Постанова

Іменем України

27 червня 2018 року

м. Київ

справа № 127/5445/16-ц

провадження № 61-7031св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

представник позивача - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

відповідач - Вінницьке регіональне управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву»,

представник відповідача - ОСОБА_4,

третя особа - публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»,

представник третьої особи - Цюнько Тетяна Петрівна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області у складі судді Іщук Т. П. від 13 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області у складі колегії суддів: Медвецького С. К., Панасюка О. С., Оніщука В. В. від 19 серпня 2016 року,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Вінницького регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» (далі - Фонд),третя особа - публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»), про зобов'язання вчинити певні дії.

Позовна заява мотивована тим, що 03 жовтня 2005 року між Фондом та ОСОБА_1 було укладено договір про надання часткової компенсації відсоткової ставки кредитів комерційних банків, предметом якого є відшкодування частини процентів за користування кредитом, наданим відповідно до кредитного договору від 13 вересня 2005 року, укладеного між акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» (далі - АППБ «Аваль»), правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»), та ОСОБА_1

Відповідно до умов договору Фонд зобов'язався відшкодовувати частину процентів за коритсування кредитом у розмірі 1,5 облікової ставки НБУ, що діє на день укладання кредитного договору і становить 14,25 %.

З квітня 2015 року Фонд припинив відшкодовувати частину процентів, мотивуючи це тим, що 23 березня 2015 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до кредитного договору, умовами якої змінено призначення кредитних коштів, зокрема другий транш кредиту надано на рефінансування заборгованості за першим траншем.

Уважала, що припинення відшкодування частини процентів є незаконним, адже перший транш у валюті наданий на придбання будинку, а другий - у гривневому еквіваленті на рефінансування заборгованості за першим траншем. До того ж, додатковою угодою здійснено лише переведення валютного кредиту в гривневий, оскільки новий договір між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 не укладався, нові кошти не видавалися, збільшення суми кредиту не відбулось, предмет, об'єкт та спрямування кредиту змін не зазнало.

Посилаючись на зазначені обставини, просила зобов'язати Фонд продовжити виплату часткової компенсації відповідно до договору про надання часткової компенсації відсоткової ставки від 03 жовтня 2005 року з моменту її припинення і до завершення дії договору.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13 липня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що зобов'язання ОСОБА_1 за кредитним договором в частині погашення заборгованості в розмірі 55 тис. доларів США (перший транш) є припиненим у зв'язку з виконанням проведеним належним чином. При цьому умовами договору, укладеного між Фондом і ОСОБА_1, не передбачено часткової компенсації процентної ставки за другим траншем. Порядок часткової компенсації процентної ставки кредитів комерційних банків молодим сім'ям та одиноким молодим громадянам на будівництво (реконструкцію) і придбання житла, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04 червня 2003 року № 853 (далі - Порядок), не передбачає відшкодування процентів за кредитами, що надаються комерційними банками на рефінансування заборгованості, тому у Фонду відсутній обов'язок щодо здійснення часткової компенсації процентів.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 19 серпня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 липня 2016 року залишено без змін.

Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, суд апеляційної інстанції виходив із того, що на виконання укладених додаткових угод від 23 березня 2015 року ОСОБА_1 25 березня 2015 року здійснено повне погашення заборгованості за першим траншем у розмірі 43 тис. 718 доларів США 43 центи, що підтверджується випискою по рахунку від 27 травня 2016 року, а тому зобов'язання ОСОБА_1 за кредитним договоро від 13 вересня 2005 року щодо першого траншу є припиненим у зв'язку з його виконанням.

При цьому в ОСОБА_1 залишились зобов'язання за кредитним договором від 13 вересня 2005 року щодо другого траншу, цільове призначення якого є погашення заборгованості за першим траншем, а договір щодо часткової компенсація процентної ставки за другим траншем між Фондом та позивачем не укладався і договір від 03 жовтня 2005 року таких положень не містить.

У вересні 2016 року ОСОБА_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати судові рішення та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що додатковою угодою зміни до кредитного договору не вносились, тому не було змінено цільове призначення отриманих за першим траншем кредитних коштів, адже другий транш є непогашеним залишком за тілом кредиту станом на дату підписання додаткової угоди. Таким чином, метою укладення додаткової угоди до кредитного договору було рефінансування кредиту з іноземної валюти в гривні, тому розмір кредиту зменшився. Крім того, спір щодо тлумачення умов договору між нею та банком відсутній, а суд його тлумачити не має права. До того ж, суди не надали оцінки листу від 15 липня 2015 року, у якому Фонд дав відповідь на її звернення і тому, що договір іпотеки на забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором є чинним.

Таким чином, у Фонду не було законних підстав для припинення зобов'язань за договором, укладеним із ОСОБА_1

У листопаді 2016 року Фонд подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу, в якому зазначив, що часткова компенсація надається позичальнику лише за одним кредитним договором укладеним з метою будівництва (реконструкції) і придбання житла, а не на рефінансування. За таким кредитним договором (перший транш) ОСОБА_1 зобов'язання виконала. ОСОБА_1 неправильно тлумачить положення статті 213 ЦК України щодо тлумачення змісту правочину. Крім того, укладення додаткової угоди призвело до збільшення розміру кредиту. У зв'язку з викладеним Фонд просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

07 лютого 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Відповідно до частини третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з частиною першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суди встановили, що 13 вересня 2005 року між АППБ «Аваль» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом з 55 тис. доларів США строком на 240 місяців з 13 вересня 2005 року до 12 вересня 2025 року зі сплатою процентної ставки за його користування в розмірі 12,5 % річних. Зміни в договорі оформлюються додатковими угодами, які стають невід'ємною частиною договору. Погашення кредиту здійснюється щомісячно згідно з графіком погашення кредиту.

Істотними умовами договору визначено розмір кредиту в іноземній валюті, процентна ставка за користування кредитом та строк його повернення. Одночасно укладений договір містить цільове призначення кредиту для придбання будинку.

03 жовтня 2005 року між Фондом та ОСОБА_1 укладено договір про надання часткової компенсації відсоткової ставки кредитів комерційних банків, за умовами якого Фонд від імені держави відшкодовує частину процентів за кредитом наданим на придбання житла (кредитний договір від 13 вересня 2005 року). Часткова компенсація визначається в розмірі 1,5 облікової ставки НБУ на день укладання кредитного договору та становить 14,25 %.

Розмір часткової компенсації розраховується відповідно до Додатку № 1, який є невід'ємною частиною договору. Нарахування часткової компенсації здійснюється з моменту підписання договору про надання часткової компенсації. У випадку укладання додаткових угод до кредитного договору, що стосуються правовідносин за цим договором, в цей договір в обов'язковому порядку вносяться зміни (пункт 5.1. договору від 03 жовтня 2005 року).

Відповідно до розрахунку прогнозного розміру компенсації (додаток № 1 до вказаного договору) розмір кредиту складає 277 тис. 750 грн; розмір кредиту на який може бути надана часткова компенсація - 198 тис. 121 грн 04 коп.; розмір облікової ставки НБУ на день укладання кредитного договору (але не більше процентної ставки за кредитним договором) - 12,50 %; прогнозований розмір компенсації 342 тис. 196 грн 31 коп.

Згідно з пунктом 1.1 Положення про Вінницьке регіональне управління державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному будівництву», затвердженого наказом від 05 грудня 2013 року № 167/9, воно є підрозділом державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному будівництву», юридичною особою, що діє відповідно до цього Положення.

23 березня 2015 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 укладена додаткова угода № 014/035-40/30252/81-1-0-00/16215 до кредитного договору від 13 вересня 2005 року.

За умовами цієї додаткової угоди позичальник і банк змінили умови кредитування за кредитним договором. Так, з 24 березня 2015 року кредитор відкриває позичальнику невідновлювальну кредитну лінію з лімітом 55 тис. доларів США та 745 тис. 504 грн 06 коп., у межах якої кредит у сумі 55 тис. доларів США, наданий згідно з умовами кредитного договору на придбання будинку, вважається першим траншем кредиту, кредит у сумі 745 тис. 504 грн 06 коп. - другим траншем кредиту, наданий для рефінансування заборгованості за першим траншем. Дата остаточного погашення першого траншу - 12 вересня 2025 року, другого траншу - 24 вересня 2025 року. Розмір процентної ставки на дату укладання додаткової угоди складає 12,5 % за користування першим траншем кредиту в доларах США та 19 % річних за користування другим траншем кредиту в гривні.

Позичальник зобов'язався направити кошти від другого траншу на купівлю доларів США та погашення першого траншу кредиту.

23 березня 2015 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 укладена додаткова угода № 014/035-40/30252/81-1-0-00/16218 до кредитного договору від 13 вересня 2005 року, згідно з якою банк і позичальник змінили умови погашення кредиту, зокрема з 24 березня 2015 року встановили процентну ставку за користування кредитом в розмірі 17 % річних.

Листом від 13 липня 2015 року Фонд повідомив ОСОБА_1 про те, що відповідно до умов додаткового договору другий транш кредиту надано на рефінансування, а не на придбання житла. Натомість Порядком не передбачено компенсації за кредитами наданими за рефінансування.

Листами від 22 липня та 10 вересня 2015 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» повідомив ОСОБА_1 про те, що незалежно від рішення відповідача щодо компенсації частини процентів за кредитом, вона зобов'язана погашати заборгованість відповідно до вимог кредитного договору та додаткових угод. Крім цього, банк повідомив, що видача коштів при укладанні додаткової угоди не здійснювалась. Кошти, які будуть сплачуватись ОСОБА_1 за другим траншем, буде направлено на погашення заборгованості за кредитним договором.

За наслідками укладання додаткової угоди № 014/035-40/30252/81-1-0-00/16215до кредитного договору від 23 березня 2015 року Фонд припинив здійснювати часткову компенсацію процентної ставки за кредитним договором, укладеним між ПАТ «РайффайзенБанк Аваль» та ОСОБА_1

Згідно зі статтею 10 Закону України «Про сприяння соціальному становленню та розвитку молоді в Україні» держава забезпечує молодим громадянам рівне з іншими громадянами право на житло, сприяє молодіжному житловому будівництву, створенню молодіжних житлових комплексів тощо. Молоді сім'ї та молоді громадяни можуть одержувати за рахунок бюджетних коштів пільгові довгострокові державні кредити на будівництво і придбання жилих будинків і квартир, на оплату вступних пайових внесків при вступі до молодіжних житлових комплексів, житлово-будівельних кооперативів, а також на обзаведення домашнім господарством. Порядок надання пільгових довгострокових кредитів молодим сім'ям та їх пільгового погашення встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1, 3 Порядку в ньому визначено механізм відшкодування частини відсотків за кредитами, що надаються комерційними банками молодим сім'ям та одиноким молодим громадянам на будівництво (реконструкцію) і придбання житла. Часткова компенсація надається позичальникам лише за одним кредитним договором.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах встановлених договором або законом.

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, суди першої та апеляційної інстанцій, належним чином дослідивши наявні у справі докази, дійшли обґрунтованого висновку, що у Фонду відсутній обов'язок щодо здійснення часткової компенсації процентів за другим траншем, метою якого було рефінансування кредиту, а зобов'язання ОСОБА_1 за першим траншем припинилося у зв'язку з належним його виконанням. При цьому договір щодо часткової компенсація процентної ставки за другим траншем між Фондом та позивачем не укладався і договір від 03 жовтня 2005 року таких положень не містить.

Обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі були предметом дослідження судів попередніх інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами першої та апеляційної інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Отже, доводи касаційної скарги ОСОБА_1 висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Таким чином, судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 19 серпня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б. І. Гулько

Є. В. Синельников

С.Ф. Хопта