Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/4685/17 Головуючий у 1-й інст. Зосименко О. М.
Категорія 30 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Миніч Т.І., Павицької Т.М.

з участю секретаря судового засідання Кучерявого О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 295/4685/17 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «САВ - Транс», третя особа - Управління промисловості, розвитку інфраструктури та туризму Житомирської обласної державної адміністрації про відшкодування матеріальної та моральної шкоди

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «САВ - Транс» на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 06.04.2018, ухваленого під головуванням судді Зосименка О.М. у м. Житомирі

в с т а н о в и в :

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «САВ - Транс» із позовом про визнання права та стягнення матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування вимог зазначив, що є учасником бойових дій в Республіці Афганістан та користується пільгами відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Зазначив, що у лютому 2017 року купив пільговий білет на автобус, який слідує рейсом Житомир-Вертокиївка та обслуговується авто перевізником ТОВ «САВ-Транс», але водій відмовився пустити його у автобус, посилаючись на те, що такою пільгою користуються лише учасники АТО. В подальшому на цьому маршруті систематично отримував відмову у наданні послуги перевезення на пільгових умовах. Виходячи із наведеного, позивач просив суд визнати право як учасника бойових дій на безкоштовний проїзд транспортом приміського сполучення та автобусами приміських і міжміських маршрутів незалежно від відстані, форми власності та підпорядкування перевізника, стягнути витрачені кошти у розмірі 460 грн, які витрачені на придбання квитків на автобус без врахування пільг та 1000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 06.04.2018 позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «САВ - Транс» на корить ОСОБА_1 200, 93 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, в решті вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ТОВ «САВ - Транс», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати, та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вказує, що суд першої інстанції не дослідив обставини справи, а подані позивачем квитанції на купівлю квитків не є належним доказом по справі. Крім того, ОСОБА_2 не надав доказів відмови водіїв перевозити його на пільгових умовах та не зазначив, в чому полягає неправомірність дій і чому саме товариство має нести відповідальність перед позивачем.

Станом на час розгляду справи у Апеляційному суді Житомирської області відзивів на апеляційну скаргу не надходило.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії АБ № 040999, виданим Житомирським районним військкоматом Житомирської області від 14.02.1997 (а.с. 6 зворот).

Виходячи із наведеного, ОСОБА_2 має право та користується пільгами, передбаченими Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Згідно п. 7 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій надаються пільги на безплатний проїзд усіма видами міського пасажирського транспорту, автомобільним транспортом загального користування в сільській місцевості, а також залізничним і водним транспортом приміського сполучення та автобусами приміських і міжміських маршрутів, у тому числі внутрірайонних, внутрі- та міжобласних незалежно від відстані та місця проживання за наявності посвідчення встановленого зразка, а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - також електронного квитка, який видається на безоплатній основі.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 згаданого Закону права та пільги для ветеранів війни і членів їх сімей, встановлені раніше законодавством України і законодавством колишнього Союзу РСР, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни.

Таким чином, право ОСОБА_1 на безкоштовний проїзд у громадському транспорті передбачено законом та є беззаперечним.

Позивач вказав, що із лютого 2017 року водії маршруту Житомир-Вертокиївка відмовляються надавати йому послуги перевезення громадян на пільгових умовах, тому звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Так, стаття 12 Закону України „Про транспорт" зобов'язує транспортні підприємства забезпечувати права на пільги громадян щодо користування транспортом.

Відповідно до ст. 37 Закону України „Про автомобільний транспорт" пільгові перевезення пасажирів, які відповідно до законодавства користуються такими правами, забезпечують автомобільні перевізники, які здійснюють перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування.

Автомобільному перевізнику, який здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, забороняється відмовлятися від пільгового перевезення, крім випадків, передбачених законом.

Безпідставна відмова від пільгового перевезення тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Види та обсяги пільгових перевезень установлюються замовленням, у якому визначається порядок компенсації автомобільним перевізникам, які здійснюють перевезення пасажирів на маршрутах загального користування, збитків від цих перевезень.

Відносини між перевізником і місцевою радою є договірними відносинами.

Із матеріалів справи вбачається, що 28.10.2015 між ТОВ «САВ - Транс» та Управлінням промисловості, розвитку інфраструктури та туризму Житомирської обласної державної адміністрації укладено договір на право обслуговування пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, згідно умов якого товариство взяло на себе зобов'язання щодо здійснення перевезень пасажирів на регулярному приміському маршруті «Житомир АС-2 Городище ч/с Вертокиївку» (а.с. 17-20).

Відповідно до п.2.2.3 товариство взяло на себе зобов'язання безкоштовно перевозити громадян, яким законодавством надано пільги при користуванні пасажирським автомобільним транспортом.

Відповідно до п. 10 ст. 145 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою КМУ від 18.02. 1997 р. №176 в редакції постанови 26 вересня 2007 р. №1184, перевізник зобов'язаний здійснювати перевезення пасажирів з квитками і пасажирів, яким, згідно з законодавством, надано пільги щодо плати за проїзд. Отже, відмова у пільговому перевезенні є незаконною, тому що закон не містить норми про обмеження кількості місць для перевезення пільгових категорій пасажирів.

Пасажир зобов'язаний мати при собі квиток на проїзд, на перевезення багажу, а за наявності права пільгового проїзду - відповідне посвідчення (ст. 41 Закону України «Про автомобільний транспорт»).

На підставі пункту 130 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України 26.09.2007 № 1184, особи, що користуються пільгами з оплати проїзду автобусами міжміського та/або приміського сполучення, звертаються у квиткову касу автостанції для внесення відповідної позначки до касової відомості та отримання квитка на пільговий проїзд.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 долучив до позовної заяви копії квитків, які придбані в касі автостанції ТОВ «Компанія «Житомиравтотранс», за адресою м. Житомир, вул. Хлібна, 14 за маршрутом Житомир - 2 - Вертокиївка у різні дні за повну їх вартість.

Разом із тим, позивач зазначає, що змушений був купувати квитки за повну вартість у зв'язку із відмовою водія від здійснення перевезення.

Так, відповідно до ст. 133-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, безпідставна відмова від передбаченого законом пільгового перевезення громадян тягне за собою накладення штрафу на водіїв транспортних засобів, громадян - суб'єктів підприємницької діяльності від 8 до 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували факт відмови водія маршруту ТОВ «САВ - Транс» від допущення його в автобус на підставі придбаного пільгового квитка.

Подані ОСОБА_1 квитки, які були придбані ним у касі автостанції Житомир - 2 за період із лютого по квітень 2017 року не можуть свідчити про те, що вони купувалися саме позивачем. Окрім того, оскільки квитки придбані у касі автостанції, то саме касир була зобов'язана видати квитки по тарифу пільгового проїзду. Доказів того, що відповідач втручався у хід продажу таких квитків матеріали справи не містять.

Разом із тим, серед наявних копій квитків є ті, які були придбані ОСОБА_1 на пільгових умовах за його посвідченням, а саме 15.02.2017 та 16.02.2017 (а.с. 8), що свідчить про те, що позивач користувався передбаченою законом пільгою.

Виходячи із наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не довів порушення його права на безкоштовний проїзд згідно п. 7 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з боку перевізника, а відтак у задоволенні його позовних вимог слід відмовити за недоведеністю.

Апеляційний суд вважає, що при вирішенні спору, місцевий суд не в повній мірі взяв до уваги вказані норми чинного законодавства та обставини справи, що призвело до неправильного вирішення спору. Таким чином, суд вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволені позову.

Керуючись ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «САВ - Транс» задовольнити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 06.04.2018 скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27.07.2018.

Головуючий: Судді: