Провадження №2/756/469/18
РІШЕННЯ

Іменем України

10 липня 2018 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Тітова М.Ю.

за участю секретаря Лісовенка О.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, посилаючись на те, що 22.06.2010 між сторонами був укладений договір № SAMDN2095, за умовами якого позивач передав відповідачу депозитний вклад в розмірі 80000,00 грн. під 19,5% річних на строк 12 місяців, який в подальшому було пролонговано строком до 22.06.2014. У листопаді 2011 року вклад було переконвертовано в долари США з відсотковою ставкою 11% річних. Після переконвертації сума вкладу становила 9913,26 доларів США. Також 25.06.2011 між позивачем та банком було укладено договір № SAMDN4451, згідно з яким позивач передав відповідачу депозитний вклад у сумі 15000,00 доларів США під 8% річних строком на 12 місяців, який було пролонговано до 25.06.2014. З квітня 2014 року відповідач припинив нарахування відсотків та заблокував рахунки позивача. Позивач неодноразово звертався до банку з проханням повернути суму вкладу та нараховані відсотки, проте у вчиненні таких дій йому було відмовлено.

За таких обставин, позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти за договором №SAMDN2095 у розмірі 14176,67 доларів США, з яких 9913,26 доларів США - сума вкладу, 3642,39 доларів США - сума невиплачених відсотків, 621,02 доларів США - сума 3% річних, та за договором № SAMDN4451 у сумі 19938,10 доларів США, з яких 15000,00 доларів СЩА - сума вкладу, 3998,42 доларів США - сума невиплачених відсотків, 939,68 доларів США - сума 3% річних.

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, просила суд відмовити у його задоволенні. Зазначила, що договори банківського вкладу були укладені між позивачем та відокремленим структурним підрозділом «ПАТ КБ «ПриватБанк», розташованим у АР Крим. У зв'язку з тимчасовою окупацією АР Крим, позивач не має доступу до свого майна та можливості здійснювати банківську діяльність на території АР Крим. У засобах масової інформації оприлюднені дані, що усе майно, яке знаходиться на території АР Крим та належить ПАТ КБ «ПриватБанк», буде реалізоване, за рахунок чого здійснюватиметься розрахунок з вкладниками банку. На даний час Автономна некомерційна організація «Фонд захисту вкладників» взяла на себе зобов'язання здійснювати компенсаційні виплати клієнтам Філії «Кримське РУ ПАТ КБ «Приватбанк». Крім того, позивачем не надано оригіналів договорів та документів на підтвердження факту внесення коштів на рахунок відповідача.

Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне.

22.06.2010 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено договір №SAMDN2095 (вклад «Мультивалютний»), відповідно до умов якого клієнт передає, а банк приймає грошові кошти на строк 12 місяців по 22.06.2011 включно у розмірі 80000,00 грн з виплатою 19,5% річних (а.с. 21-22).

Згідно із п. 2 договору нарахування процентів на суму вкладу починається з першого робочого банківського дня, наступного за днем надходження грошей у банк, і нараховується на суму коштів на кожному базовому рахунку за кожний календарний день розміщення грошових коштів у банку, виходячи з фактичної кількості днів у році. День повернення вкладу у період нарахування відсотків не входить.

За умовами п. 11 договору у випадку, якщо по закінченню строку вкладу клієнт не заявив банку про відмову від продовження строку, вклад автоматично продовжується ще на один строк, вказаний у п. 1 даного договору. Строк вкладу продовжується неоднократно без явки клієнта в банк. При цьому, нарахування нового строку вкладу починається з дня, наступного за датою закінчення попереднього строку вкладу.

22.06.2010 ОСОБА_1 внесено до банку 80000,00 грн., що підтверджується копією квитанції. (а.с. 24)

У пункті 4 договору передбачено, що конвертація відбувається на підставі заяви клієнта, наданої у письмовій формі у відділенні банку. Конвертація коштів здійснюється по курсам банку, діючим на момент конвертації.

Як вбачається з виписки банку, 29.11.2011, на підставі заяви позивача, вклад було переконвертовано в долари, після конвертації сума вкладу становила 9913,26 доларів США з відсотковою ставкою 11% річних. 26.06.2013 позивачем були зняті нараховані відсотки за період з 22.06.2012 по 22.06.2013 у сумі 990,00 доларів США, після чого на його рахунку залишись грошові кошти у розмірі 9914,71 доларів США.

Крім того, 25.06.2011 між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 укладено договір №SAMDN4451 (вклад «Стандарт»), за умовами якого клієнт передає, а банк приймає грошові кошти у розмірі 15000,00 доларів США на строк 12 місяців по 25.06.2012 включно з виплатою 8% річних (а.с. 28-29).

Згідно із п. 2 договору нарахування процентів на суму вкладу починається з першого робочого дня, наступного за днем надходження коштів в банк і здійснюється за кожен календарний день. За день, коли вклад повертається, проценти не нараховуються.

Відповідно до п. 6 договору, якщо по закінченню строку вкладу вкладник не заявив банку про бажання забрати свої кошти, вклад автоматично продовжується ще на один строк, вказаний в п. 1 даного договору. Строк вкладу продовжується неоднократно без явки клієнта в банк. Новий строк вкладу починається з дня, наступного за датою закінчення попереднього строку вкладу.

25.06.2011 позивачем до банку внесено 15000,00 доларів США, що підтверджується копією квитанції (а.с. 31).

У відповідності до положень ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

За приписами ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі.

Відповідно до ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Згідно зі ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Банк має право змінити розмір процентів, які виплачуються на вклади на вимогу, якщо інше не встановлено договором.

У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти.

За змістом ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджено, що між сторонами були укладені договори банківського вкладу у простій письмовій формі. Договори укладені між ОСОБА_1 з однієї сторони та ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі Голови правління з іншої, відтак договірні правовідносини виникли безпосередньо між позивачем та юридичною особою банку.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.08.2014 позивач звернувся до відповідача із заявою про розірвання договору банківського вкладу та вимогою повернути грошові кошти. Вказана заява отримана банком та на неї надана відповідь, датована 19.09.2014. (а.с. 38) Банк у своїй відповіді посилався на неможливість здійснення банківської діяльності на території АР Крим та призупинення обслуговування клієнтів та роботи відділень.

За правилами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Оцінюючі докази, зібрані у матеріалах справи, суд вважає, що факт виникнення між сторонами договірних правовідносин підтверджений належними доказами, ці обставини не спростовані відповідачем.

Відповідно до ст.95 ЦК України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Відповідно до п.5 Постанови Правління Національного Банку України від 06.05.2014 №260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя», банки, у тому числі ПАТ КБ «Приватбанк», зобов'язані припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів.

Статтею 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що банк відповідає за своїми зобов'язаннями всім своїм майном відповідно до законодавства.

З огляду на зазначені вимоги законодавства, доводи представника відповідача щодо розміщення вкладу у відокремленому підрозділі ПАТ КБ "ПриватБанк", розташованому у АР Крим, та прийняття рішення про припинення діяльності на території півострова філій ПАТ КБ "ПриватБанк", є безпідставними, оскільки договір укладений між позивачем та юридичною особою ПАТ КБ «ПриватБанк», місцезнаходження якої є м.Дніпропетровськ. Припинення діяльності відокремленого підрозділу само по собі не дає підстав для невиконання юридичною особою банку взятих на себе зобов'язань відповідно до умов договору.

Твердження представника відповідача про запровадження окупаційною владою механізму виплат по вкладам відхиляються судом, оскільки відповідачем не надано доказів на підтвердження факту виконання зобов'язання, передбаченого договором банківського вкладу, а посилання на зміну сторони у зобов'язанні є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах законодавства.

За розрахунком позивача станом на 24.10.2016 заборгованість за договором №SAMDN2095 від 22.06.2010 становить 14176,67 доларів США, з яких: сума вкладу 80000,00 грн., після переконвертації - 9913,26 доларів США, проценти за період з 23.06.2013 по 24.10.2016 - 3642,39 доларів США та 3% річних - 621,02 доларів США; заборгованість за договором №SAMDN4451 від 25.06.2011 складає 19938,10 доларів США, з яких: сума вкладу - 15000,00 доларів США, проценти за період з 26.06.2013 по 24.10.2016 - 3998,42 доларів США та 3% річних - 939,68 доларів США.

Проте суд не повністю погоджується з таким розрахунком позивача з огляду на наступне.

Так, як вбачається з матеріалів справи, 25.08.2014 позивач звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» з заявою, в якій повідомив про свій намір не продовжувати дію договорів та просив повернути йому суми вкладів з нарахованими процентами.

Відповідно до умов укладених між сторонами договорів, сторони мають право достроково розірвати договір у відповідності до діючого законодавства, повідомивши про це іншу сторону за два банківських дні до дати розірвання договору.

За змістом ч. 3 ст. 651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Таким чином, враховуючи що 24.08.2016 позивач звернувся до відповідача з повідомленням про розірвання договорів, то такі вважаються розірваними з 26.06.2014. Отже, проценти за користування вкладом у розмірі 11% річних та 8% річних нараховуються до дати розірвання договорів, а з 26.06.2014 у відповідності до Наказу Голови правління ПАТ КБ «Приватбанк» № 07 від 05.01.2014 діє ставка у розмірі 1% річних.

За підрахунком суду розмір процентів за користування вкладом за договором №SAMDN2095 від 22.06.2010 за період з 23.06.2013 по 24.10.2016 становить 1330,60 доларів США, а за договором №SAMDN4451 від 25.06.2011 за період з 26.06.2013 по 24.10.2016 складає 1549,80 доларів США, які разом із сумами вкладів підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Крім того, враховуючи те, що за порушення строків виконання грошового зобов'язання у договорах банківського вкладу не передбачена відповідальність, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача трьох процентів річних в порядку, передбаченому ст.625 ЦК України, є законними та обґрунтованими.

Разом з тим, суд зазначає, що в іноземній валюті згідно норм чинного законодавства суд може стягнути лише суму банківського вкладу та відсотки, тоді як 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов'язання стягуються в іноземній валюті з переведенням в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Згідно зі ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Гривня є законним платіжним засобом на території України (ч. 1 ст. 192 ЦК України).

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 192 ЦК України).

Позивач просить стягнути 3% річних за час прострочення повернення вкладів за договором №SAMDN2095 в сумі 621,02 доларів США та за договором №SAMDN4451 у розмірі 939,68 доларів США.

Офіційний курс гривні до іноземної валюти долар США, встановлений Національним банком України на 10.07.2018, становить 26,249754 грн. за 1 долар США.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3% річних за договором №SAMDN2095 від 22.06.2010 у сумі 16301,62 грн. та 3% річних за договором №SAMDN4451 від 25.06.2011 у розмірі 24666,37 грн.

Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку про часткове задоволення позову та вирішує стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договорами банківського вкладу у загальній сумі 27793,66 доларів США та 40967,99 грн.

З викладеного, керуючись ст.ст. 1-19, 23,76-113, 128-132, 223, 259, 263, 264, 265, 268, 280-283 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) грошові кошти у розмірі 27793,66 доларів США та 40967,99 грн.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Ю. Тітов