РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 липня 2018 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Бородіної Н.М.
за участю секретаря Хоміської Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності,-
Позивач, ОСОБА_1, звернувся у суд з позовом до відповідача, Харківської міської ради про визнання права власності на ? частину нерухомого майна за напувальною давністю у відповідності до ст. 344 ЦК України, зазначаючи, що він один користується усім будинком 23 роки, інших співвласників ніколи не бачив..
Відповідач Харківська міська рада, проти позову заперечувала, зазначаючи, що позивачем не надано належних та допустимих доказів в обґрунтування своїх вимог.
Ухвалою суд провадження у справі відкрито. Протокольною ухвалою відмовлено у витребувані інформації.
Заслухавши пояснення представників сторін, позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне в задоволені позову відмовити, виходячи з наступного.
Згідно договору купівлі-продажу від 16.12.1994р. позивачу належить на праві власності ? частини житлового будинку з надвірними будівлями по вул.Березовській, б.12 в м.Харкові .
Згідно паспортних даних позивач зареєстрований з 1997р. по теперішній час по вул.Березівській, 12 в м.Харкові.
З позову та його пояснень вбачається, що він там проживає один, користується усім будинком на протязі 23 років, однак доказів цього суду не надано..
Відповідно до частин 1, 4 статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
За п.8 прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.
У п. 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено Цивільним кодексом.
При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:
- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;
- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;
- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч. 3 ст. 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч. 2 ст. 344 ЦК України).
Отже, давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати по відсутність у неї підстав для набуття права власності.
Разом з тим , судом встановлено, що позивач всі 23 роки знав, що інша ? частина житлового будинку з надвірними будівлями йому не належить, що виключає добросовісність набуття та визнання права власності в порядку ст. 344 ЦК України.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 10,11, 60, 61, 88, 212-215, ЦПК України суд, -
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
десяти днів з дня його проголошення, через суд першої інстанції до апеляційного суду Харківської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строків для подачі апеляційної скарги.

Повний текст рішення виготовлений 20.07.2018р.

Суддя Бородіна Н.М.