АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2018 року м. Чернівці

справа № 727/12565/17

Апеляційний суд Чернівецької області у складі колегії суддів палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Литвинюк І. М.

суддів: Лисака І.Н., Яремка В.В.

секретар: Тодоряк Г.Д.

за участю: представників позивачів - Герегова В.С., Єркіна А.І., представника відповідача - ОСОБА_3, третьої особи - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 квітня 2018 року у цивільній справі за позовом заступника прокурора Чернівецької області в інтересах держави в особі Чернівецької міської ради до ОСОБА_5, третя особа - Департамент містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради, про відшкодування збитків у формі упущеної вигоди, головуючий у І-й інстанції -Слободян Г.М.,

ВСТАНОВИВ :

У грудні 2017 року заступник прокурора Чернівецької області звернувся до суду в інтересах держави в особі Чернівецької міської ради з позовом до ОСОБА_5 про відшкодування збитків у формі упущеної вигоди.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що вивчаючи рішення місцевих судів, розміщені в Єдиному державному реєстрі судових рішень, прокуратурою було встановлено, що Садгірським районним судом м. Чернівці 04 листопада 2014 року у справі №726/2106/14-ц задоволено позовні вимоги ОСОБА_5 до Чернівецької міської ради та визнано за ним право власності на приміщення складу літ. А 2-1-2-1 загальною площею 665,70 кв.м. та підсобне приміщення літ. Б, площею 26,10 кв.м, що розташовані по АДРЕСА_1. Згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 23 січня 2015 року відповідачем на підставі вказаного судового рішення зареєстровано право власності на вищезазначені приміщення.

Зазначав, що ОСОБА_5, як замовник будівництва, не виконав обов'язку по сплаті пайових внесків на розвиток інфраструктури населених пунктів області та не звертався до Чернівецької міської ради для отримання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, натомість, 10 грудня 2014 року Управлінням ДАБІ у Чернівецькій області було зареєстровано декларацію про готовність вищевказаного об'єкту до експлуатації за № ЧВ93.

Департаментом містобудівного комплексу та земельних відносин проводилася претензійна робота щодо необхідності укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури міста, однак замовником договір не було укладено. Відповідно положень ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Положення про порядок пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Чернівці, затвердженого рішенням Чернівецької міської ради від 25 липня 2013 року за № 926, яке поширюється на всіх замовників будівництва, незалежно від форми власності, які здійснюють будівництво на території м. Чернівці, у відповідача виник обов'язок сплатити пайовий внесок у розвиток інфраструктури м. Чернівці у розмірі 383 118,84 грн, однак даного внеску він сплатив.

Просив стягнути з ОСОБА_5 на користь Чернівецької міської ради 383 118,84 грн. збитків у вигляді упущеної вигоди та на користь прокуратури Чернівецької області судові витрати у справі.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 квітня 2018 року позовні вимоги заступника прокурора Чернівецької області, який діє в інтересах держави в особі Чернівецької міської ради, задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь Чернівецької міської ради збитки у вигляді упущеної вигоди у розмірі 383 118,84 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

На рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 квітня 2018 року ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Посилається на те, що у прокуратури Чернівецької області відсутні повноваження на звернення до суду в інтересах Чернівецької міської ради. В судовому засіданні не доведено направлення відповідачу листа-попередження від 17 грудня 2014 року про укладання договору щодо сплати пайової участі у розвитку інфраструктури. Невірно здійснено розрахунок пайової участі. Позовна заява подана з пропуском строку позовної давності.

Прокуратура Чернівецької області подала відзив на апеляційну скаргу, у якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення учасників справи та їх представників, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, доводи відзиву, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем ОСОБА_5 допущено бездіяльність, яка полягає у невиконанні передбачених законом обов'язкових дій щодо звернення до міської ради для укладення договору про пайову участь та сплаті внесків. Неправомірна бездіяльність відповідача щодо його обов'язку взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, який кореспондується зі зверненням відповідача до позивача із заявою про укладення такого договору, є протиправною формою поведінки, внаслідок якої Чернівецька міська рада була позбавлена права отримати на розвиток інфраструктури населеного пункту відповідну суму коштів, яка охоплюється визначенням упущеної вигоди. А тому відповідач зобов'язаний сплатити у місцевий бюджет в якості пайової участі грошові кошти у розмірі 383 118,84 грн.

Однак з таким висновком суду першої інстанції повністю погодитись колегія суддів апеляційного суду не може.

Положеннями підпункту 5 пункту «а» частини першої статті 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: залучення на договірних засадах коштів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, розташованих на відповідній території, та коштів населення, а також бюджетних коштів на будівництво, розширення, ремонт і утримання на пайових засадах об'єктів соціальної і виробничої інфраструктури та на заходи щодо охорони навколишнього природного середовища.

Відповідно до положень статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» № 3038-VI замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами.

Розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається протягом десяти робочих днів з дня реєстрації органом місцевого самоврядування звернення замовника про укладення договору про пайову участь та доданих до нього документів, що підтверджують вартість будівництва об'єкта, з техніко-економічними показниками.

Відповідно до ч. 9 ст. 40 Закону № 3038-VI визначено строки, упродовж яких мають укладатися договори про пайову участь - не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника будівництва про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

На виконання положень вищевказаного, 25 липня 2013 року Чернівецькою міськрадою прийнято рішення № 926, яким затверджено Положення про порядок пайової участі замовників у розвитку інфраструктури Чернівців (далі - Порядок).

Цим Положенням регулюються організаційні відносини, пов'язані із залученням та розрахунком розміру пайової участі замовників будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Чернівці, та укладання договорів про пайову участь. Також визначено, що розмір пайової участі у розвитку інфраструктури м. Чернівців, з урахуванням інших передбачених законом відрахувань, встановлених міською радою, не може перевищувати 10 % загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта містобудування - для нежитлових будівель та споруд.

Отже, Законом № 3038-VI та Положенням встановлено, що саме на замовника покладено обов'язок укладення договору про пайову участь та сплати відповідних коштів.

Таким чином, обов'язок звернутись до органу місцевого самоврядування з заявою про укладення договору пайової участі у розвитку інфраструктури відповідного населеного пункту Законом покладено саме на замовника такого будівництва.

Тобто, замовник будівництва має звернутись до відповідного органу місцевого самоврядування щодо укладення договору про пайову участь до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію з тим, щоб уповноваженим органом було підготовлено необхідний розрахунок величини пайової участі та проект договору про пайову участь, який замовник після ознайомлення має підписати з дотриманням вимоги щодо строку - до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

З огляду на викладене, зобов'язання взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту на відповідача покладено актом цивільного законодавства, незалежно від наявності чи відсутності договору між сторонами у справі щодо пайової участі у розвитку інфраструктури чи його належного повідомлення.

Судом першої інстанції та матеріалами справи встановлено, що Садгірським районним судом м. Чернівці 04 листопада 2014 року у справі №726/2106/14-ц задоволено позов ОСОБА_5 до територіальної громади в особі Чернівецької міської ради, ОСОБА_6 про визнання права власності на самочинно збудовані будівлі, визнано за ОСОБА_5 право власності на приміщення складу літ. А 2-1, 2-1 загальною площею 665,70 кв.м. та підсобні приміщення літ.Б загальною площею 26,10 кв.м., що розташовані по АДРЕСА_1, та припинено при цьому право спільної часткової власності.

Прокуратурою Чернівецької області листом від 08 грудня 2017 року повідомлено Чернівецьку міську раду про допущену несплату пайової участі у розвитку інфраструктури міста відповідачем ОСОБА_5

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що відповідачем 23 січня 2015 року зареєстровано право власності на приміщення складу літ.А 2-1, 2-1 загальною площею 665,70 кв.м. та підсобні приміщення літ.Б загальною площею 26,10 кв.м., що розташовані по АДРЕСА_1 на підставі рішення суду від 04 листопада 2014 року.

Оскільки ОСОБА_5, як замовник будівництва, не уклав з Чернівецькою міськрадою договору про пайову участь відповідно до статті 40 Закону №3038-VІ та Положення, на вимогу Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин не виконав свого обов'язку зі сплати пайового внеску, прокурор в інтересах держави в особі Чернівецької міськради звернувся до суду з позовом про стягнення збитків.

З матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_5 подав декларацію про готовність об'єкта до експлуатації, а саме, нежитлового приміщення складу літ. «А» та підсобного приміщення літ. «Б» по вул. Заводській, 37-Б у м. Чернівці.

Доводи апеляційної скарги про відсутність повноважень у прокуратури Чернівецької області представляти інтереси Чернівецької міської ради є безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

З матеріалів справи вбачається, що прокуратура Чернівецької області попередньо зверталася до Чернівецької міської ради, однак останньою не здійснювалось звернення з позовом до боржника. Оскільки згідно з вищезазначеними законодавчими актами органи місцевого самоврядування та їх виконавчі органи не беруть участі в процесі прийняття закінчених будівництвом об'єктів в експлуатацію, обумовлення порядку укладення договорів про пайову участь та контролю за своєчасністю їх укладання є важливою умовою встановленого порядку залучення коштів пайової участі, а тому цивільний позов є відповідним реагуванням органів прокуратури на зазначені порушення вимог законодавства органами місцевого самоврядування та їх виконавчими органами.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо порушення відповідачем як забудовником своїх обов'язків щодо укладення з міською радою договору про його пайову участь та сплати коштів для створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Чернівці.

Однак колегія суддів не може погодитись з рішенням суду першої інстанції в частині визначення розміру пайової участі замовника ОСОБА_5 у розвитку інфраструктури міста.

Згідно з п.1.5. Положення пайова участь замовника у розвитку інфраструктури м. Чернівці полягає у перерахуванні ним до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію коштів до бюджету розвитку міста.

Зокрема, пунктом 2.1 наведеного Положення визначено, що граничний розмір пайової участі замовника не може перевищувати 10 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта містобудування - для нежитлових будівель та, або споруд.

Пунктом 2.5.1. Положення встановлено, що якщо загальна кошторисна вартість будівництва об'єкта не визначена згідно з державними будівельними нормами, стандартами і правилами, вона визначається на підставі незалежної оцінки вартості будівництва або виходячи з показників опосередкованої вартості спорудження об'єктів житла для Чернівецької області, затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, станом на момент проведення розрахунку, але не пізніше дати здачі об'єкта будівництва в експлуатацію.

Отже, зазначений пункт Положення першочерговою, у разі відсутності кошторисної вартості, визначає незалежну оцінку вартості будівництва.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема висновку про вартість майна (а.с. 39), Чернівецьким комунальним обласним бюро технічної інвентаризації, що діє на підставі договору на проведення оцінки майна № 3056 від 06 червня 2014 року, при визначенні незалежної оцінки будівель (літ. А. Б) по АДРЕСА_1, зроблено висновок про те, що ринкова вартість вказаних будівель станом на 31 травня 2014 року визначена в сумі 716 822 грн.

Крім того, дана обставина підтверджується рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 04 листопада 2014 року та зазначено в Декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Доводи позивача щодо того, що величина пайової участі в розвитку інфраструктури міста Чернівці для відповідача повинна обчислюватися з урахуванням опосередкованої вартості будівництва 1 кв.м. житла, помножену на загальну площу об'єкта будівництва, - не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, оскільки розрахований позивачем розмір пайової участі на підставі опосередкованої вартості нового будівництва, є суттєво завищеним, несправедливим та не узгоджується із ч. 6 статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності.

Вищенаведене також відповідає вимогам п. 2.5.1. Положення та спростовує доводи позовної заяви та висновки суду першої інстанції, що вартість будівництва у спірному випадку слід визначати, виходячи з показників опосередкованої вартості спорудження об'єктів житла для Чернівецької області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 зазначає про неврахування судом тієї обставини, що 29% незавершеного будівництва позивачем придбано з біржових торгів на підставі договору купівлі-продажу від 19 листопада 2002 року, а тому сума вартості даної частки також має бути врахована судом при визначенні розміру пайової участі.

Колегія суддів вважає, що дане твердження апелянта суперечить вимогам ч. 8 ст. 40 Закону, відповідно до якого у разі зміни замовника розмір пайової участі у розвиток інфраструктури населеного пункту зменшується на суму коштів, сплачених попереднім замовником відповідно до укладеного ним договору про пайову участь. Однак жодних підтверджуючих документів щодо сплати коштів на розвиток інфраструктури міста попереднім замовником будівництва, відповідачем не надано.

Згідно зі статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За змістом статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Отже, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника, збитками та вини.

Відповідач не уклав договору про пайову участь у розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Чернівці, що свідчить про його бездіяльність у вчиненні передбачених законодавством обов'язкових дій щодо такого звернення та укладення договору.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо стягнення з ОСОБА_5 на користь Чернівецької міської ради збитків, завданих невиконанням зобов'язання щодо сплати пайової участі.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції в частині визначення розміру пайової участі не відповідає встановленим у справі обставинам справи і на підставі ч.1 п. 3 ст. 376 ЦПК України рішення суду в цій частині підлягає зміні.

З ОСОБА_5 на користь Чернівецької міської ради слід стягнути збитки у сумі 71 682,20 грн, завдані невиконанням зобов'язання щодо сплати пайової участі, що становить 10 % вартості будівництва, визначеної незалежною оцінкою об'єкта.

Відповідно до ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, прокуратурою Чернівецької області при подачі позовної заяви до суду першої інстанції сплачено судовий збір у розмірі 5 746,77 грн (а.с.2), при поданні апеляційної скарги ОСОБА_5 сплачено судовий збір у розмірі 8 620, 16 грн (а.с. 128).

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково.

За таких обставин, розподіл судових витрат слід змінити і з відповідача ОСОБА_5 на користь прокуратури Чернівецької області слід стягнути судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 688,05 грн.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 квітня 2018 року в частині визначення розміру збитків змінити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Чернівецької міської ради збитки у сумі 71 682 гривень 20 копійок, завданих невиконанням зобов'язання щодо сплати пайової участі.

Розподіл судових витрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь прокуратури Чернівецької області судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 688 гривень 05 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Дата складення повного тексту постанови - 01 серпня 2018 року.

Головуючий І.М. Литвинюк

Судді: І.Н. Лисак

В.В. Яремко