Справа № 487/2650/18
Провадження № 2/487/1573/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2018 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді: Гаврасієнка В.О., за участю секретаря судового засідання: Гречаної А.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

04.05.2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що погляди на життя стали взаємопротилежними, а тому ведення спільного господарства виявилось неможливим. Фактично з моменту одруження сторони проживали разом, а з 18.01.2018 року проживають окремо, кожен своїм життям, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, фактично стосунки як чоловіка та жінки припинені. Сторони проживають за різними адресами. Поновлювати шлюбні стосунки не збираються, а тому призначення строку для примирення позивач вважає недоцільним. Від шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка фактично перебуває на повному утриманні позивача. На час звернення до суду із зазначеною позовною заявою сторони мають спір про поділ майна, який може перейти у площину судового врегулювання. Посилаючись на викладене позивач просила позов задовольнити.

У судове засідання позивач не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, проти позовних вимог не заперечував.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено у судовому засіданні, 28.09.1996 року було укладено шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Гіржева) ОСОБА_4, який був зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_2 відділ реєстрації одружень, актовий запис № 847, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ФП № 264555. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають.

Проте спільне життя сторін не склалося, з 18.01.2018 року проживають окремо, кожен своїм життям, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, фактично стосунки як чоловіка та жінки припинені. Сторони проживають за різними адресами, подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру.

Нормами ст. 51 Конституції України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 №11, проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Вище викладені вимоги законодавства регламентовані також ст.112 СК України.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Згідно ст.ст. 110, 112 СК України позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, якщо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них і мають істотне значення.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Таким чином, вище викладені обставини свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та таким, що суперечить інтересам сторін.

За такого, суд вважає, що їх сімя розпалася остаточно і зберегти її неможливо, тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 78, 81, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, ст. ст. 104, 105, 111-115 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (проживає: ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (проживає: ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії НМ № 115635) про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Гіржева) ОСОБА_4, 28.09.1996 року м. Миколаїв відділ реєстрації одружень, актовий запис № 847 розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище «Русанова».

Стягнути з ОСОБА_2 (проживає: ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії НМ № 115635) на користь ОСОБА_1 (проживає: ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

СУДДЯ: В.О. Гаврасієнко