Справа № 380/219/18 Головуючий у І інстанції Лісовенко П. І.
Провадження № 22-ц/780/3293/18 Доповідач у 2 інстанції Савченко С. І.
Категорія 26 30.07.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 липня 2018 року м.Київ

Апеляційний суд Київської області у складі колегії судів судової палати у цивільних справах: судді-доповідача Савченка С.І., суддів Верланова С.М., Голуб С.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Тетіївського районного суду Київської області від 25 травня 2018 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в:

У лютому 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АБ КБ «ПриватБанк», звернувся до суду із вказаним вище позовом, який мотивував тим, що 05 жовтня 2011 року між банком і відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір про надання банківських послуг, який включає анкету-заяву позичальника, «Умови та правила надання банківських послуг», а також «Тарифи банку». Згідно вказаного договору банк надав відповідачу кредит на споживчі цілі у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 10000 грн. із сплатою 30 % річних на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а відповідач зобов'язався повернути отриманий кредит та сплатити проценти за його користування.

Вказував, що за умовами кредитного договору позичальник мав своєчасно повертати кредит та проценти платежами, однак не виконував цих обов'язків в повному обсязі, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість, якастаном на 21 листопада 2017 року становить 180200,82 грн., з яких тіло кредиту - 97177,97 грн., проценти - 62336,32 грн., пеня - 20686,53 грн. Посилаючись на ст.ст.1051, 1054 ЦК України та умови кредитного договору, просив стягнути з відповідачки на користь банку достроково частину заборгованості за кредитом в розмірі 117000грн., яка включає тіло кредиту - 97177,97 грн., проценти - 19822,03 грн. та судові витрати.

Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 25 травня 2018 року у задоволенні позову відмовлено. Рішення суду мотивоване відсутністю доказів укладення договору і виникнення між сторонами правідносин за договором банківського кредиту.

Не погоджуючись із судовим рішенням, АТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким вимоги банку задоволити у повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи та порушенням судом норм матеріального і процесуального права. Скаргу мотивує тим, що суд прийшов до помилкового висновку про відсутність доказів укладення кредитного договору, хоча банк надав на підтвердження цього відповідні докази, а саме: копію анкети-заяви відповідачки, розрахунок боргу і інші докази. Суд не врахував, що сторони досягли згоди щодо змісту та форми договору про надання банківських послуг, він є укладеним між сторонами, а відтак згідно ст.629 ЦК України є обов'язковим для виконання його сторонами. Висновки суду про недоведеність банком виникнення боргу по картковому рахунку № НОМЕР_2 є хибними з огляду на те, що у разі закінчення строку дії платіжної картки, вона стає неактивною, а банківські послуги отримуються шляхом перевипуску картки з новим строком дії. Інформація про усі видані відповідачу картки розміщена в інтернет банкінгу «Приват 24».

Відповідач ОСОБА_2 в особі представника адвоката ОСОБА_3 подав відзив на апеляційну скаргу, де вказав, що суд першої інстанції прийняв законне і обгрунтоване рішення і правомірно відмовив у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк», а доводи апеляційної скарги є безпідставними і надуманими, не грунтуються на вимогах закону, не спростовують висновків суду.

Згідно ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки в даній справі ціна позову становить 117000грн., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму, і дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження,апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.

Судом встановлено, що 05 жовтня 2011 року відповідач ОСОБА_2 з метою отримання банківських послуг звернувся до АТ КБ «Приватбанк» і підписав анкету-заяву, на підставі якої банк надав відповідачу грошові кошти на споживчі цілі у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 10000 грн., який пізніше був збільшений до 100000 грн., що стверджується копією анкети-заяви, фотознімком відповідача ОСОБА_2, який тримає в руці платіжну карту «Універсальна GOLD», та довідкою про зміну умов кредитування (а.с.12,13,92).

Відповідач ОСОБА_2 користувався кредитними коштами та здійснював регулярне погашення кредиту, що стверджується наданим банком розрахунком (а.с.6-11). Проте погашення відповідачем кредиту відбувалося всупереч договору не в повному обсязі і у відповідача утворилася заборгованість за тілом кредиту у розмірі 97177,97 грн. та процентами у розмірі 62336,32 грн., що підтверджується як розрахунком заборгованості відповідача, так і випискою про рух коштів по його рахунку.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки недоведеністю факту укладання між сторонами кредитного договору. При цьому суд виходив із відсутності доказів того, що між сторонами було досягнуто згоди щодо кредитного ліміту, розміру процентів за користування кредитом, пені, комісії та штрафу, а Умови та правила надання банківських послуг не містять підпису позивача.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками, оскільки вони не грунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Вирішуючи спір, суд дав невірну оцінку наявним у справі доказам та не врахував вимоги банку, про стягннення частини заборгованості у вигляді тіла кредиту і процентів.

На підтвердження своїх вимог банк надав до суду копію анкети-заяви відповідача ОСОБА_2, яка підписана відповідачем 05 жовтня 2011 року і містить докладну інформацію щодо особи позичальника, зокрема дату його народження, індивідуальний податковий номер, дівоче прізвище матері, серію, номер паспорта і дату його видачі, адресу проживання, номер мобільного телефону, а також місце його роботи - ПП ОСОБА_2

Також, банк надав розрахунок боргу, який містить детальну інформацію про рух коштів по кредитній картці і підтверджує факт користування позичальником кредитними коштами, в тому числі регулярне внесення коштів на погашення кредиту. Із наведеного розрахунку вбачається, що позивач здійснював регулярне погашення на значні суми, зокрема в розмірі від 3000 грн. до 10735 грн. (а.с.6-11).

Крім того, банк надав до суду виписку по картковому рахунку відповідача № НОМЕР_3 період із 01 жовтня 2011 року по 28 квітня 2018 року, де чітко відображені як розмір коштів, які використовував відповідач, так і місце їх зняття, зокрема термінали та банкомати із зазначенням населених пунктів та вулиць, де вони розтащовані (а.с.95-95).

Вказані документи належним чином посвідчені і не спростовані відповідачем. Будь-яких доказів про те, що банк подав недостовірні документи, відповідач суду не надав.

Крім того, суд не звернув уваги, що відповідач подав відзив на позов, з якого не вбачається заперечення ним факту подання до банку заяви та отримання кредитних коштів та не заперечує наданих банком розрахунків. Зі змісту заперечень слідує, що його позиція зводиться до того, що він не підписував Умов та правил надання банківських послуг, а тому Умови не є складовою частиною укладеного між ним і банком договору.

Наведені докази у своїй сукупності та взаємозв'язку підтверджують факт звернення відповідача до банку, отримання кредитних коштів та виникнення кредитних правовідносин і спростовують висновки суду про недоведеність даних обставин.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норми матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

З викладених вище підстав колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Вирішуючи спір в межах заявлених вимог, колегія суддів вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до поданої ОСОБА_2 анкети-заяви від 05 жовтня 2011 року АТ КБ «ПриватБанк» надав відповідачу грошові кошти на споживчі цілі у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 10000 грн., який пізніше був збільшений до 100000 грн.

Отже, між сторонами виникли права і обов'язки, які грунтуються на кредитних правовідносинах, врегульованих параграфом 2 глави 71 ЦК України «Кредит».

Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Поскільки позичальник ОСОБА_2 користувалася отриманими кредитними коштами іне повернув їх в повному обсязі зі сплатою процентів за користування, то з огляду на вимоги банку, суд згідно вимог закону стягує із відповідача на користь банку борг за тілом кредиту у розмірі 97177,97 грн. та процентами у розмірі 19822,03 грн., який виник станом на 21 листопада 2017 року.

При цьому колегія враховує, що банк просить стягнути лише частину процентів.

Доводи ОСОБА_2, викладені у відзиві на апеляційну скаргу про те, що сторони не досягли згоди щодо змісту договору про надання банківських послуг, який включає заяву позичальника, «Умови та правила надання банківських послуг», «Тарифи банку», в тому числі досягли згоди щодо розміру процентів, колегія суддів не приймає до уваги як такі, що не грунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

В матеріалах справи наявна анкета-заява ОСОБА_2, на підставі якої відповідач обрав відповідну картку, напроти якої стоїть відповідна позначка, отримав грошові кошти за карткою «Універсальна GOLD» із передбаченими умовами кредитування та сплатою процентів, що стверджується його підписом у анкеті-заяві, де він вказав, що ознайомлений із Умови та правила надання банківських послуг і згоден з ними.

Крім того, як вище вказувалосявідповідач із 2011 року користувався кредитними коштами, в тому числі з урахуваням збільшеного ліміту. В цей же період відповідач здійснював регулярне погашення кредиту щомісяця з урахування процентів шляхом внесення коштів (а.с.6-11).

Отже, вказані дії відповідача у сукупності із наданими банком доказами свідчать про укладення договору і погодження ними умов кредитування.

Відповідно до приписів ст.141 ЦПК України суд покладає на відповідача судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог.

Згідно ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.259, 374, 376, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задоволити.

Рішення Тетіївського районного суду Київської області від 18 січня 2018 року скасувати і ухвалити нове, яким позов задоволити.

Стягнути із ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, індивідуальний податковий номер НОМЕР_1, мешкає за адресою: АДРЕСА_1) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (, адреса: м.Київ вул.Грушевського 1-д, рахунок 3111, МФО 305299) заборгованість за кредитним договором у розмірі 117000грн., яка включає тіло кредиту - 97177гривень 97 коп. та проценти - 19822 гривень 03 коп., а також судовий збір у розмірі 4405 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: