"19" липня 2018 р. Справа № 363/3254/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2018 року Вишгородський районний суд Київської області у складі: головуючого судді - Баличевої М.Б., за участю секретаря Кашоїди М.Ю., позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2 та представника відповідача ОСОБА_3 розглянувши у судовому засіданні у залі суду м. Вишгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вишгородського районного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності.

Ухвалою суду від 24 листопада 2017 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі.

22 січня 2018 року від представника відповідача до суду надійшла спільна письмова заява сторін про затвердження мирової угоди, до якої також долучено примірник мирової угоди, підписаної ними.

В підготовчому судовому засіданні позивач затвердження мирової угоди підтримав в повному обсязі. Просив суд задовольнити.

Представник відповідача та відповідач також затвердження мирової угоди підтримали в повному обсязі. Просили суд задовольнити.

Спільна заява сторін про затвердження мирової угоди та мирова угода приєднані до матеріалів справи. Сторонам зрозумілі наслідки такого рішення та закриття провадження у справі, що передбаченіст. 256 ЦПК України.

Згідно ст. 207 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обовязків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Суд, розглянувши мирову угоду, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає заяву про укладення мирової угоди та закриття провадження у справі такою, що не підлягає задоволенню із наступних підстав.

З мирової угоди сторін вбачається, що вона укладена 19 січня 2018 року між ОСОБА_1, в особі представника на підставі довіреності ОСОБА_4 з однієї сторони та ОСОБА_2 з другої сторони, які іменуються далі в тексті цієї ОСОБА_3 угоди, як «Сторони», та в порядку ст. 207 УПК України дійшли згоди про врегулювання спору у справі № 363/3254/17 шляхом підписання та виконання мирової угоди.

Відповідно до вказаної ОСОБА_3 угоди: відповідач визнає своє зобовязання по сплаті суми боргу перед позивачем за Договорами позики № 23/07-13 від 23 липня 2013 року, № 01/04-15 від 01 квітня 2015 року та № 01/08-16 від 01 серпня 2016 року, який загалом становить 2 300 000 грн. в повному обсязі, а також зобовязання за Договором комісії № 4518-18 від 23 липня 2013 року з додатковими угодами.

Сторони погодили, в порядку ст. 600 ЦК України, припинити основне зобовязання відповідача шляхом передання позивачу у власність нерухомого майна у якості відступного.

Відповідач - ОСОБА_2 передає у власність позивача ОСОБА_1 наступне нерухоме майно:

-земельну ділянку, кадастровий номер :33:022:0739, площею 0,12 га, цільове призначення: для індивідуального садівництва, яка розташована за адресою: Київська область, Вишгородський район, Лебедівська сільська рада, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 18;

-земельну ділянку, кадастровий номер :03:001:0010, площею 0,2 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: Київська область, Богуславський район, с. Чайки, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 06;

-земельну ділянку, кадастровий номер :38:103:6022, площею 0,1203 га, цільове призначення: для індивідуального садівництва, яка розташована за адресою: Київська область, Хотянівська сільська рада, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 18.

Відповідач - ОСОБА_2 гарантує, що нерухоме майно, зазначає в пункті 3 цієї мирової угоди, є власністю ОСОБА_2, не знаходиться під арештом, не має обмежень та обтяжень на їх відчуження, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна.

Відповідач - ОСОБА_2 зобовязується передати нерухоме майно, зазначене в пункті 3 вказаної мирової угоди, позивачу після затвердження судом мирової угоди, що засвідчуватиметься відповідним актом приймання передачі.

Відповідач - ОСОБА_2 зобовязується передати позивачу всі необхідні правовстановлюючі документи.

Дана мирова угода направляється сторонами до суду для її затвердження та набирає чинності з моменту її затвердження судом і діє до її повного виконання та є правовою підставою для набуття права власності на нерухоме майно та проведення всіх необхідних реєстраційних дій.

У разі невиконання відповідачем положень вказаної мирової угоди позивач має право направити ухвалу суду про затвердження цієї мирової угоди до виконавчої служби для примусового виконання із застосуванням заходів примусового виконання рішення.

Наслідки закриття провадження у справі № 363/3254/17 у звязку з затвердженням мирової угоди сторонам відомі.

Згідно вимог ч. 5 ст. 434 ЦПК України суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо: 1) умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є не виконуваними; або 2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Як передбачено ч.1 ст.207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов'язків сторін. У мировій угоді сторонни можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 5 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є не виконуваними.

Таким чином ухвала про визнання мирової угоди постановляється лише, якщо умови мирової угоди не суперечать закону, не порушують прав, свобод чи інтересів інших осіб.

Виходячи зі змісту зазначених норм та правової природи мирової угоди вона є підставою виникнення прав та обов'язків між її сторонами.

Під час підготовчого судового засідання, відповідач ОСОБА_2 повідомив суд про те, що він перебував у шлюбі на час придбання земельних ділянок, а саме: 05.08.2016 року відповідачем було зареєстровано право власності на земельну ділянку кадастровий номер :38:103:6022, площею 0,1203 га, цільове призначення: для індивідуального садівництва, яка розташована за адресою: Київська область, Хотянівська сільська рада, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 18; 30.07.2013 року відповідачем було зареєстровано право власності на земельну ділянку кадастровий номер :33:022:0739, площею 0,12 га, цільове призначення: для індивідуального садівництва, яка розташована за адресою: Київська область, Вишгородський район, Лебедівська сільська рада, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 18; 09.04.2015 року відповідачем було зареєстровано право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :03:001:0010, площею 0,2 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: Київська область, Богуславський район, с. Чайки, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 06, що підтверджується долученими до матеріалів справи витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна.

Отже, оскільки вказане нерухоме майно було придбано відповідачем ОСОБА_2 під час його перебування у зареєстрованому шлюбі, то затвердження вказаної мирової угоди судом може порушити права, свободи чи інтереси інших осіб, зокрема дружини відповідача ОСОБА_2

Оскільки згідно положень Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу), тому такий перехід права власності на спірне нерухоме майно до іншої особи без заперечно порушує права дружини.

Набуття права власності на нерухоме майно законодавчо визначене та врегульоване. За загальним правилом право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч.1 ст.328 ЦК України).

Суд зазначає, що сторони вправі укласти відповідні правочини в добровільному порядку, звернувшись до органів нотаріату, сплативши при цьому відповідні збори та платежі, про що повідомлено судом присутніх сторін.

Суд не вправі підміняти інші державні органи, зокрема, виконувати функції нотаріуса.

Таким чином суд вважає, що відсутні підстави для визнання мирової угоди визначеного сторонами змісту.

Враховуючи, що окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали першої інстанції щодо затвердження мирової угоди, таким чином відмова в затвердженні мирової угоди оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. 206, 207, 353ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 про затвердження мирової угоди від 19 січня 2018 року - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлений 24 липня 2018 року.

Головуючий М.Б. Баличева