АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2018 року

м. Харків

Справа № 615/579/18

Провадження № 22-ц/790/3708/18

Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

секретаря Кучер Ю.Ю.,

Учасники справи :

Позивач (Заявник): Приватне сільськогосподарське підприємство «Нове життя»,

Відповідачі: ОСОБА_2, ОСОБА_3, Фермерське господарство «Велес-В» ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові

апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства «Нове життя» на ухвалу Валківського районного суду Харківської області від 20 квітня 2018 року, постановлену суддею Логвіновим А.О.,-

за заявою Приватного сільськогосподарського підприємства «Нове життя» про забезпечення позову у справі за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства «Нове життя» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Фермерського господарства «Велес-В» про визнання недійсним договору користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб, визнання поновленим договору оренди землі та визнання укладеною додаткової угоди,

в с т а н о в и в :

У квітні 2018 року ПрСП «Нове життя» звернулося до суду з позовом про визнання недійсним договору користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) на земельну ділянку площею 5,80 га, кадастровий номер НОМЕР_1, укладений між ФГ «Велес-В» та ОСОБА_2, ОСОБА_3, зареєстрований 10.04.2018 за №25685113, скасування державної реєстрації та визнання поновленим договору оренди землі від 31.12.2005, зареєстрований 31.01.2008 за №06 та визнання укладеними додаткових угод.

ПрСП «Нове життя» до суду було подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони відповідачам вчиняти певні дії з вказаною земельною ділянкою, зокрема, обробляти її, здійснювати на ній посів сільськогосподарських культур, вчиняти певні дії відносно збору врожаю та заборонити її продаж й інше відчуження, передавати в оренду.

В обґрунтування заяви посилався на обставини викладені у позовній заяві, а також те, що позивач поніс затрати на незавершене виробництво, тому ПрСП «Нове життя» має право завершити цикл виробництва, з метою запобігання порушенню майнових прав і охоронюваних законом інтересів.

Ухвалою Валківського районного суду Харківської області від 20 квітня 2018 року у задоволенні заяви ПрСП «Нове життя» про забезпечення позову відмовлено.

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви про забезпечення позову суд виходив з того, що ПрСП «Нове життя» не доведено, що невжиття визначених ним заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів, за захистом яких заявник звернувся, чи ухилення відповідача від виконання такого рішення, також, позивачем не наведено беззаперечних мотивів того, що для поновлення його прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат та не вказано в чому полягає значимість таких зусиль.

Не погоджуючись з ухвалою суду ПрСП «Нове Життя» звернулося з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати вказану ухвалу суду та задовольнити заяву про забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду є незаконною, необґрунтованою, постановленою з невірним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, внаслідок неправильної їх оцінки.

В обґрунтування скарги відповідач також зазначає, що укладання договору емфітевзису з ФГ «Велес-В» є грубим порушенням переважного права ПрСП «Нове життя» як орендаря на поновлення договору оренди, який розірвано не було. Крім того, договір оренди землі, укладений між позивачем та орендарем, мав діяти до закінчення ротації основної сівозміни, і враховуючи безперервність сільськогосподарського виробництва, позивач був позбавлений можливості розірвати виробничий цикл. Тому, незадоволення заяви про забезпечення позову призведе до неможливості відновлення порушеного права позивача, як особи, яка понесла затрати на посів.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачі просять залишити апеляційну скаргу без задоволення , оскільки вона є необгрунтованою, позивач просить суд вирішити справу по суті вже на стадії забезпечення позову. Також зазначають, що заходи забезпечення позову не можуть перешкоджати господарській діяльності.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та, дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд установив, що між сторонами виник спір, який стосується законності реєстрації договору оренди земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ФГ «Велес-В» і поновлення договору оренди, укладеного між орендарем та ПрСП «Нове життя».

З матеріалів справи вбачається, що згідно державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_4 був власником земельної ділянки площею 5,80 га, розташованої на території Олександрівської сільської ради, цільовим призначенням якої є ведення товарного сільськогосподарського виробництва, після його смерті земельна ділянка в порядку спадкування була передана ОСОБА_2 у розмірі 5/6 частин та ОСОБА_3 у розмірі 1/6.

Між позивачем та ОСОБА_4 укладено договір оренди землі від 30 грудня 2005 року згідно якого орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку для ведення сільськогосподарського товарного виробництва, а цільовим призначенням ділянки є вирощування сільськогосподарських культур.

Між ОСОБА_2 та ФГ «Велес-В» було укладено договір б/н про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису), виданий 29.03.2018.

Позивачем заявлено про забезпечення позову, а саме про заборону відповідачам вчиняти певні дії з вказаною земельною ділянкою, зокрема, обробляти її, здійснювати на ній посів сільськогосподарських культур, вчиняти певні дії відносно збору врожаю та заборони її продажу й іншого відчуження, передачі в оренду.

Необхідність такого забезпечення позивач обґрунтовував необхідністю завершення циклу виробництва з метою запобігання порушення його майнових прав і охоронюваних законом інтересів.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає стаття 149 ЦПК України згідно приписів якої забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову

За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містить, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є накладення арешту на майно, заборона вчиняти певні дії, тощо.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків (пункт 4 Постанова Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Ухвала суду першої інстанції про відмову у забезпеченні позову відповідає зазначеним вимогам.

На спростування доводів апеляційної скарги, судова колегія зазначає про таке.

Вжиття заходів забезпечення позову обумовлено ризиками, що можуть виникнути при виконанні рішення суду, в разі ухвалення такого на користь позивача.

З позовної заяви вбачається, що позивач просить втзнати недісним договір користування чужою земельною ділянкою і визнати поновленим договір оренди землі на цю саму ділянку де він є стороною.

В заяві про забезпечення позову, позивач просить заборонити відповідачам обробляти її, здійснювати на ній посів сільськогосподарських культур, вчиняти певні дії відносно збору врожаю та заборонити її продаж й інше відчуження, передавати в оренду.

Погоджуючись з висновком суду про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, судова колегія зазначає, що вжиття заявлених заходів забезпечення позову, дійсно є вирішенням справи по суті, тоді як визнання недійсним договору має правові наслідки, які настають незалежно від забезпечення позову.

Суд першої інстанції обгрунтовано відмовив у задоволенні заяви про забезпечення позову у заявлений позивачем спосіб, оскільки це порушує інтереси відповідачів та чинить перешкоди у їх господарській діяльності.

Стосовно доводів апеляційної скарги, що вжиття заходів забезпечення позову необхідно з метою запобігання відповідачам пошкоджувати належні позивачу посіви та вирощений ними врожай, то вони судовою колегією відхиляються, оскільки заходи не є співмірними з заявленими позовними вимогами. Позовних вимог, яким би відповідали зазначені в заяві про забезпечення позову заходи, позивачем не заявлялось.

Відповідних доказів щодо наявності посівів, врожаю на спірній земельній ділянці матеріали справи не містять.

Інші доводи апеляційної скарги щодо порушення переважного права позивача на укладення договору оренди, для вирішення питання для забезпечення позову правового значення не мають.

З урахуванням викладеного, судова колегія приходить до висновку, що судом першої інстанції питання щодо забезпечення позову вирішено з дотриманням норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389,390, 391 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства «Нове життя» -відхилити.

Ухвалу Валківського районного суду Харківської області від 20 квітня 2018 року-залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови

Головуючий С.С. Кругова

Судді О.В.Маміна

Н.П. Пилипчук

повний текст постанови

складено 26 липня 2018 року