Дата документу 12.07.2018
Справа № 501/2094/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 липня 2018 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:
головуючого - судді Пушкарського Д.В.,
секретаря судового засідання Тимко М.Л.,
представника позивача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Іллічівського міського суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чорноморської міської ради Одеської області (третя особа ОСОБА_3) про визнання акту державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом обєкта до експлуатації та рішення органу місцевого самоврядування незаконними та їх скасування,-
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Чорноморської міської ради Одеської області в якому просить:
- визнати незаконним та скасувати акт державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом обєкта до експлуатації від 01.10.2001 року щодо введення до експлуатації обєкту за адресою: Одеська область, м.Чорноморськ (колишня назва - м.Іллічівськ), с.Олександрівка, вул.Степова, 123;
- визнати незаконним та скасувати рішення №226 від 09.10.2001 року Виконавчого комітету Олександрівської селищної ради про визнання права власності на житловий будинок та надвірні споруди за адресою: Одеська область, м.Чорноморськ (колишня назва - м.Іллічівськ), с.Олександрівка, вул.Степова, 123.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є власником земельної ділянки за адресою: Одеська область, м.Чорноморськ (колишня назва - м.Іллічівськ), с.Олександрівка, провулок Степовий, 8, на якому розташовано належне їй нерухоме майно зокрема й літня кухня - гараж з підвалом під літ. «З», поблизу з якою ОСОБА_3 (третя особа) самовільно збудував гараж, позначений у технічній документації під літерою «Б», що призвело до порушення її прав. Посилаючись на вимоги ст.ст.3, 24 Закону України «Про планування і забудову території», ст.ст.5, 22 Закону України «Про основи містобудування», ст.ст.6, 23 ЗК України, вважає, що Виконавчий комітет Олександрівської селищної ради порушив перелічені норми закону і не дотримався ДБН А.3.1-3-94., та, як результат, незаконно затвердив акт державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом обєкта до експлуатації від 01.10.2001 року, щодо введення до експлуатації обєкту за адресою: Одеська область, м.Чорноморськ (колишня назва - м.Іллічівськ), с.Олександрівка, вул.Степова, 123, на підставі якого прийняв незаконне рішення №226 від 09.10.2001 року (а.с.2-6).
Представник відповідача не скористався правом на подання відзиву, але письмово заперечував проти позовних вимог, з підстав спливу строку позовної давності (а.с.33-34).
Третя особа надала пояснення на позов (а.с.115-116), в яких зазначила, що предметом спору по суті є правовідносини з приводу будівництва гаражу під літ. «Б» і його (ОСОБА_3М.) прав власності на вказаний обєкт нерухомості. Вважає, що позивач свідомо приховав від суду факт існування чинних рішень суду, якими суд відмовив ОСОБА_1 у задоволенні позову щодо знесення гаражу під літ. «Б». Звертає увагу на те, що позивач бажає повторного розгляду вже розглянутого судом спору. Вважає, що позивач бажає перегляду та переоцінки фактів встановлених чинним рішенням суду, що суперечить вимогам ст.124 Конституції України та принципу права на справедливий судовий розгляд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних основ.
Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали позов та просять задовольнити його у повному обсязі, з підстав, викладених у позовній заяві від 05.09.2016 року.
Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, якою просить розглянути справу за його відсутності (а.с.89-90).
Третя особа та її представник в судове засідання не зявилися, при цьому представник третьої особи надав клопотання про розгляд справи за відсутністю третьої особи та ухвалення рішення з врахуванням позиції викладеній у поясненнях на позов (а.с.124).
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.
ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, житлового будинку, допоміжних будівель та споруд за адресою: Одеська область, м.Чорноморськ (колишня назва - м.Іллічівськ), смт.Олександрівка, провулок Степовий, 8 (а.с.7-15).
Згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 12.12.2012 року право власності на літню кухню - гараж з підвалом під літ. «З» ОСОБА_1 отримала на підставі рішення Виконавчого комітету Іллічівської міської ради Одеської області від 29.11.2012 року за №741 (а.с.15).
ОСОБА_3 є власником житлового будинку, допоміжних будівель та споруд за адресою: Одеська область, м.Чорноморськ (колишня назва - м.Іллічівськ), смт.Олександрівка, вул.Степова, 123, в тому числі і гаражу під літ. «Б» (а.с.16-21).
Згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 06.12.2001 року право власності на гараж під літ. «Б» ОСОБА_3 отримав на підставі рішення Олександрівської селищної ради від 09.10.2001 року за №226 (а.с.21).
Згідно акту державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом обєкта до експлуатації від 01.10.2001 року державна технічна комісія встановила відповідність державним будівельним нормами та відсутність порушень санітарно - епідеміологічних і пожежних норм за адресою: Одеська область, м.Чорноморськ (колишня назва - м.Іллічівськ), смт.Олександрівка, вул.Степова, 123 та прийняла рішення про можливість введення до експлуатації обєктів за вказаною адресою (а.с.22-23).
Виконавчий комітет Олександрівської селищної ради своїм рішенням від 09.10.2001 року за №226 вирішив затвердити акт про закінчення будівництва та визнав за ОСОБА_3 право власності, в тому числі й на гараж під літ. «Б» за адресою: Одеська область, м.Чорноморськ (колишня назва - м.Іллічівськ), смт.Олександрівка, вул.Степова, 123 (а.с.24).
Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 20.10.2010 року встановлено, що станом на 16.03.2010 року літня кухня - гараж з підвалом під літ. «З», побудована ОСОБА_1 було самовільним будівництвом (а.с.66).
З огляду на зазначене, суд звертає увагу на той факт, що право власності на літню кухню - гараж з підвалом під літ. «З», обслуговувати яку за твердженням позивача «заважає» гараж під літ. «Б», ОСОБА_1 отримала більше ніж через 11 років після того, як гараж ОСОБА_3 було зведено та введено до експлуатації, що свідчить про необґрунтованість тверджень позивача в частині порушення третьою особою державних будівельних норм в частині недотримання «відстані» між вказаними будівлями.
Під час судового розгляду ОСОБА_1 пояснила, що бажає знести гараж ОСОБА_3 і саме з цією метою нею подано позов.
Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 01.10.2013 року встановлено, що наявність гаража під літ. «Б» не порушує права позивача (а.с.37-39).
У відповідності до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
З урахуванням викладеного, суд вважає обґрунтованими твердження третьої особи в тій частині, що позивач, в порушення принципу юридичної визначеності, як невідмінної частини принципу верховенства права, та в супереч приписам ст.124 Конституції України, намагається скасувати право власності третьої особи на гараж під літерою «Б» шляхом повторного розгляду вже раз вирішеної справи.
Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав у своїй практиці (рішення у справах «Рибак проти Росії» від 25.07.2003 року, «ОСОБА_4 проти України» від 09.11.2004 року), що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із основних аспектів верховенства права є принцип правової певності, який, серед іншого, вимагає, щоб остаточне рішення суддів не могли бути поставлені під сумнів. Правова певність передбачає дотримання остаточності рішення, неприпустимості повторного розгляду вже раз вирішеної справи. За цим принципом, жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого і обовязкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи, і сама можливість двох поглядів на один предмет не є підставою для повторного розгляду.
Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Надання доказів відбувається в порядку ст.83 ЦПК України, витребування доказів згідно ст.84 ЦПК України.
Суд погоджується з позицією третьої особи про фактичну відсутність судового спору, що є безумовною підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі, з підстав недоведеності позовних вимог.
Керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Чорноморської міської ради Одеської області (третя особа ОСОБА_3) про визнання акту державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом обєкта до експлуатації та рішення органу місцевого самоврядування незаконними та їх скасування відмовити в повному обсязі.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя