Постанова

Іменем України

02 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 310/3150/16-ц

провадження № 61-16200св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І.,

учасники справи:

позивач - Фонд державного майна України,

відповідач - Бердянський міськрайонний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Запорізької області,

третя особа - ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Фонду державного майна України на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05 серпня 2016 року у складі судді: Петягіна В. В. та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 01 листопада 2016 року у складі колегії суддів: Дашковської А. В., Кримської О. М., Подліянової Г. С.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року Фонд державного майна України (далі - ФДМ України, Фонд) звернувся до суду з позовом до Бердянського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ Запорізької області, третя особа - ОСОБА_5, про зняття арешту з майна.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20 грудня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 25 березня 2014 року, у справі № 801/12407/2012 позов Бердянського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Фонду до ОСОБА_5 про витребування у ОСОБА_5 1894/3000 частин гуртожитку, що знаходиться на АДРЕСА_1, та передачу цих частин гуртожитку у власність держави в особі Фонду, задоволено.

Актом державного виконавця ВДВС Бердянського міськрайонного управління юстиції ТкаляЛ. О. від 18 червня 2014 року, ВП 43085382, витребуване майно передане ФДМ України.

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна зареєстровані 6 обтяжень (арештів нерухомого майна) щодо 1894/3000 частин гуртожитку, що знаходиться на АДРЕСА_1 за номерами: 8140692, 8828366, 8885697, 9067518, 9575441, 9748024.

Накладення арешту та внесення відповідного запису до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна обмежує права держави в особі Фонду як власника майна 1894/3000 частин гуртожитку, що знаходиться на АДРЕСА_1 щодо вільного розпорядження майном, оскільки унеможливлює проведення регіональним відділенням ФДМ по Запорізькій області роботи (за дорученням Фонду) з реєстрації права державної власності на цей об'єкт.

На підставі вказаного просив зняти арешти з нерухомого майна - 1894/3000 частин гуртожитку, що знаходиться на АДРЕСА_1, зареєстровані в єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, за номерами: 8140692, 8828366, 8885697, 9067518, 9575441, 9748024, а саме:

- арешт нерухомого майна, зареєстрований за № 8140692, накладений згідно з постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АМ 639516, винесеною старшим державним виконавцем відділу ДВС Бердянського міськрайонного управління юстиції Арабаджи А. С. 31 жовтня 2008 року;

- арешт нерухомого майна, зареєстрований за № 8828366, накладений згідно з постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АМ 671554, винесеною державним виконавцем відділу ДВС Бердянського міськрайонного управління юстиції Горбатенко О. О. 23 червня 2009 року;

- арешт нерухомого майна, зареєстрований за № 8885697, накладений згідно з постановою про відкриття виконавчого провадження 21615, винесеною головним державним виконавцем відділу ДВС Бердянського міськрайонного управління юстиції Красницькою С. С. 14 липня 2009 року;

- арешт нерухомого майна, зареєстрований за № 9067518. накладений згідно з постановою про відкриття виконавчого провадження 28702, винесеною старшим державним виконавцем відділу ДВС Бердянського міськрайонного управління юстиції Бєляєвою А. С. 10 вересня 2009 року;

- арешт нерухомого майна, зареєстрований за № 9575441, накладений згідно з постановою про відкриття виконавчого провадження 17702955, винесеною державним виконавцем відділу ДВС Бердянського міськрайонного управління юстиції Полоса К.А. 27 лютого 2010 року;

- арешт нерухомого майна, зареєстрований за № 9748024, накладений згідно з постановою про відкриття виконавчого провадження 18728651, винесеною старшим державним виконавцем відділу ДВС Бердянського міськрайонного управління юстиції Полоса К. А. 16 квітня 2010 року.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05 серпня 2016 року в задоволенні позову відмовлено. Рішення мотивоване тим, що арешт, накладений на 1894/3000 частин гуртожитку, що знаходиться на вул. АДРЕСА_1 щодо виконання рішень судів про стягнення сум боргу з ОСОБА_5 на користь Запорізької обласної кредитної спілки «Довіра», ЗАТ «Бердянське підприємство теплових мереж», ОСОБА_12, ОСОБА_13 та ОСОБА_14, впливає на майновий інтерес зазначених осіб. На підставі статті 10 ЦПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення рішення суду першої інстанції) судом запропоновано представнику позивача вирішити питання про залучення як відповідачів по справі ОСОБА_5, Запорізьку обласну кредитну спілку «Довіра», ЗАТ «Бердянське підприємство теплових мереж», ОСОБА_12, ОСОБА_13 та ОСОБА_14, так як при скасуванні арешту, накладеного на майно ОСОБА_5, порушуються майнові інтереси цих осіб. Відповідно до вимог статті 33 ЦПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення рішення суду першої інстанції) суд з власної ініціативи не має право залучити як відповідача будь яку особу. Представник відповідача відмовився залучати вказаних осіб як відповідачів. Державний виконавець лише наклав арешт на майно ОСОБА_5 з метою задоволення майнових інтересів інших осіб щодо примусового виконання судових рішень. Державний виконавець ніяким чином не порушував своїми діями інтереси позивача.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 01 листопада 2016 року рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05 серпня 2016 року залишено без змін. Ухвала мотивована тим, що державний виконавець Відділу ДВС не порушував своїми діями інтереси позивача, а тому не є належним відповідачем у справі.

Відповідно до змісту статей 11 та 33 ЦПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення рішення суду першої інстанції) суд розглядає справи лише в межах заявлених вимог і не може самостійно, без клопотання позивача, замінювати первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучати до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

При цьому апеляційний суд вказав, що як вбачається з матеріалів справи (журналу судового засідання від 05 серпня 2016 року та змісту судового рішення від 05 серпня 2016 року (а.с.83-84) позивачу роз'яснено про залучення як відповідачів ОСОБА_5 та осіб, в інтересах яких на спірне майно державною виконавчою службою накладався арешт, проте представник позивача вважав недоцільним залучати зазначених осіб як відповідачів.

У листопаді 2016 року ФДМ України подав касаційну скаргу на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 01 листопада 2016 року, в якій просить скасувати оскаржені рішення і ухвалити нове про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що ФДМ України не є учасником виконавчих проваджень і позовні вимоги заявлені на підставі статті 60 Закону України «Про виконавче провадження». Наявність спірних обтяжень порушує право власності держави в особі ФДМ України щодо 1894/3000 частин гуртожитку, що знаходиться на АДРЕСА_1 та унеможливлює проведення державної реєстрації права власності на цей об'єкт. Вважає, що суди повинні були залучити Запорізьку обласну кредитну спілку «Довіра», ЗАТ «Бердянське підприємство теплових мереж», ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 як третіх осіб. Вказує про помилкове застосування апеляційним судом пункту 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», оскільки належним відповідачем за позовом є Бердянський міськрайонний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Запорізької області.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 січня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справу передано до Касаційного цивільного суду.

Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені у касаційній скарзі, з таких мотивів.

Суди встановили, що рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20 грудня 2013 року у справі № 801/12407/2012 за позовом Бердянського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Фонду до ОСОБА_5 про витребування у ОСОБА_5 1894/3000 частин гуртожитку, що знаходиться на вул. АДРЕСА_1 у М.Бердянську, та передачу зазначених частин гуртожитку у власність держави в особі Фонду, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 25 березня 2014 року, позов Бердянського міжрайонного прокурора задоволено, витребувано у ОСОБА_5 1894/3000 частин гуртожитку, що знаходиться на вул. АДРЕСА_1, а саме 1894/3000 частин (63,13%) гуртожитку.

Актом державного виконавця ВДВС Бердянського міськрайонного управління юстиції ТкаляЛ. О. від 18 червня 2014 року, ВП 43085382, витребуване майно передане ФДМ України.

Суди встановили, що стосовно 1894/3000 частин гуртожитку, що знаходиться на АДРЕСА_1 зареєстровані 6 обтяжень (арештів нерухомого майна) за номерами: 8140692, 8828366, 8885697, 9067518, 9575441, 9748024.

Державними виконавцями відділу ДВС Бердянського міськрайонного управління винесені постанови про відкриття виконавчого провадження від 16 квітня 2010 року, 27 лютого 2010 року, 10 вересня 2009 року, 14 липня 2009 року щодо примусового виконання рішень судів про стягнення з ОСОБА_5 сум боргу на користь Запорізької обласний кредитної спілки «Довіра», ЗАТ «Бердянське підприємство теплових мереж» та ОСОБА_12

Згідно з постановами державних виконавців відділу ДВС Бердянського міськрайонного управління від 23 червня 2000 року та 31 жовтня 2008 року накладений арешт на все майно ОСОБА_5 щодо примусового виконання рішень судів про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_13 суми 1 700,0 грн, а також на користь ОСОБА_14 аліментів на утримання дитини.

Тлумачення частини першої статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент пред'явлення позову) дозволяє зробити висновок, що у справах про зняття арешту з майна відповідачами є боржник у виконавчому провадженні, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване.

Встановивши, що позивач не пред'являв позов до осіб, в інтересах яких накладено арешт на майно, не реалізував право залучити як відповідачів цих осіб, а також боржника - ОСОБА_5, а державна виконавча служба (відповідач по справі) не порушувала своїми діями інтереси позивача, суди зробили правильний висновок про відмову у задоволенні позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржені рішення без змін.

Оскільки оскаржені рішення залишені без змін, а скарга без задоволення, то судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Фонду державного майна України залишити без задоволення.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 01 листопада 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н.О. Антоненко

В.І. Журавель