Справа №242/2293/18
Провадження №2/242/989/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2018 року Селидівський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Черкова В.Г., секретар судового засідання Кідрон О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Селидове за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу №242/2293/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що з відповідачем ОСОБА_2 перебуває в зареєстрованому шлюбі з 19.11.2010 р. по теперішній час. 20.09.2013 року було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, яка була зареєстрована за ОСОБА_2 Дана квартира є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки набута ними за час шлюбу та за спільні кошти. Окрім чого, за час шлюбу за спільні кошти ними було придбано наступне майно: ноутбук «Лєново» - вартістю 6000 грн., принтер струменевий - вартістю 2000 грн., пральна машина автомат вартістю 6000 грн., електрична піч 5000 грн., ліжко двоспальне 3100 грн., комод - 600 грн., стінка прихожа 1500 грн., кухонний гарнітур з вмонтованою витяжкою 6000 грн., тумба під телевізор 200 грн. на загальну суму 30400 грн. Просить суд визнати право власності по ? частки квартири, яка знаходиться за адресою м. Гірник Донецька область вул.. Шевченко 46/9, за позивачем та відповідачем. Виділити в натурі та визнати на праві власності за відповідачем майно: ноутбук «Лєново», принтер струйний, ліжко двоспальне, стінка прихожа, кухонний гарнітур з вмонтованою витяжкою, тумба під телевізор, та виділити в натурі та визнати на праві власності за позивачем майно: пральну машину автомат, електричну піч, комод. Судові витрати розподілити між сторонами.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 29.05.2018 року відкрито провадження по справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 19.06.2018 р. клопотання відповідача про розгляд справи в загальному провадженні залишено без задоволення.

Відповідач 04.06.2018 року надала суду відзив проти позову, в якому позовні вимоги визнала частково, а саме підтвердила, що вона разом з позивачем в шлюбі за спільні кошти придбали наступне майно: ліжко двоспальне 3100 грн., комод - 600 грн., стінка прихожа 1500 грн., кухонний гарнітур з вмонтованою витяжкою 6000 грн., тумба під телевізор 200 грн.Зазначила, що ноутбук «Ленова» було придбано в 2013 р. але за ціною 4075,58 грн. та на теперішній час принтер не в робочому режимі зламаний, які було придбано в шлюбі. Квартиру за адресою м. Гірник Донецька область вул.. Шевченко 46/9вона придбала за власні кошти, так як в 2010 році вона продала власну квартиру в Росії за яку отримала кошти більш чим 15000 доларів США та на ці кошти придбала спірну квартиру. Також зазначила, що спірну квартиру вони з позивачем вирішили купувати та реєструвати на її імя та домовились, що вона буде наложити їй на праві власності. Вона придбала спірну квартиру у дочки позивача за накопичені особисті кошти та передала дочці позивача кошти в розмірі 7000 доларів США та 24700 грн. за квартиру, на що остання їй написала розписку. Просить суд визнати за нею право особистої власності на квартиру розташовану за адресою м. Гірник Донецька область вул.. Шевченко 46/9, пральну машину, електричну піч. Визнати за нею на праві частки в сумісній власності на ноутбук «Леново», кухонний гарнітур. Визнати за позивачем на праві частки в сумісній власності на ліжко, комод, стінка прихожа, тумба під телевізор та зобовязати частково сплатити різницю у сумі 1800 грн.

Відповідно до вимог ст.. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Даний висновок суду ґрунтується на наступному.

Відповідно свідоцтва про шлюб серії І-НО №487455, виданого 17.04.20185 року Селидівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, сторони перебувають з 19.11.2010 року у зареєстрованому шлюбі, актовий запис №152.

Згідно з договору купівлі - продажу квартири від 20.09.2013 року, який посвідчений державним нотаріусом Другої Селидівської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, який зареєстрований у реєстрі за №1213, ОСОБА_4, яка діяла за себе та за ОСОБА_5 продали ОСОБА_2 квартиру за адресою: АДРЕСА_2.

Таким чином, в період перебування сторін у шлюбі ОСОБА_2 була придбана в інтересах сім'ї квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Згідно до акту приймання-передачі товару від 15.01.2013 р., ОСОБА_2 придбала в ТОВ «Сав-Дістрибьюшин» ноутбук «Lenovo» вартістю 4075,58 грн., БФП струменевий Canon pixma MG2240 вартістю 532,75 грн.

Таким чином, в період перебування сторін у шлюбі ОСОБА_2 була придбана в інтересах сім'ї ноутбук «Lenovo», БФП струменевий Canon pixma MG2240.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спір між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільного нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясувати джерело і час його придбання.

Згідно з ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 3статті 368 ЦК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п.23 Постанови № 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділу спільного майна подружжя" спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартира, жилі й садові будинки, земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі, грошові кошти та майно, належне подружжю та іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо.

Виходячи з припису ст. 60 Сімейного кодексу України, згідно якої майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, суд вважає, що квартира за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 44,5 кв.м. та ноутбук «Lenovo», БФП струменевий Canon pixma MG2240 - є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Відповідно до ч.1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Враховуючи, що сторони не домовилися про поділ майна за взаємною згодою, як це передбачено ч. 2 ст. 69 Сімейного кодексу України, даний спір повинен вирішуватися судом.

Враховуючи вищевикладене, на думку суду, спірна квартира, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_2 придбана сторонами під час перебування в зареєстрованому шлюбі, є спільною власністю подружжя. Відтак суд приходить до висновку, що в порядку розподілу спільного майна подружжя, необхідно виділити у власність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1/2 частині квартири АДРЕСА_3.

Щодо розподілу майна ноутбук «Lenovo», БФП струменевий Canon pixma MG2240, яке придбане сторонами під час перебування в зареєстрованому шлюбі, є спільною власністю подружжя, але зазначені речі є неподільними та не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Щодо позовних вимог в частині визнання спільною сумісною власністю та виділення сторонам в натурі майно: стінку прихожу, кухонний гарнітур з вмонтованою витяжкою, тумбу під телевізор, пральну машину автомат, електричну піч, комод, суд вважає, що дані вимоги задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів, щодо підтвердження набуття подружжям за час шлюбу зазначених речей.

Щодо відзиву відповідача в частині придбання квартири за адресою м. Гірник Донецька область вул.. Шевченко 46/9, за власні кошти, так як в 2010 році вона продала власну квартиру в Росії за яку отримала кошти більш чим 15000 доларів США та на ці кошти придбала спірну квартиру, суд не приймає зазначене до уваги, так як відповідачем не надано належних доказів, що спірна квартира набута в шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за її кошти, оскільки матеріали справи не містять доказів, що зазначені кошти за продаж відповідачем в 2010 р. квартири в іншій країні перераховані саме для придбання спірної квартири в 2013 році, саме такий правовий висновок розяснено в постанові Верховного суду від 17 січня 2018 року по справі №449/1043/15-ц.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 р. № 3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно із ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб, станом на 1 січня 2018 року встановлено у розмірі 1762 грн.

Згідно із вимогами п.п 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою справляється судовий збір в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, за подання до суду позовної заяви з зазначеними вимогами позивач сплатив суму судового збору у розмірі 799 грн. 40 коп.

Відповідно до п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне документально підтверджені витрати позивача на сплату судових витрат у розмірі 799 грн. 40 коп. покласти на відповідача, пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено. З урахуванням вказаних вимог закону з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 287 грн. 62 коп.

Керуючись ст.ст. 12,13,81,259,25, ст. ст. 60,69,70,72 СК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна задовольнити частково.

Визнати об'єктами спільної часткової сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наступне майно:

-квартиру розташовану за адресою АДРЕСА_4;

-ноутбук «Lenovo В580АІ33110М4G750RUA»;

-БФП струменевий Canon pixma MG2240.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири розташовану за адресою АДРЕСА_4.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири розташовану за адресою АДРЕСА_4.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 287 (двісті шістдесят дві) грн. 62 коп.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Донецької області через Селидівський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а після її функціонування, безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя