Номер провадження: 22-ц/785/329/18
Головуючий у першій інстанції Поліщук І. О.
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого- Гірняк Л.А.

Суддів- Сегеди С.М., Цюри Т.В.

За участю секретаря- Ющак А.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 04 жовтня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, Департаменту міського господарства Одеської міської ради, за участю третьої особи - Об"єднання співвласників багатоквартиних будинків „Наталі" про усунення перешкод в користуванні підвальним приміщенням, визнання недійсними розпорядження та свідоцтва про право власності, -

ВСТАНОВИЛА:

ПРОЦЕДУРА:

21.09.2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з вищезазначеним поовом в котрому зазначає, що він, ОСОБА_6 є співвласником квартири АДРЕСА_2. До 01.09.2010 року будинок АДРЕСА_1 перебував на балансі підприємства ПАТ «Південьзахідшляхбуд», а з вересня місяця 2010 року переданий на баланс Об'єднанню співвласників багатоквартирних будинків «НАТАЛІ». В даному будинку знаходиться підвальне приміщення, яке співвласники будинку прибрали від будівельного сміття та використовували для власних потреб, а саме влаштували там полиці для збереження склянок для консервації, тощо. За користування частиною підвального приміщення позивач щомісяця сплачував комунальні платежі у розмірі 30 гривень. Разом з тим, у вересні 2015 року відповідач ОСОБА_5 змінив замок на вхідних дверях підвалу, чим став чинити перешкоди у користуванні підвальним приміщенням іншим власниками квартир вказаного вище багатоквартирного будинку, в тому числі особисто позивачу. Як з'ясувалося пізніше, дане підвальне приміщення було виділено відповідачу водію - ОСОБА_5 для поліпшення умов проживання згідно до виписки з протоколу №6 від 18.07.2007 року. Між тим, підвали є допоміжними приміщеннями багатоквартирного будинку, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців. При передачі безоплатно в порядку приватизації підвалу загальною площею 13,5 кв.м ОСОБА_5 вимоги діючого законодавства додержано не було, а тому розпорядження органу приватизації від 25.03.2010 року та свідоцтво про право власності на житло, видане на його підставі є незаконними та підлягають визнанню недійсними. Посилаюсь на викладене позивач звернувся з наступним позовом до суду.

Посилаючись на зазначене просив суд зобов'язати ОСОБА_5 не чинити перешкод в користуванні підвальним приміщенням площею 13,5 кв.м в будинку АДРЕСА_1 шляхом зобов'язання останнього надати йому ключі від зазначеного підвального приміщення; визнати розпорядження органу приватизації № 214657 від 25 березня 2010 року недійсним, визнати недійсним Свідоцтво про право власності на житло видане Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради 25 березня 2010 року ОСОБА_5 на підставі розпорядження органу приватизації № 214657 від 25 березня 2010 року.

В запереченнях проти позову представник відповідача просила відмовити в заявлених вимогах посилаючись на те, що ОСОБА_5 рішенням адміністрації та профспілки Одеського філіалу ВАТ «ПІІДЕНЬЗАХІДШЛЯХБУЩД» від 18.07.2007 року виділили підвальне приміщення площею 13.5 кв. м.,котрий скористався своїм правом на безоплатні передачу у власність приміщення,котре знаходилось в його користуванні. Одночасно посилається на вимоги ст.41 Конституції України,та ст.319 ЦК України та просити застосувати строк позовної давності.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_6 -задоволено частково.

Визнано частково недійсними: розпорядження органу приватизації № 214657 від 25.03.2010 року та Свідоцтво про право власності на житло від 25.030.2010 року, видані Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської Ради в частині включення підвального приміщення площею 13,5 кв.м, до загальної площі квартири АДРЕСА_1, при проведенні приватизації вказаної квартири ОСОБА_5.

Зобов'язано ОСОБА_5 усунути перешкоди ОСОБА_6 у користуванні підвальним приміщенням площею 13,5 кв.м, у будинку АДРЕСА_1 шляхом надання йому ключів від замків до двері зазначеного підвального приміщення площею 13,5 кв.м у будинку АДРЕСА_1.

В задоволенні іншої частини позову - відмовлено

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду з винесенням нового,про відмову в задоволенні позову,посилаючись а порушення удом норм матеріального та процесуального права.

В судове засідання представники Департаменту міського господарства Одеської міської ради, третьої особи - Об"єднання співвласників багатоквартиних будинків „Наталі" в судове засідання не з'явились,про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином.

В силу ст.372 ч.2 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за їх відсутністю.

АРГУМЕНТИ(ДОВОДИ)СТОРІН

В апеляційній скарзі заявник зазначає, що судом не враховано строк позовної давності та на те, що спірне підвальне приміщення не є допоміжними, а сам факт належності підвального приміщення до будинку не є підставою для задоволення позову. Одночасно посилається на ст.1Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики ЄСПЛ.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ

Сторони проживають в багатоповерховому будинку є їх власниками

Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло, виданого 28 липня 2011 року департаментом міського господарства Одеської міської Ради, ОСОБА_6 є співвласником квартири АДРЕСА_2.

До 01 вересня 2010 року будинок АДРЕСА_1, перебував на балансі підприємства «Південьзахідшляхбуд», а з вересня 2010 року був переданий на баланс ОСББ «Наталі».

Як вбачається з виписки з протоколу № 6 від 18 липня 2007 року спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету Одеського філіалу ВАТ «Південьзахідшляхбуд», на засіданні розглядалася заява водія ОСОБА_5 про виділ підвального приміщення площею 13,5 кв.м за адресою АДРЕСА_1. Та прийнято рішення, що для покращення умов проживання, виділити ОСОБА_5 мешкаю чому за адресою: АДРЕСА_1 підвальне приміщення площею 13,5 кв.м в будинку за адресою: АДРЕСА_1.

З розпорядження органу приватизації №214657 від 25.03.2010 року виданого першим заступником начальника УЖКГ та ПЕК вбачається, що від наймача ОСОБА_5 надійшла заява на приватизацію квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, задоволено і передано вказану квартиру в приватну власність ОСОБА_5, який мешкає у однокімнатній квартирі загальною площею 35,5 кв.м.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням Житлово-Комунального господарства та Паливно-Енергетичного комплексу Одеської міської ради від 25.03.2010 року, зареєстрованого і записаного у реєстрову книгу за № 3-28127, квартира АДРЕСА_1, загальною площею 35,6 кв.м, належить на праві приватної власності ОСОБА_5. Свідоцтво зареєстроване в КП «ОМБТІ та РОН» 29.04.2010 року за номером: 1364 в книзі: 743пр - 138.

Згідно ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і та ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Відповідно до п. 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15.09.1992 року № 56 громадянином до органу приватизації подаються: оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; копію документа, що посвідчує особу; технічний паспорт на квартиру (будинок), жиле приміщення у гуртожитку; довідка про склад сім'ї та займані приміщення; копія ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку); документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови

приватизації; заява - згода тимчасово відсутніх членів сім'ї наймача на

приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі. За неповнолітніх членів сім'ї наймача рішення щодо приватизації житла приймають батьки (усиновлювачі) або піклувальники. Згоду на участь у приватизації дітей вони засвідчують своїми підписами у заяві біля прізвища дитини. Якщо дитина віком від 14 до 18 років (настає неповна цивільна

дієздатність особи), додатково до заяви додається письмова нотаріально засвідчена згода батьків (усиновлювачів) або піклувальників. Прийняті документи реєструються органом приватизації в окремому журналі. Форму журналу реєстрації заяв та прийнятих документів наведено у додатку 3.

В ході розгляду справи КП «Міське агентство з приватизації житла» надало до суду копії та ксерокопії архівної справи на квартиру АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_5, а саме: заява на приватизацію ОСОБА_5, довідка про склад сімї наймача ізольованої квартири та займані ними приміщення; лист ВАТ «Південьзахідшляхбуд» з проханням приватизувати квартиру ОСОБА_5; виписка з протоколу № 6 від 18.07.2007 року ВАТ «Південьзахідшляхбуд»; ордер № 5 від 19.12.2004 року ОСОБА_5 Такими чином з врахуванням вимог Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, документи які мають бути надані для приватизації квартир є ордер, довідка про склад сімї та площу на квартиру, технічних паспорт на квартиру, а надання будь-яких інших документів для приватизації законом не передбачено.

Як вбачається з ордеру № 5 виданого ВАТ «Південьзахідшляхбуд» 19.12.2004 року виданого ОСОБА_5 на право зайняття 1 кімнатної квартири загальною жилою площею в квартирі (окремій) АДРЕСА_1. Ордер видано на підставі рішення Адміністрації ВАТ «Південьшляхбуд» 18.12.2004 року № 05/1.

З технічного паспорту на приватизовану квартиру АДРЕСА_1, складеного КП «Міське агентство з приватизації житла», вбачається, що до складу зазначеної квартири входять:

-жила кімната площею 12,4 кв. м,

-кухня площею 3,3 кв. м,

-вбиральня площею 2,5 кв. м,

-коридор 3,9 площею кв. м,

-підсобне приміщення площею 13,5 кв. м Загальна площа квартири 35,6 кв. м.

ОЦІНКА СУДУ

Задовольняючи заявлені вимоги районний суд виходив з вимог ст.391 ЦК України посилаючись на те, що ОСОБА_6 протиправно позбавлений права користування підвальним приміщенням площею 13,5 кв. м. у будинку,АДРЕСА_1.

Судова колегія погоджується з таким судженням районного суду з наступних підстав.

За приписом ст. 13 Конституції України «…Держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання,соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом.»

У відповідності до вимог ст. 41 Конституції «Кожен має право володіти,користуватися і розпоряджатися своєю власністю,результатами своєї інтелектуальної,творчої діяльності….Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосовано лише як виняток з мотивів суспільної необхідності,на підставі і в порядку,встановлених законом,та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об'єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану.

Відповідно до ч.2 ст.382 ЦК власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування (сходові клітини, ліфтові шахти, коридори, вестибюлі, горища тощо), опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує понад одну квартиру, а також споруди, будівлі, призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Усі зазначені об'єкти становлять єдине ціле з квартирами і житловим будинком, призначені вони для постійного обслуговування і забезпечення відповідної експлуатації всього будинку.

Пунктами 2-6 ст.10 закону «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитку. Допоміжні приміщення (комірки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

У рішенні КС від 2.03.2004 №4-рп/2004 (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирного будинку) зазначено, що допоміжні приміщення (підвали, сараї, комірки, горища, колясочні і т. ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує вчинення додаткових дій, зокрема створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього.

Визначення поняття «допоміжні приміщення» міститься у ст.1 закону «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку». Це приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, комірки, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення); загальне майно - частина допоміжних приміщень житлового комплексу, що можуть використовуватися згідно з їх призначенням на умовах, визначених у статуті об'єднання (комірки, гаражі, в тому числі підземні, майстерні тощо).

Крім того, згідно з Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 №76, допоміжні приміщення житлового будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку.

При цьому неподільним майном є неподільна частина житлового комплексу, яка складається з частини допоміжних приміщень, конструктивних елементів будинку, технічного обладнання будинку, що забезпечують належне функціонування жилого будинку.

З аналізу зазначених нормативно-правових актів можна зробити висновок, що основним при визначенні статусу приміщення слід вважати його функціональне призначення.

Отже, допоміжне приміщення має слугувати для:

1) забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку;

2) забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку.

Багатоквартирний будинок АДРЕСА_1, перебуває у спільній власності громадян-власників приватизованих квартир та відповідного державного органу,що виконує повноваження власників щодо неприватизованих квартир.

Таким чином адміністрація та профспілкового комітету Одеського філіалу ВАТ «Південьзахідшляхбуд», на засіданні при розгляді заяви водія ОСОБА_5 про виділ підвального приміщення площею 13,5 кв.м за адресою АДРЕСА_1 йому у власність не мали права вирішувати зазначене питання.

Відповідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» Суд констатував порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції. При цьому зазначав, що «"Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права…

В пункті 42 Суд зауважив, що, вирішуючи спір між заявниками (іншими співвласниками) і місцевим органом, національні судові органи чітко зазначили, що згідно з чинними на той час положеннями Цивільного кодексу для укладення інвестиційного контракту потрібна згода заявників,а враз ії ївідсутності органи влади могли звернутись до суду, щоб отримати дозвіл на проведення відповідних робіт (див. пункти 16 і 23 вище)....

Зокрема, керуючись цими статтями, Суд зазначив, що будинок і його горище належать на праві спільної часткової власності всім власникам квартир і тому повноваження місцевого органу щодо розпорядження горищем обмежується часткою трьох неприватизованих квартир.

Встановлено, що спірне приміщення призначено для побутового обслуговування мешканців.

Виходячи з того, що приміщення підвалу належало на праві спільної власності всім власникам квартир для побутового обслуговування мешканців, знаходиться у іншій парадній цього ж будинку під іншою квартирою,воно помилково було включено до складу допоміжних (підсобних) приміщень квартири відповідача що спричинило незаконну його приватизацію ОСОБА_5

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Таким чином що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Судова колегія погоджується щодо обґрунтованість заявлених позивачем вимог до ОСОБА_5 в частині усунення перешкод в користуванні спірною квартирою, оскільки позивач є співвласником підвального приміщення площею 13, 5 кв.м., у будинку АДРЕСА_1 та з передачею його у власність відповідача позбавлений права користування цим приміщенням, а тому правомірно зобов'язав відповідача не чинити перешкоди позивачу в користуванні спірним підвальним приміщенням, зобов'язавши ОСОБА_5 надати ОСОБА_6 ключі від дверей вказаного підвального приміщення.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем пропущений строк позовної давності оцінюється критично так як про порушене право позивач довідався в 2014 році коли відповідач поміняв замок на вхідних дверях підвалу.

Твердження про те, що позбавлення право власності позивача спричинено публічним органом та має місце «непропорційне» втручання у право ОСОБА_5 на мирне володіння своїм майном, що є порушенням статті Першої протоколу Конвенції не спростовує того факту , що позивача незаконно позбавили частки у власності на підвал, котрий призначений для побутового обслуговування мешканців будинку,передавши його у власность,шляхом приватизації ОСОБА_5 без їх згоди .

В силу ст.375 ЦПК України судова колегія залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін так як визнає,що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 367,368,374, 375 ,381,382,384,390 ЦПК України, судова колегія,- ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2017 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складено 28.07.2018 року

Голодуючий суддя - Л.А. Гірняк

Судді - С.М. Сегеда

Т.В.Цюра