РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 700/332/18

Провадження № 2-о/700/19/18

05 липня 2018 року Лисянський районний суд Черкаської області

у складі: головуючого судді Яценко Г.М.,

за участю секретаря судового засідання Сіденко Н.П.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в смт. Лисянка справу №700/332/18 провадження №2-о/700/19/18 за заявою ОСОБА_1 заінтересована особа: Лисянська державна нотаріальна контора про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 заінтересована особа: Лисянська державна нотаріальна контора, звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

В обґрунтування своїх вимог пояснив, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року в см.Лисянка померла його мати ОСОБА_2. Він є спадкоємцем першої черги після смерті матері, однак оформити спадщину в установленому порядку позбавлений можливості через розбіжності у правовстановлюючих документах. У його свідоцтві про народження мати вказана - ОСОБА_3, тоді як у решті правовстановлюючих документів (паспорті, свідоцтві про смерть) прізвище, ім'я, по батькові матері було вказане «ОСОБА_2». На його думку такі розбіжності сталися у зв'язку з тим, що після укладення шлюбу мати не змінила прізвище та у зв'язку з невірним перекладом з російської на українську мову. Згідно свідоцтва про народження ІНФОРМАЦІЯ_6 року народилася ОСОБА_4. 13 серпня 1955 року ОСОБА_2 та ОСОБА_5 уклали шлюб. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище «ОСОБА_1». Однак в паспорті громадянина України, державному акті на право власності на земельну ділянку, свідоцтві про смерть прізвище матері вказано «ОСОБА_2». Крім того, різниться і по батькові матері. Зокрема, в свідоцтві про смерть вона вказана як «ОСОБА_2», тоді як в державному акті на право власності на земельну ділянку «ОСОБА_2». Вищевказані розбіжності позбавляють його можливості оформити спадщину в нотаріальній конторі, а тому він вимушений звернутися до суду і просить встановити, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року є однією і тією ж особою та була його матір'ю та встановити, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 виданий 15.01.2009 року начальником управління земельних ресурсів у Ставищенському районі на ім'я ОСОБА_6 фактично належить ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Заявник в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з заявою в якій заявлені вимог підтримує повністю та просить справу розглянути без його участі.

Завідувач Лисянської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, звернувся до суду із заявоюю в якій просить справу розглянути без його участі.

Судом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо винести при проведенні підготовчого судового засідання.

Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 206 цього ж Кодексу.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;- встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Частиною третьою статті 12 ЦПК України, зазначено що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 76-89 ЦПК України.

Відповідно до статті 293 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як зазначено у п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 р., справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року в смт. Лисянка померла ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3, виданого 29.03.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Лисянського районного управління юстиції у Черкаській області.

Згідно свідоцтва про народження № 54 виданого Чичиркозівською сільською радою від 08.12.1927 року ІНФОРМАЦІЯ_6 року народилася ОСОБА_4.

13 серпня 1955 року та ОСОБА_5 уклали шлюб. Після укладення шлюбу подружжю присвоєно прізвище «ОСОБА_1».

В паспорті громадянина України серії НОМЕР_4 виданому 03.04.1998 року Звенигородським РВ УМВС України в Черкаській області, державному акті на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5, свідоцтві про смерть серії НОМЕР_3 від 29.03.2011 року прізвище матері заявника вказано «ОСОБА_2».

Крім того, в свідоцтві про смерть померла вказана як «ОСОБА_2», тоді як в державному акті на право власності на земельну ділянку «ОСОБА_2».

Встановлення факту що має юридичне значення для заявника, оскільки необхідне йому для оформлення спадщини.

В іншому порядку встановити факт належності документа неможливо, тому заява підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 6, 7, 10, 12, 259-260, 264 -266, 269 ЦПК України , суд,

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Лисянська державна нотаріальна контора про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року є однією і тією ж особою та була матір'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер обліку картки платників податку НОМЕР_1, проживаючого АДРЕСА_1.

Встановити факт, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 виданий 15.01.2009 року начальником управління земельних ресурсів у Ставищенському районі на ім'я ОСОБА_6 належить ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.М. Яценко