Справа № 183/6227/14
№ 2-з/183/109/18

У Х В А Л А
13 липня 2018 року м. Новомосковськ Дніпропетровської області
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Майної Г. Є.,
розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні суду заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3,
в провадженні суду перебуває цивільна справи, предметом якої є усунення перешкод у користуванні та розпорядженні житловим приміщенням шляхом виселення, вселення, зобовязання повернення земельних ділянок та житлового приміщення в технічному стані, який існував до порушення, відшкодування збитків та стягнення доходів від користування нерухомістю та моральної шкоди.
Заява, у відповідності до положень ч.1 ст.153 ЦПК України, розглянута без повідомлення учасників справи.
Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову суд доходить таких висновків.
Відповідно до чч.1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно з ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обовязку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини
Згідно з п.1, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Як наведено в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9, вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що наведений у ч. 1 ст. 152 ЦПК України, перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті. Недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.
Посилання на відсутність підстав для виконання судового рішення іншого суду, оскарження виконавчого провадження, незаконність стягнення за виконавчим документом не є підставою для задоволення заяви про забезпечення позову у справі, що розглядається.
Крім того, позивачем не надано належні та допустимі докази того, що не вжиття заходів забезпечення позову у вигляді припинення стягнення з нього грошових коштів на підставі виконавчого документу в іншій справі призведе до неможливості виконання можливого рішення суду у даній справі.
Внаслідок викладеного наявні підстав для відмови в задоволенні заяви.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 150, 151, 153, 260 ЦПК України, суд -
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області. Апеляційна скарга подається протягом 15 днів, починаючи з наступного за днем складення ухвали суду.
Повна ухвала суду складена 13 липня 2018 року.
Суддя Г.Є. Майна