Справа 206/831/18
Провадження 2/206/490/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2018 року в залі суду в м.Дніпрі Самарський районний суд м.Дніпропетровська у

складі:

головуючий, суддя Сухоруков А.О.,

при секретарі Панюшкіній О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 закладу "Дніпропетровський геріатричний пансіонат" Дніпропетровської обласної ради до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

за участю:

представника позивача ОСОБА_3,

в с т а н о в и в:

13 лютого 2018 року представник позивача ОСОБА_1 закладу «Дніпропетровський геріатричний пансіонат» Дніпропетровської обласної ради звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2, в якому, з урахуванням заяви про зміну підстав позову від 01 березня 2018 року, просить стягнути з ОСОБА_2 на їх користь заборгованість за період з 19.02.2016р. по 31.01.2018р. в розмірі 103546,16грн., пеню в розмірі 517,73грн. за договором про надання послуг № 16 від 27.06.2008 року та понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762,00грн. (а.с.2-5, 99-103).

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, інваліду другої групи загального захворювання, було надано путівку № 246 від 17.06.2008 року для зарахування його на повне державне утримання до ОСОБА_1 закладу «Дніпропетровський геріатричний пансіонат» Дніпропетровської обласної ради», як особі, що потребує постійного стороннього догляду, побутового та медичного обслуговування. 27.06.2008 року ОСОБА_2 за особистим бажанням відмовився від проживання у пансіонаті на повному державному утриманні, однак прийняв рішення про влаштування його до пансіонату за умовами 100 % відшкодування за надання йому послуг. Між ними було укладено договір № 16 від 27.06.2008 року, на підставі якого, Головним управлінням праці та соціального захисту населення обласної державної адміністрації видано путівку № 298 від 27.06.2008 року, для проживання відповідача на платній основі. Відповідно до умов договору, відповідач взяв на себе зобов'язання оплачувати надані послуги з дня поселення та своєчасно сплачувати до 5 числа кожного місяця суму, яка щоквартально розраховується на його утримання. Починаючи з червня 2009 року, відповідач невчасно вносив оплату за наданні йому послуги, чим порушував умови п 2.3 Договору. У звязку із систематичним невиконанням умов Договору відповідачем, пансіонат був змушений неодноразово звертатися із позовними заявами до Самарського районного суду м. Дніпропетровська щодо примусового стягнення заборгованості. Рішення суду про стягнення заборгованості з відповідача від 14.06.2011 року на суму 37788,95 грн., від 11.04.2013 року на суму 42377,07 грн., від 19.06.2015 року на суму 75316,64, від 16.08.2016 року на суму 37805,39 знаходяться на виконанні у державній виконавчій службі, де проводиться стягнення у розмірі 20% від його пенсії. На даний час заборгованість відповідача за період з 19.02.2016 року по 31.01.2018 року складає 103546,16 грн., пеня - 517 гри. 73 коп., а всього 104063 грн. 89 коп. На усні вимоги керівництва пансіонату сплатити заборгованість ОСОБА_2, не реагує, а також не реагує на прохання розірвати Договір та перейти на повне державне утримання.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 наполягав на задоволенні позовної заяви з підстав викладених у ній.

Відповідач ОСОБА_2 10.04.2018 року подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що він неодноразово пропонував директору взяти кошти на благоустрій пансіонату, але він відмовляється, бо хоче розрушити його. Пансіонат у поганому стані. Директор створює непридатні для життя умови і нічого не робить. У судових засіданнях пропонують розірвати договір або змінити, а потім відмовляється по різним надуманим причинам. Він не відмовляється платити за проживання, давати кошти на благоустрій пансіонату, але директор ініціює позови, бо у них особистий конфлікт. Він не потребує усіх послуг, які зазначені в договорі і не отримує їх (а.с.114-115).

Відповідач не використав своє право бути присутнім у судовому засіданні, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду даної справи згідно з вимогами Цивільного процесуального кодексу України.

05 травня 2018 року і 02 липня 2018 року відповідач подав заяву про зупинення провадження у справі (а.с.126, 136).

Ухвалою судді від 03 липня 2018 року у задоволенні заяви відповідача ОСОБА_2 про зупинення провадження відмовлено (а.с.137).

Вислухавши доводи та пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 заклад «Дніпропетровський геріатричний пансіонат» Дніпропетровської обласної ради діє на підставі Статуту (нова редакція), що затверджений Рішенням Дніпропетровської обласної ради № 106-6/VII від 28.10.2016р. (а.с.20-33).

Рішенням Дніпропетровської обласної ради від 23 травня 2008 року № 402-15/У змінено назву «Дніпропетровський будинок-інтернат для громадян похилого віку та інвалідів» на «ОСОБА_1 заклад «Дніпропетровський геріатричний пансіонат» Дніпропетровської обласної ради» (а.с.36).

ОСОБА_2Я, інваліду другої групи загального захворювання було надано путівку №246 від 17.06.2008р. для зарахування його на повне державне утримання до КЗ «Дніпропетровський будинку-інтернату для громадян похилого віку» ДОР», як особі, що потребує постійного стороннього догляду, побутового та медичного обслуговування (а.с.6).

27 червня 2008р. він за особистим бажанням відмовився від проживання у пансіонаті на повному державному утриманні і прийняв особисте рішення про влаштування його до пансіонату за умовами 100% відшкодування за надання йому послуг, передбачених п.2.2 Статуту пансіонату (а.с.7,19).

27.06.2008 року між Дніпропетровським будинком-інтернат для громадян похилого віку в і ОСОБА_2 було укладено договір про надання послуг № 16, відповідно до умов якого, позивач взяв на себе зобовязання по утриманню відповідача у пансіонаті, а відповідач зобовязався вносити за це відповідну плату, яка складає 1221,72 грн. за один місяць утримання до кожного 5 числа місяця, з передбаченим, відповідно до п. 3.2 договору, правом на надання остаточного розрахунку відповідно до фактичної вартості наданих послуг протягом наступного місяця, слідуючого за звітним кварталом (а.с.8-9).

В розрахунках на утримання одного підопічного встановлені суми за місяць починаючи з І кварталу 2016 року по І квартал 2018 року включно, що має бути сплачені відповідачем відповідно до умов договору (а.с.10-18).

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2010 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2011 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 закладу «Дніпропетровський геріатричний пансіонат» Дніпропетровської обласної ради заборгованість станом на 01.10.2009 року в розмірі 5461,07грн., пеню в розмірі 744,20грн. та судові витрати зі сплати судового збору. У задоволенні позову в частині розірвання договору відмовлено (а.с.37-39).

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14 червня 2011 року сягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 закладу «Дніпропетровський геріатричний пансіонат»Дніпропетровської обласної ради заборгованість станом на 15.02.2011 року у розмірі 32099,52 гривень за договором про надання послуг № 16 від 27.06.2008 року та пеню у розмірі 5196,47 гривень, судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 372,96 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 гривень. В решті позовних вимог відмовлено (а.с.40-41).

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2013 року, яке набрало законної сили 22.04.2013 року, стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії АК № 505876, виданий Бабушкінським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 закладу «Дніпропетровський геріатричний пансіонат» ДОР» заборгованість згідно договору про надання послуг за № 16 від 27.06.2008 року за період з 21.09.2011р. по 28.02.2013р. в розмірі 41957 грн.50 коп.(сорок одна тисяча девятсот пятдесят сім гривень 50 коп.) та судові витрати в сумі 419 грн. 57 коп. (а.с.42-43)

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2015 року, яке набрало законної сили 30.06.2015р., стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 закладу «Дніпропетровський геріатричний пансіонат» ДОР» за надані послуги на його утримання в сумі 74570грн.93коп, а також судовий збір у розмірі 745грн. 71коп, а всього стягнути на її користь 75316грн.64коп. (а.с.44-45).

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2016 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 закладу "Дніпропетровський геріатричний пансіонат" Дніпропетровської обласної ради заборгованість станом на 18.02.2016 року в розмірі 36427,39 грн. за договором про надання послуг №16 від 27.06.2008 року та понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378 грн. В іншій частині позову відмовлено (а.с.46-47).

Однак, після стягнення судом з відповідача заборгованості 18.02.2016 року в розмірі 36427,39 грн., останній продовжує проживати у пансіонаті та не здійснює оплату за своє утримання, у звязку з чим виникла заборгованість за період з 19 лютого 2016р. по 31.01.2018р. у розмірі 103546,16грн., яка підтверджується розрахунком оплати за проживання (а.с.48-49).

Аналізуючи спірні правовідносини, співвідношуючи їх із встановленими в судовому засіданні фактичним обставинами справи, суд доходить до наступного.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, і за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ч. 1. ст. 629 ЦК України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно, відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст.903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Аналіз приведених вище норм права у виниклих спірних правовідносинах та досліджених в судовому засіданні доказів, приводить суд до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості в сумі 103546,16 грн. за договором про надання послуг № 16 від 27.06.2008 року за період з 19 лютого 2016р. по 31січня 2018р.

Як вбачається з наданого відповідачем відзиву на позовну заяву відповідач не оспорює факт виниклої перед позивачем заборгованості за оплату послуг відповідно до умов договору і у відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягають.

В той же час, відповідач нарікає на неналежні умови утримання в пансіонаті, в обґрунтування чого надає листи, в яких він звертався до посадових осіб органів державної влади та правоохоронних органів із скаргами на неналежні умови утримання та інші порушення права, що на його думку мали місце.

Дані листи не можуть слугувати належним доказам тієї обставини, що в пансіонаті неналежні умови утримання, так як такі факти підлягають доказуванню.

Відповідач, як сторона договору, не був позбавлений права розірвати договір або ставити питання про зміну його умов з позивачем, якщо його не влаштовували умови перебування у пансіонаті.

Що стосується вимоги позивача про стягнення пені у розмірі 517,73грн. суд виходить з наступного.

Статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Дійсно п. 4.1 договору про надання послуг № 16 від 27.06.2008 року за прострочення у виплаті інтернату передбаченої договором суми громадянин за кожний день прострочення платежу сплачує інтернату пеню в розмірі 0,5% від суми договору.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутній розрахунок пені.

В наданому розрахунку позивача зазначена загальна сума пені у розмірі 517,73грн.

При цьому з яких сум і з яких термінів виходив позивач зазначивши цю суму пені будь - який розрахунок відсутній.

Отже, всупереч ст. 81 ЦПК України позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження суми пені, що підлягає стягненню. Відсутність доказів є підставою для відмови в задоволені позову в цій частині.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 3-13, 141, 235, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 закладу "Дніпропетровський геріатричний пансіонат" Дніпропетровської обласної ради до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ін. НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1 закладу "Дніпропетровський геріатричний пансіонат" Дніпропетровської обласної ради, код ЄДРПО 03562537, МФО 805012, місцезнаходження: м. Дніпро, вулиця Гаванська, будинок 15, заборгованість за період з 19 лютого 2016 року по 31 січня 2018р. в розмірі 103546,16грн. за договором про надання послуг №16 від 27.06.2008 року та понесені витрати зі сплати судового збору в розмірі 1762,00 грн., а загалом 105306 (сто пять тисяч триста шість гривень) 16 копійок.

В іншій частині позову про стягнення пені відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 липня 2018 року.

Суддя А.О. Сухоруков