Справа № 202/7102/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 липня 2018 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді -Бєльченко Л.А

при секретарі - Федорченко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення нікчемності заповіту,

в с т а н о в и в :

11 листопада 2016 року позивач звернувся цим позовом до відповідача, указуючи, що 25.02.2010 року помер його батько ОСОБА_3, після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді квартири АДРЕСА_1Правда» ( нині проспект Слобожанський ) в місті Дніпрі. У 1988 році батько пішов з їх сім*ї у зв*язку з тим, що став проживати з ОСОБА_2, відповідачем у справі, пізніше зареєстрував з нею шлюб. Після того близькі стосунки вони не підтримували, але іноді зустрічалися. Про смерть батька він зізнався випадково лише через місяць після його смерті. Відповідач не повідомила про день смерті батька і дату його поховання. 09.04.2010 року він, позивач, звернувся до Шостої державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька, у зв*язку з чим нотаріусом була відкрита спадкова справа. Після спливу шестимісячного строку після смерті батька він зателефонував ОСОБА_2 щоб домовитись про оформлення спадщини, оскільки всі правовстановлюючі документи знаходились у неї. Однак відповідач у грубій формі йому повідомила, що він ні на що не має право і відмовилась з ним розмовляти. У зв*язку з відсутністю правовстановлюючих документів, він не міг отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті батька. 01.11.2016 року йому зателефонувала нотаріус Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори і повідомила, що ОСОБА_2 звернулась із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 та надала заповіт, згідно якого він, позивач, у спадкоємцях не значиться. При огляді заповіту він, ОСОБА_1, побачив, що як підпис в тексті заповіту, виконаний від імені батька, так і повний запис його прізвища і ініціали, відрізнялися від підпису батька та його почерку, що свідчило про те, що заповіт підписаний не його батьком, ОСОБА_1

Тому, посилаючись на вимоги статей 1247,1251,1252,1257 ЦК України, позивач просив суд встановити, що заповіт, складений від імені ОСОБА_3 на ім*я ОСОБА_2, посвідчений 03.07.2004 року за реєстровим номером 1789 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, є нікчемним правочином.

В судовому засіданні позивач і його представник, адвокат ОСОБА_5 підтримали позовні вимоги та просила їх задовольнити, посилаючись також на те, що позовні вимоги підтверджені висновком судово-почеркознавчої експертизи, яким встановлено, що підпис від імені ОСОБА_3 у заповіті, що посвідчений 03.07.2004 року за реєстровим номером 1786 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 на спеціальному бланку серії ВВЕ № 820947, виконаний не ОСОБА_3, а іншою особою з ретельним наслідуванням справжньому підпису ОСОБА_3, після ретельного тренування.

Відповідач та її представник ОСОБА_6 позовні вимоги не визнали. Заперечуючи проти позову, відповідач ОСОБА_2 пояснила, що ОСОБА_1 особисто був присутнім у кабінеті нотаріуса під час складання заповіту і особисто підписав його. Представник відповідача ОСОБА_6 просила суд застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності, зважаючи на те, що позивач, звернувшись до нотаріуса - 09 04.2010 року із заявою про оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_1, дізнався про існування заповіту, про що свідчить зроблений державним нотаріусом витяг з реєстру спадкових прав від 09.04.2010 року, в якому є посилання на заповіт, який оспорюється. Крім того, в цей же день позивач телефонував ОСОБА_2, намагаючись дізнатися про умови заповіту, відповідач йому повідомила. Зважаючи на те, що з даним позовом ОСОБА_3 звернувся 11.11.2016 року, позовні вимоги вважаються такими, що пред*явлені поза межами строку позовної давності. Крім того, викликає сумніви висновок експерта у судово-почеркознавчій експертизі, відповідно до котрого встановлено, що підпис від імені ОСОБА_3 у заповіті виконаний не ОСОБА_3, а іншою особою з ретельним наслідуванням справжньому підпису ОСОБА_3, після ретельного тренування, оскільки експертом ОСОБА_7 ані у експертному висновку, ані в судовому засіданні не роз*яснено, що є ретельним наслідуванням підпису і де межа між ретельним наслідуванням підпису та оригіналом. Тому представник відповідача просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Сторонами заявлялись клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи. Так, на підставі ухвали Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 17.01.2017 року 14.07.2017 року була проведена судово почеркознавча експертиза № 1317-17 за клопотанням позивача та його представника

( а.с.107-113). У зв*язку з тим, що предметом дослідження у даній експертизі був підпис та рукописний текст від імені ОСОБА_1, який виготовлений на аркуші паперу формату А-4, що зберігався в Державному нотаріальному архіві в Дніпропетровській області, а оригінал заповіту не був представлений відповідачем, ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 07.11.2017 року за клопотанням представника відповідача після надання оригіналу заповіту відповідачем призначена додаткова судово-почеркознавча експертиза, висновок котрої наданий суду 05.05.2018 року.

Двічі представником відповідача заявлялись клопотання про призначення у справі повторної судової - почеркознавчої експертизи. Ухвалами суду від 07.06.2018 року і від 18.07.2018 року у задоволенні клопотань про призначення повторної судово-почеркознавчої експертизи відмовлено ( а.с.183,194).

Суд, з*ясувавши всі обставини справи і перевіривши їх доказами, дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03.07.2004 року за реєстровим номером 1789 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 від імені ОСОБА_3 на ім*я ОСОБА_2, відповідача у справі, був посвідчений заповіт ( а.с.138).

Відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи № 5325-17/1748-18 від 04.04.2018 року підпис від імені ОСОБА_3 у заповіті, що посвідчений 03.07.2004 року за реєстровим номером 1786 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 на спеціальному бланку серії ВВЕ №820947, виконаний не ОСОБА_3, а іншою особою з ретельним наслідуванням справжньому підпису ОСОБА_3, після попереднього тренування. Рукописний запис «ОСОБА_8Д.» від імені ОСОБА_3, що розміщений праворуч від підпису у заповіті, що посвідчений 03.07.2004 року за реєстровим номером 1786 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 на спеціальному бланку серії ВВЕ № 820947, виконаний не ОСОБА_3, а іншою особою з наслідуванням справжньому підпису ОСОБА_3, після попереднього тренування.

Підпис від імені ОСОБА_3, що розміщений в реєстрі нотаріальних дій за 2004 рік приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за номером 1786, виконаний не ОСОБА_3, а іншою особою з ретельним наслідуванням справжньому підпису ОСОБА_3, після попереднього тренування ( а.с. 136-170).

Висновок щодо до того, що підпис та рукописний запис «ОСОБА_8Д.» від імені ОСОБА_3 у заповіті, складеному 03.07.2004 року і посвідченого приватним

нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим номером 1786, який виготовлений на аркуші паперу формату А-4 та зберігається в Державному нотаріальному архіві в Дніпропетровській області, виконаний не ОСОБА_3, а іншою особою з ретельним наслідуванням справжньому його почерку та підпису, з попереднім тренуванням, підтверджується висновком судово-почеркознавчої експертизи № 1317-17 від 14.07.2017 року ( а.с. 107-117).

Положенням статті 1233 ЦК України визначено, що заповітом є розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Частинами першою і другою статті 1247 ЦК України встановлено, що заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу.

Згідно з частиною 4 статті 207 ЦК України, якщо фізична особа у зв*язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, посвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє.

Відповідно до частини першої статті 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це право, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

В судовому засіданні встановлено, що заповіт складений на спеціальному бланку серії ВВЕ №820947 03.07.2004 року за реєстровим номером 1789 і посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 від імені ОСОБА_3 на ім*я ОСОБА_2, виконаний не ОСОБА_3, а іншою особою з ретельним наслідуванням справжньому підпису ОСОБА_3, після попереднього тренування, що дає підстави суду дійти висновку про те, що даний заповіт складений з порушенням вимог щодо його форми, а отже, є нікчемним.

Частиною другою статті 215 ЦК України встановлено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Разом з тим, відповідно до роз*ясень, що містяться у пункті 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред*являтися окремо без застосування наслідків нікчемності правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому.

З урахуванням встановленого, а також того, що між сторонами дійсно виник спір з приводу нікчемності заповіту, складеного 03.07.2004 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 від імені ОСОБА_3 на ім*я відповідача,суд вважає, що є достатні правові підстави для встановлення нікчемності цього правочину, як такого, що складений з порушенням вимог щодо його форми.

Слід зазначити, що суд критично ставиться до заперечень представника відповідача з приводу сумнівів до висновків судової-почеркознавчої експертизи № 5325-17/1748-18 від 04.04.2018. Дані висновки стороною відповідача належними та допустимими доказами не спростовані, а сумніви через не зазначення у висновку судової почеркознавчої експертизи межі між ретельним наслідуванням підпису та оригіналом підпису є нічим іншим, як особистим тлумаченням представником відповідача змісту висновку судової-почеркознавчої експертизи, що не входить в компетенцію останнього.

Суд не приймає до уваги заяву представника відповідача ОСОБА_6 щодо застосування строку позовної давності до спірних правовідносин.

Статтею 257 ЦК України встановлена загальна позовна давність тривалістю у три роки.

Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Частиною третьою цієї статті встановлено, що перебіг позовної давності за вимогами про застосування наслідків нікчемного правочину починається від дня, коли почалося його виконання.

З урахування встановленого, наведених норм законодавства, підстави вважати, що позивач звернувся до суду з пропуском позовної давності, відсутні. Виконання оспорюваного правочину ще не почалося, а з відповідним позовом ОСОБА_1 звернувся до суду 11.11.2016 року.

За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Керуючись ст.ст. 4,5,10,13,81,89,141,259,263-265 ЦПК України , суд-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити, що заповіт, складений від імені ОСОБА_3 на ім*я ОСОБА_2, посвідчений 03.07.2004 року за реєстровим номером 1789 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, є нікчемним правочином.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( адреса проживання : 51200, АДРЕСА_2,РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса проживання : ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2) судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення через суд першої інстанції.

ОСОБА_9