Ухвала

12 липня 2018 року

м. Київ

справа № 372/977/16-ц

провадження № 61-30624св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

СинельниковаЄ. В. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Хопти С. Ф.,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження клопотання ОСОБА_4, в особі представника ОСОБА_5, про розгляд у судовому засіданні з викликом сторін справи за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Сведбанк», товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», ОСОБА_6, треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Євровал», Державна реєстраційна служба України, про визнання правочину недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_4, в особі представника ОСОБА_5, на рішення Обухівського районного суду Київської області, у складі судді Потабенко Л. В., від 20 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області, у складі колегії суддів: Сержанюка А. С., Приходька К. П., Фінагєєва В. О., від 20 липня 2017 року,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до публічного акціонерного товариства «Сведбанк» (далі - ПАТ «Сведбанк», банк), товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (далі - ТОВ «ФК «Вектор Плюс»), ОСОБА_6, треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Євровал» (далі - ТОВ «Євровал»), Державна реєстраційна служба України, про визнання правочину недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 20 березня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 20 липня 2017 року,у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У серпні 2017 року ОСОБА_4, в особі представника ОСОБА_5, подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Обухівського районного суду Київської області від 20 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 20 липня 2017 року і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження у зазначеній справі.

Статтею 388 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Пунктом 4 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року дану справу передано до Верховного Суду.

Представником заявника заявлено клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін.

У задоволенні клопотання слід відмовити з наступних підстав.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У відповідності до прецедентної практики Європейського суду з прав людини процедура допуску скарг до розгляду та провадження виключно з питань права, на відміну від того, що стосується питань фактів, може відповідати вимогам статті 6 Конвенції, навіть якщо скаржнику не була надана можливість бути особисто заслуханим апеляційним чи касаційним судом, за умови, якщо відкрите судове засідання проводилось у суді першої інстанції і якщо суди вищої інстанції не мали встановлювати факти справи, а тільки тлумачити відповідні юридичні норми (ZHUK v. UKRAINE, № 45783/05, § 32, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

За змістом правил частин першої, третьої та п'ятої статті 401 ЦПК України попередній розгляд справи проводиться колегією у складі трьох суддів у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

У частині тринадцятій статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вказані норми процесуального закону, колегія суддів дійшла висновку, що виклик учасників справи для надання пояснень вирішується Верховним Судом з урахуванням встановленої необхідності таких пояснень у разі призначення справи до розгляду. Оскільки Верховним Судом не призначено справу до розгляду, а необхідність виклику осіб, які беруть участь у справі, для надання пояснень, судом не встановлена, то клопотання про розгляд справи в судовому засіданні та виклик сторін для надання пояснень у справі не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 7, 400, 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання ОСОБА_4, в особі представника ОСОБА_5, про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін відмовити.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. В.Білоконь

С. Ф. Хопта