Справа №263/6412/18
Провадження № 2/263/1796/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е)

12 липня 2018 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Хараджі Н.В., при секретарі Петровському Д.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Маріуполя цивільну справу за позовом Маріупольського міського центра зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення сум незаконно отриманої допомоги по безробіттю,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з даним позовом, вказуючи, що 15.11.2017 року відповідачка звернулась до Маріупольського міського центра зайнятості з особистою заявою про надання статусу безробітного, на підставі якої даний статус був їй наданий 15.11.2017 року та відповідачку було ознайомлено під особистий підпис з правами та обовязками зареєстрованого безробітного. Однак, під час реєстрації в Центрі зайнятості було встановлено, що відповідачка не повідомила про останнє місце роботи, тобто подала не достовірні дані, а саме про те, що 07.11.2017 року між нею та ТОВ «УГХТ» був укладений договір цивільно-правового характеру, за який їй нарахована винагорода у розмірі 1727,27 грн., що є законною підставою для стягнення з неї суми отриманої допомоги по безробіттю, оскільки відповідачка на момент реєстрації в Центрі зайнятості відносилась до зайнятого населення. При цьому, з 22.11.2017 року по 16.11.2018 року відповідачці було призначено допомогу по безробіттю, а з 22.11.2017 року розпочато виплату допомоги по безробіттю, 26.01.2018 року скорочено виплату допомоги по безробіттю з 25.01.2018 року по 08.02.2018 року, з 04.01.2018 року припинено виплату допомоги по безробіттю, з 16.02.2018 року припинено реєстрацію безробітних, 14.03.2018 року зобовязано відповідачку повернути виплати з 15.11.2017 року по 15.02.2018 року. Центром зайнятості було прийнято заходи щодо досудового врегулювання питання про добровільну сплату суми виплаченого забезпечення, а саме відповідачці було направлено рекомендований лист від 14.03.2018 року. Проте суми незаконно отриманої допомоги по безробіттю в розмірі 759,85 грн. відповідачкою повернуті не були, у звязку з чим позивач змушений звернутись до суду з даним позовом, яким просить стягнути з відповідачки на його користь вказану суму, а також просить стягнути судовий збір в розмірі 1762,00 грн.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням розгляд справи вести в його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити, за підставами, вказаними в позовній заяві.

Відповідачка повідомлялась про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась, не сповістивши суд про причини неявки.

Враховуючи те, що у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 15.11.2017 року ОСОБА_1 на імя директора Маріупольського міського центра зайнятості була подана власноруч підписана заява про надання статусу безробітного, згідно тексту якої ОСОБА_1 було ознайомлено під особистий підпис з правами та обовязками зареєстрованого безробітного, визначеними ЗУ Про зайнятість населення від 05.07.2012 № 5067- VI (далі: Закон № 5067-VI) та ЗУ Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття від 02.03.2000 № 1533-ІІІ (далі: Закон № 1533-ІІІ).

Відповідно до графи «Інформація про останній вид зайнятості» персональної картки №00052 від 17.01.2017 року безробітної ОСОБА_1, остання працювала у Військово-медичному клінічному центрі Південного регіону та 26.08.2017 року була демобілізована у звязку з закінченням строку контракту.

В той же час, відповідно до акту №202, складеного 14.03.2018 року за результатами розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», встановлено наступне. ОСОБА_1 перебувала на обліку в Маріупольському міському центру зайнятості як безробітна з 15.11.2017 року по 15.02.2018 року. Згідно документів поданих нею під час реєстрації, її останній вид зайнятості - це проходження військової служби у Військово-медичному клінічному центрі Південного регіону з 23.03.2017 року по 26.08.2017 року, проте в результаті проведення електронного обміну інформацією з Пенсійним фондом України виявлено, що вона в період з 07.11.2017 року по 20.11.2017 року виконувала роботи (надання послуг) у ТОВ «УГХТ» на підставі договору цивільно-правового характеру №282 від 07.11.2017 року, строк дії якого до 20.11.2017 року, та вартість послуг за договором становить 1727,27 грн., що також підтверджується копіює самого договору цивільно-правового характеру №282 від 07.11.2017 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «УГХТ».

Крім того, відповідно до акту приймання послуг, підписаного головним бухгалтером ТОВ «УГХТ» та самої ОСОБА_1, останній за виконання вищевказаного договору від 07.11.2017 року нарахована сума 1727,27 грн., а до виплати нарахована сума 1390,45 грн.

При цьому отримання ОСОБА_1 вказаних сум підтверджується розрахунковим листком ТОВ «УГХТ» за листопад 2017 року.

Згідно витягів з наказів Маріупольського міського центра зайнятості про прийняття рішення по особі - ОСОБА_1:

-наказом НТ171121 від 21.11.2017 року ОСОБА_1 надано статус безробітної з 15.11.2017 року;

-наказом НТ171122 від 22.11.2017 року з 22.11.2017 року по 16.11.2018 року ОСОБА_1 було призначено допомогу по безробіттю;

-наказом НТ 180126 від 26.01.2018 року скорочено ОСОБА_1 виплату допомоги по безробіттю з 25.01.2018 року по 08.02.2018 року;

-наказом НТ 180226 від 26.02.2018 року припинено ОСОБА_1 виплату допомоги по безробіттю з 04.01.2018 року та припинено реєстрацію безробітних з 16.02.2018 року;

-наказом НТ180314 від 14.03.2018 року затверджено повернути виплати з 15.11.2017 року по 15.02.2018 року, сума боргу 759,85 гр.

Відповідно до довідки Маріупольського міського центра зайнятості від 14.03.2018 року дохід ОСОБА_1 за період з 15.11.2017 року по 15.02.2018 року склав 759,85 грн.

14.03.2018 року Маріупольським міським центром зайнятості ОСОБА_1 був спрямований лист за №10/910/06-16/18 з вимогою про повернення коштів, витрачених на виплату допомоги по безробіттю в розмірі 759,85 грн.

За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проте відповідачкою не надано суду жодного доказу на спростування доводів позову, а також того, що вказана сума заборгованості неї погашена.

Вирішуючи позов по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно п.7 ч.1 ст.1 Закону України від 5 липня 2012 року №5067-VI «Про зайнятість населення», встановлено, що зайнятість - не заборонена законодавством діяльність осіб, пов'язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім'ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб'єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно.

Частиною 1 статті 4 вказаного Закону передбачено, що до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України «Про зайнятість населення» № 5067-VІ від 5 липня 2012 року особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, належать до зайнятого населення.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України від 02.03.2000р. № 1533-III «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», допомога по безробіттю є видом забезпечення за цим Законом.

За приписами до ч.2 ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» встановлено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до п. 6 Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу і безробітних, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №219 від 14.02.2007 у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Якщо відомості про доходи є недостовірними з вини особи, центри зайнятості припиняють відповідні виплати, а суми здійснених виплат з дня їх призначення повертаються особою відповідно до п.7 цього Порядку.

Згідно з п. 7 Порядку рішення про повернення коштів особою чи роботодавцем оформлюється наказом. Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти.

У відповідності до п. 9 Порядку передбачено, що рішення центру зайнятості щодо повернення коштів може бути оскаржено в центрі зайнятості вищого рівня або в судовому порядку.

Відповідачка не оскаржувала жодного рішення Маріупольського міського центра зайнятості.

Згідно частини 3 ст.36 зазначеного Закону, сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

З огляду на те, що даний спір є цивільно-правовим, що також підтверджується висновками Верховного суду України в постанові від 22.09.2015 року у справі №21-1884а15, тому до спірних правовідносин мають застосовуватися загальні положення відшкодування шкоди, передбачені главою 82 Цивільного кодексу України.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Крім того, згідно з пунктом 21 Порядку надання матеріальної допомоги по безробіттю, одноразової матеріальної допомоги безробітному та непрацездатним особам, які перебувають на його утриманні, допомоги на поховання у разі смерті безробітного або особи, яка перебувала на його утриманні, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20 листопада 2000 р. N 309 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 грудня 2000 р. за N 917/5138), якщо під час одержання матеріальної допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, з безробітного стягується сума виплаченої матеріальної допомоги по безробіттю з дня виникнення цих обставин. У разі відмови добровільно повернути зазначені кошти питання щодо їх повернення вирішується у судовому порядку.

Відповідно до підпункту 1 пункту 13 вищезазначеного Порядку, виплата матеріальної допомоги по безробіттю припиняється у разі працевлаштування безробітного (з дня працевлаштування). Підпунктом 1 пункту 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року N 198, передбачено, що центр зайнятості припиняє реєстрацію безробітних, зокрема, з дня укладення цивільно-правового договору щодо виконання робіт (надання послуг).

Наведені норми права пов'язують припинення виплати допомоги по безробіттю та зняття безробітних з обліку із укладенням ними цивільно-правового договору, предметом якого є надання послуг за винагороду. Отже, укладення застрахованою особою, яка має статус безробітної, такого договору є обставиною, що впливає на умови виплати їй допомоги по безробіттю, тому неповідомлення цією особою центру зайнятості про виникнення такої обставини свідчить про невиконання нею своїх обов'язків та відповідно до частини третьої статті 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення.

Таким чином, оскільки ОСОБА_2 на момент реєстрації в Центрі зайнятості працювала у ТОВ «УГХТ» на підставі договору цивільно-правового характеру №282 від 07.11.2017 року, за виконання якого отримала винагороду, вона не мала статус безробітної та не мала права на виплату їй допомоги по безробіттю, що є підставою для стягнення з неї незаконно отриманих суми виплаченого забезпечення в розмірі 759,85 грн., тож суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження і підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у звязку з чим з ОСОБА_2 підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір за подання даного позову до суду в розмірі 1762,00 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 81, 247 ч.2, 263-265, 280-289 ЦПК України, ст.1166 ЦК України, Законом України «Про зайнятість населення», Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», Порядком надання матеріальної допомоги по безробіттю, одноразової матеріальної допомоги безробітному та непрацездатним особам, які перебувають на його утриманні, допомоги на поховання у разі смерті безробітного або особи, яка перебувала на його утриманні, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20 листопада 2000 р. N 309, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов Маріупольського міського центра зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення сум незаконно отриманої допомоги по безробіттю задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Маріупольського міського центра зайнятості суму незаконно одержаних матеріальних коштів в розмірі 759,85 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Маріупольського міського центра зайнятості суму судових витрат в розмірі 1762,00 грн.

Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, який його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя.

Суддя: Н.В. Хараджа