоном-повідомленням до органів поліції від 16.03.2018 щодо протиправним дій ОСОБА_1 /арк. спр. 34/, свідчать про фактичні взаємини між подружжям, однак судом не встановлено цих обставин.

Разом із тим, під час розгляду справи судом не встановлено інших обставин, які б мали значення для правильного вирішення справи, однак, не зазначались сторонами та стосувались предмету доказування.

У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем білінським Н.Б. при поданні позову до суд сплачено судовий збір у сумі 704,80 грн, що підтверджено квитанцією від, яка міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 704,80 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 17, 76-80, 259, 265, 273, 280-282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити повністю.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, укладений 03 вересня 2016 року та зареєстрований Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управлівння юстиції у Львівській області, про що складено відповідний актовий запис за № 2541.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 704,80 грн.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Строк апеляційного оскарження може бути поновлено у відповідності до ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повне судове рішення складено 18 липня 2018 року.

Суддя І. П. Рудаков