АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/9665/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1530/18Головуючий у 1-й інстанції Кривич Ж. О. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Абрамова П.С., Хіль Л.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12 квітня 2018 року у складі головуючого судді Кривич Ж.О. про стягнення витрат на правову допомогу

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним спадкового договору та довіреності.

Заслухавши суддю-доповідача апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12 квітня 2018 року стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 понесені ним судові витрати на правову допомогу в розмірі 5100 грн.

Не погодившись з вказаною ухвалою, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_3 про стягнення з неї судових витрат.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на недопустимість, недостовірність та недостатність доказів понесення відповідачем вказаних витрат та вирішення судом питання про розподіл судових витрат після закінчення строку, встановленого в частині 6 статті 142 ЦПК України. Зазначає також, що висновки про безпідставність позову та неправомірність дій позивача зроблено судом виключно на припущеннях, а не шляхом розгляду позовних вимог по суті.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для задоволення скарги з огляду на наступне.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами і перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно пункту другому частини першої статті 374 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення згідно пунктів 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З матеріалів справи вбачається, що в грудні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3, в якому просила визнати недійсним спадковий договір ВТЕ 934140, ВТЕ 934141 за реєстровим номером 1448, що посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_6 04.07.2013 року та застосувати наслідки його недійсності.

У березні 2016 року позов доповнила вимогою до відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, Приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання недійсною довіреності ОСОБА_7 від 04.07.2012 року на імя ОСОБА_8, яка посвідчена приватним нотаріусом ОСОБА_6 за реєстровим номером 1446.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 квітня 2017 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним спадкового договору та довіреності залишено без розгляду з підстав, передбачених пунктом 5 частини першої статті 207 ЦПК України у редакції Закону від 18 березня 2004 року № 1618-ІV, що діяла на час вирішення справи судом.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 понесені ним витрати на правову допомогу у сумі 5100 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 24 липня 2017 року за апеляційною скаргою ОСОБА_2 ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука від 20 квітня 2017 року в частині стягнення витрат на правову допомогу скасовано та передано дане питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що у заяві про стягнення витрат на правову допомогу ОСОБА_3 не зазначив, які саме необґрунтовані дії вчинив позивач, що надають йому право на стягнення судових витрат у порядку статті 89 частини 3 ЦПК України.

При новому розгляді питання щодо компенсації відповідачеві ОСОБА_3 понесених судових витрат, суд першої інстанції виходив з положень частини третьої статті 142 ЦПК України та визнав необґрунтованою дію позивача щодо звернення до ОСОБА_3 з позовом про визнання недійсним спадкового договору, який не мав правових підстав.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи та нормам процесуального права, які регулюють спірне питання розподілу судових витрат.

На час вирішення справи судом першої інстанції та постановлення ухвали про залишення позову ОСОБА_2 без розгляду діяв ЦПК України у редакції Закону від 18 березня 2004 року № 1618-ІV.

Частиною третьої статті 89 цього Кодексу встановлено, що у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, повязаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Отже, правовою підставою відшкодування відповідачеві понесених ним судових витрат у справі, є необґрунтованість дій позивача.

За правилами статті 3 ЦПК України (2004 року) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

По справі встановлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_2 є дочкою померлого 24 травня 2014 року ОСОБА_7 та відповідно до статті 1261 ЦК України спадкоємцем першої черги за законом.

Згідно оспореного позивачем спадкового договору від 04 липня 2013 року ОСОБА_8, яка діяла від імені ОСОБА_7 за оспореною довіреністю, та відповідач ОСОБА_3 уклали договір щодо відчуження відповідачеві спадкового майна житлового будинку з надвірними будівлями № 27 по вулиці Ново-Кагамлицькій в м. Кременчуці Полтавської області у разі смерті ОСОБА_7

За правилами частини третьої статті 215 ЦПК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Звертаючись до суду з позовом до однієї із сторін спадкового договору, ОСОБА_2 вказувала, як на підстави його недійсності, порушення волевиявлення учасника правочину та вчинення правочину під впливом обману (статті 215, 230 ЦК України).

Таким чином, спадковий договір, що є предметом позову ОСОБА_2 до відповідача ОСОБА_3, стосується її спадкових прав та позивач мала право на його оспорювання в судовому порядку.

Висновки суду першої інстанції про відсутність правових підстав позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсним спадкового договору є передчасними та необґрунтованими, оскільки по суті заявлених вимог справа судом не вирішувалась.

Постановою приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_9 від 09 жовтня 2015 року відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку із пропущенням нею строку для прийняття спадщини.

Разом з тим, згідно частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Позивач ОСОБА_2 звернулась з таким позовом до суду у жовтні 2015 року.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 05 травня 2016 року, яке набрало законної сили 14 липня 2016 року, відмовлено ОСОБА_2 у наданні додаткового строку для прийняття спадщини.

Проте, дане рішення суду не свідчить про необґрунтованість дій позивача при оспорюванні нею, як спадкоємцем першої черги за законом, спадкового договору у грудні 2015 року і її право на звернення до суду не обмежує.

Право на доступ до суду є невід'ємним особистим правом, гарантованим статтею 55 Конституції України та статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, згоду на обовязковість якої надано Верховною Радою України, тому висновки суду першої інстанції, що реалізація позивачем такого права є необґрунтованими діями безпідставні.

На інші факти необґрунтованих дій позивача, крім порушення спору щодо визнання спадкового договору недійсним, відповідач ОСОБА_3 не посилався і суду відповідних обставин не довів.

Суд першої інстанції на вказане уваги не звернув та ухвалюючи оскаржуване судове рішення безпідставно застосував норми частини третьої статті 142 ЦПК України у новій редакції Закону від 03 липня 2017 року № 2147-VIII, який діє з 15 грудня 2017 року, щодо розподілу судових витрат у разі відмови позивача від позову, що не відповідає фактичним обставинам справи та призвело до помилкового вирішення питання.

За таких обставин оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням по справі нового судового рішення про відмову відповідачу ОСОБА_3 у компенсації здійснених ним витрат за безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12 квітня 2018 року скасувати.

Постановити з цього питання нове рішення, яким відмовити ОСОБА_3 у компенсації здійснених ним витрат на правову допомогу в розмірі 5100 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя підпис ОСОБА_1

Судді підпис ОСОБА_10

підпис ОСОБА_11

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО.

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1