Справа № 367/4958/16-ц Головуючий у І інстанції Пархоменко О. В.
Провадження № 22-ц/780/1859/18 Доповідач у 2 інстанції Кулішенко Ю. М.
Категорія 56 11.07.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 липня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Кулішенка Ю.М.,

суддів: Сушко Л.П., Журби С.О.,

за участю секретаря: Гуторки А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 09 січня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом. Свої вимоги мотивував тим. що 02 вересня 2008 року між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством «Ерсте Банк», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «Фідобанк», було укладено Кредитний договір №014/3949/2/22361, за умовами якого ОСОБА_2 отримав кредит у сумі 187900,00 доларів США 00 центів зі строком користування кредитними коштами до 01 вересня 2033 р. та сплатою 12,5% річних.

17 грудня 2015 року ПАТ «Фідобанк» у листі №3-3-1/4207 надав пропозицію (оферту) щодо реструктуризації заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором на умовах, викладених у Додатку №1 до листа. Так, зокрема, відповідач пропонував перевести заборгованість за кредитним договором з іноземної валюти - долара США у гривню зі зміною розміру щомісячного платежу, а також зміною процентної ставки на частину заборгованості за кредитним договором та інших умов кредитування.

Позивач зазначає, що відповідач своїм листом пропонував зміну істотних умов кредитного договору (зміна валюти кредиту, відсоткової ставки, умов погашення кредиту та ін.), які суттєво відрізнялись від тих. які містились у кредитному договорі, а також беручи до уваги Рішення Конституційного Суду України № 15-рп/2011 від 10 листопада 2011 року, відповідач зобов'язаний був надати Позивачу вичерпну інформацію щодо змінених умов кредитування, передбачену Законом України «Про захист прав споживачів» та Правилами надання банками України інформації споживачу про умови

кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 p. N 168.

Також зазначає, що відповідач не мав права та правових підстав змінювати умови кредитування за Кредитним договором.

Просив визнати недійсними зміни до Кредитного договору з фізичною особою № 014/3949/2/22361 від 02 вересня 2008 року, укладеного між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством «Ерсте Банк», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «Фідобанк», що були внесені згідно листа Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» № 3-3-1/4207 від 17 грудня 2015 року .

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 09 січня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу та просив рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову, посилаючись на неповне з»ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В обґрунтування скарги зазначає, що зміни до кредитного договору були внесені без дотримання вимог передбачених ст.ст. 11,15 ЗУ Про захист прав споживачів»,, ст. 56 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» та Хартією захисту споживачів схваленою Резолюцією Консультативної Асамблеї Ради Європи від 17 травня 1973 року № 543.

Відповідно до вимог ст. 263 ЩІК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 02 вересня 2008 року між ОСОБА_2 та публічним акціонерним товариством «Ерсте Банк», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «Фідобанк», було укладено кредитний договір № 014/3949/2/22361. за умовами якого ПАТ «Ерсте Банк» надав ОСОБА_2 кредит у сумі 187900,00 доларів США 00 центів зі строком користування кредитними коштами до 01.09.2033 р. та сплатою 12,5% річних.

17 грудня 2015 року ПАТ «Фідодбанк» на адресу ОСОБА_2 надіслано лист №3-3-1/4207, відповідно до якого відповідач надав пропозицію (оферту) щодо реструктуризації заборгованості позивача за Кредитним договором на умовах, викладених у Додатку №1 до

Відповідач пропонував перевести заборгованість за Кредитним договором з іноземної валюти - долара США у гривню зі зміною розміру щомісячного платежу, а також зміною процентної ставки на частину заборгованості за Кредитним договором та інших умов кредитування.

У вказаному листі зазначено, що у разі акцепту (погодження) позивачем пропозиції, банк просив підтвердити її у вигляді внесення платежу від 1.00 гривні у порядку, обумовленому пропозицією у Додатку № 1. Також зазначено необхідність, звернутися до будь-якого відділення Фідобанку для організації оформлення необхідних документів, зокрема, внесення відповідних змін до договорів забезпечення.

Пропозиція містила усі істотні умови Додаткової угоди щодо реструктуризації кредиту.

21 грудня 2015 року на рахунок відповідача на погашення кредитної заборгованості надійшла сума у розмірі 1 грн., таким чином позивач надав згоду на укладення Додаткової угоди до кредитного договору на умовах, викладених в пропозиції.

12 січня 2016 року ПАТ за № 2-3-0-2/291 на адресу позивача відповідач надіслав лист з Умовами кредитування, детальний розпис платежу та визначення сукупної вартості кредиту і реальної процентної ставки за кредитним договором, графік погашення основної заборгованості за кредитом, з урахуванням проведеної реструктуризації за кредитним договором.

Вирішуючи вказаний спір та відмовляючи в задоволені позову суд першої інстанції виходив із того, що будь-яких додаткових угод до кредитного договору які б передбачали зміни валюти кредиту укладено між позивачем та відповідачем не було, ніяких змін до кредитного договору № 014/3949/2/22361 від 02.09.2008 року укладеного між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством «Ерсте Банк» не вносилось.

З вказаним висновком погоджується і колегія суддів виходячи з наступного:

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

У відповідності до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі зокрема про орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача та інші умови.

Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно із ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття.

У відповідності до ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Підпунктом 12.2 розділу 12 кредитного договору визначено, що зміни в Договорі оформлюються додатковими угодами, які стають невід'ємною частиною договору, якщо інше не передбачено умовами цього Договору.

З матеріалів справи вбачається, що жодних додаткових угод до кредитного договору, які б передбачали зміни валюти кредиту між сторонами по справі не укладалось, ПАТ «Фідобанк» було направлено пропозицію, яка містила усі істотні умови угоди, щодо реструктуризації боргу.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволені позову

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 не спростовують висновків суду першої інстанції. Підстави для скасування рішення відсутні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обгрунтованим, судом додержано вимоги матеріального і процесуального права, а тому це рішення суду відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 09 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: