Справа № 152/1943/17
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30 липня 2018 року м. Шаргород

Справа №152/1943/17

Провадження №2/152/54/18

Шаргородський районний суд

Вінницької області

в складі:

головуючого судді - Славінської Н.Л.,

з участю:

секретаря судового засідання - Коновальчука О.О.,

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача

1. Виклад позиції позивача.

11.12.2017 року ОСОБА_1 звернулася до Шаргородського районного суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, укладеного між позивачем та відповідачем 25.08.1991 року, зареєстрованого Великодивлинською сільською радою Лугинського району Житомирської області за актовим записом №15.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 25.08.1991 року.

Від даного шлюбу позивач та відповідач неповнолітніх дітей не мають.

ОСОБА_1 просить шлюб розірвати, зсилаючись на те, що спільне життя в шлюбі з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя, утримання сім'ї, ведення господарства.

З грудня 2017 року через непорозуміння вона та відповідач однією сім'єю не проживають.

Позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження сім'ї неможливе.

Розірвати шлюб через органи ДРАЦС відповідач не бажає.

В судовому засіданні у вступному слові та в заключному слові позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги, на розірванні шлюбу наполягає, просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, оскільки перебування в шлюбі суперечить її інтересам, шкодить здоров'ю через моральні переживання. Наданий судом строк для примирення у шість місяців не покращив її та відповідача стосунків. За час, наданий судом для примирення подружжя, вона з відповідачем не помирилася, має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу.

2. Виклад позиції відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 відзив на позов із викладенням своїх заперечень до суду не подавав.

У судовому засіданні у вступному та в заключному слові відповідач ОСОБА_2 пояснив, що дійсно перебуває у зареєстрованому шлюбі з позивачем з 25.08.1991 року, але не проживає однією сім'єю з грудня 2017 року. Він не згоден на розірвання шлюбу, вживав заходів до примирення з позивачем, що не дало позитивних результатів, так як ОСОБА_1 не бажає примирення. За час, наданий для примирення, його та позивача стосунки не покращилися. Вважає, що між ним та позивачем виникли непорозуміння через те, що у нього з'явилася робота, яка дає змогу часто подорожувати по країнах Європи, проте, дружина сприймає цю роботу і його подорожі негативно. Він визнає, що його часті від'їзди приносять позивачеві стреси, неприємні переживання, але просить, щоб остання змінила свою думку щодо розірвання шлюбу, після чого вони змогли б проживати однією сім'єю без будь-яких негативних переживань, так як дуже тривалий час прожили однією сім'єю, мають дітей.

ІІ. Заяви, клопотання позивача, відповідача

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 заяв та клопотань, пов'язаних із розглядом справи, не мають.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

1. Відповідно до ухвали судді від 14.12.2017 року провадження у справі відкрито за нормами ЦПК України у редакції, що діяла до 15.12.2017 року, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 28.12.2017 року (а.с.11).

2. Ухвалою судді від 26.12.2017 року продовжено розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за правилами глави 6 ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року, призначено розгляд цивільної справи в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні 28.12.2017 року (а.с.16).

3. 28.12.2017 року судовий розгляд справи відкладено на 29.01.2018 року у зв'язку із неприбуттям у судове засідання відповідача (а.с.17).

4. Відповідно до ухвали суду від 29.01.2018 року задоволено клопотання відповідача ОСОБА_2 про надання строку на примирення з позивачем ОСОБА_1 на шість місяців. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу зупинено на час, наданий судом для примирення подружжя, тобто на шість місяців (а.с.22).

5. Ухвалою суду від 30.07.2018 року поновлено провадження у цивільній справі та призначено судовий розгляд на 30.07.2018 року о 09 годині 30 хвилин, про що повідомлено сторони (а.с.32).

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази

Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли сімейні правовідносини щодо розірвання шлюбу.

Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами.

Так, судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25.08.1991 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 (а.с.5).

Від шлюбу позивач та відповідач не мають неповнолітніх дітей.

Позивач не бажає миритися, має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу, що вбачається із її пояснень у вступному та в заключному слові в судовому засіданні 30.07.2018 року.

Причиною розладу в сім'ї стали різні характери і погляди сторін на сімейне життя, внаслідок чого виникали конфлікти, які призвели до того, що сторони однією сім'єю не проживають з грудня 2017 року.

Наданий судом строк для примирення не покращив стосунків подружжя. За час, наданий судом для примирення подружжя, сторони не помирилися і продовжують проживати окремо.

При розгляді справи судом встановлено фактичні взаємини між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а саме: що у їх сім'ї виник не короткочасний розлад, а тривалий розлад з приводу конфліктів та непорозумінь щодо розв'язання питань спільного сімейного життя, що призвело до фактичного припинення сімейно-шлюбних відносин у грудні 2017 року.

Таким чином, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам позивача.

Крім того, суд, при вивченні і оцінці мотивів розлучення та фактичних взаємин подружжя, не вбачає підстав для повторного вжиття заходів до примирення подружжя. Тому, у суду склалася переконаність, що є достатні підстави для розірвання шлюбу.

Судом встановлено, що перебування в шлюбі суперечить інтересам позивача, порушує її особисті немайнові права, оскільки сімейні особисті немайнові відносини між подружжям не складаються через конфлікти, які негативно позначаються на здоров'ї позивача через моральні переживання.

V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування

Встановлені судом сімейні правовідносини щодо розірвання шлюбу регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України.

Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Згідно із ч.1 ст.24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України).

Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

VІ. Висновки суду

Згідно з нормами наведеного законодавства позивач має право на звернення до суду з означеним позовом і, оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивач наполягає на розлученні та має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, і що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, що строк, наданий судом для примирення подружжя, не покращив відносин між сторонами і вони не проживають однією сім'єю з грудня 2017 року, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.4, 5, 7, 10, 11, 12, 81, 83, 89, 197, 198, 200, 206, 247, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, на підставі ст.51 Конституції України, ст.ст.24, 105, 110, 112 СК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб, зареєстрований Великодивлинською сільською радою Лугинського району Житомирської області за актовим записом №15 між ОСОБА_1, жителькою АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 та ОСОБА_2, жителем АДРЕСА_2.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Шаргородський районний суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч.3 ст.354 ЦПК України).

Суддя: