Справа № 456/284/17 Головуючий у 1 інстанції: Сас С.С.
Провадження № 22-ц/783/6402/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цапа П.М.

з участю:представника ОСОБА_2 ОСОБА_3

представника ОСОБА_4 ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_6 ОСОБА_3 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 26 вересня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договором позики в сумі 2000 долларів США, що еквівалентно 54226,40 грн., моральної шкоди в розмірі 5000 грн. та судових витрат.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_6 в користь ОСОБА_4 заборгованість за договором позики в сумі 2000 доларів США, що еквівалентно 52620 гривень, 640 грн., сплаченого судового збору, а всього разом 53260 грн. В решті позову відмовлено.

Рішення судув апеляційному порядку оскаржив представник ОСОБА_2 ОСОБА_3,вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. В апеляційній скарзі зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 109 ЦПК України, позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування. Зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_2 є АДРЕСА_1, а тому позивачці слід було звертатись до Маневицького районного суду Волинської області. Крім цього, суд першої інстанції не взяв до уваги те, що зобов'язання було виконано свекрухою відповідачки ОСОБА_7 та не надав належної оцінки квитанціям, які знаходяться в матеріалах справи. З вищенаведених підстав апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника ОСОБА_7 ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення з врахуванням наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що на час розгляду справи в суді відповідачка не повернула позивачці позичені кошти в сумі 2000 доларів США, що відповідно до офіційного курсу валют НБУ (станом на 26.09.2017 року один долар США становив 26,31 грн.,) становить 52620 грн., тому суд вважав необхідним стягнути з відповідача на користь позивача зазначену суму заборгованості.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з врахуванням наступного.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України).

За положеннями ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Стаття 526 ЦК України встановлює загальні умови виконання зобов»язань та закріплює основний принцип виконання зобов»язань принцип належного виконання, що стосується як суб»єктів, такі предмета, строку чи терміну, місця і способу виконання (статті 527-545 ЦК України).

За змістом ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а аз відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Однією з умов належного виконання зобов»язання є його виконання належними суб»єктами.

Частина 1 ст. 510 ЦК України визначає, що сторонами у зобов»язанні є боржник і кредитор.

У ч.1 ст. 527 ЦК України сформульовано загальне правило, відповідно до якого боржник зобов»язаний особисто виконати зобов»язання, а інша сторона (кредитор) повинна особисто прийняти виконання, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов»язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно з ч.2 ст. 527 ЦК України виконання зобов»язання належним боржником або прийняття виконання належним кредитором визнається і у випадках здійснення цих дій уповноваженими особами.

Аналіз норм ч.1 ст. 238, ч.2 ст. 527 ЦК України в контексті поняття «уповноважена особа» дає підстави для висновку про те, що між нею і кредитором повинні існувати відносини представництва (статті 237, 242, 244 ЦК України).

Отже, під уповноваженою особою слід розуміти будь - яку особу, яка має повноваження від кредитора на прийняття виконання обов»язку боржником, або повноваження від боржника на виконання обов»язку замість боржника.

Стаття 528 ЦКЕ України передбачає, що виконання обов»язку може бути покладено боржником на іншу особу, якщо з умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства або суті зобов»язання не випливає обов»язок боржника виконати зобов»язання особисто. У цьому разі кредитор зобов»язаний прийняти виконання, запропоноване за боржника іншою особою.

Судом встановлено, що 07 жовтня 2014 року між позивачем ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_2 позичила у ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 2000 доларів США терміном до 07 квітня 2015 року, що підтверджується письмовою розпискою, даною ОСОБА_2 від 07.10.2014 року.

Отримання ОСОБА_2 2000.00 дол. США у позику від ОСОБА_4, ОСОБА_2 не заперечувала.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 на час розгляду справи в суді відповідачка не повернула позивачу борг в сумі 2000 доларів США, що відповідно до офіційного курсу валют НБУ (станом на 26.09.2017 року один долар США становить 26,31 грн.,) становить 52620 грн., тому суд вважав за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму заборгованості.

За приписами статті 545 ЦК України, кредитор, прийнявши виконання зобовязання, повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобовязання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обовязку.

На підтвердження наявності заборгованості ОСОБА_2 перед ОСОБА_4, невиконання ОСОБА_2 зобов»язань за борговою розпискою, позивачка долучила до матеріалів справи оригінал розписки від 07.10.2014 року.

Відсутність у ОСОБА_2 оригіналу боргового документу, а саме, розписки від 07.10.2014 року, і наявність оригіналу цієї розписки у ОСОБА_4, свідчить про те, що ОСОБА_2 позичені у ОСОБА_4 не повернула.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції мав достатньо правових підстав дійти висновку про те, що ОСОБА_2 не виконала зобов»язань за розпискою, не повернула ОСОБА_4 2000.00 дол. США позичених коштів, що підтверджується наявністю у ОСОБА_4 оригіналу розписки.

Доводи апелянта про те, що позичені кошти повернула її свекруха, ОСОБА_7, на підтвердження чого долучено квитанції про перерахування коштів на ім»я ОСОБА_4 на суму 6000.00 дол. США, і що на думку апелянта свідчить про виконання відповідачкою зобов»язань за розпискою, спростовуються тим, що у відповідачки відсутній оригінал розписки від 07.10.2014 року та наявністю в матеріалах справи даних про існування між позивачкою і свекрухою відповідачки, ОСОБА_7, інших зобов»язальних правовідносин, що підтверджується копією розписки про позику ОСОБА_7 у ОСОБА_4 Лук»янівни 2000.00 дол. США від 29.08.2014 року.

Рішення суду в частині відмови судом ОСОБА_4 у відшкодуванні моральної шкоди, нею не оскаржується, а відтак обґрунтованість та законність рішення суду в цій частині судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 378 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності). Справа не підлягає направленню на новий розгляд у зв»язку з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності), якщо учасник справи, який подав апеляційну скаргу, при розгляд справи судом першої інстанції без поважних причин не заявив про непідсудність справи.

З журналів судових засідань від 30.03.2017 року, від 24.05.2017 року, 29.06.2017 року, 26.09.2017 року вбачається, що і ОСОБА_8, і її представник, ОСОБА_3, були присутніми у судових засіданнях, інформація про те, що відповідачка, ОСОБА_2 зареєстрована та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, апелянту була відома, що підтверджується долученим до матеріалів справи витягом №18/2017 про надання правової допомоги, укладеним між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, із зазначенням місця реєстрації довірительки, однак при розгляді справи судом першої інстанції представник відповідача, без поважних причин, не заявив про непідсудність справи Стрийському місьрайонному суду Львівської області, що свідчить про відсутність передбачених ст. 378 ЦПК України правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що оскаржуване рішення суду постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 ОСОБА_3 слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст. ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 26 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 05.07.2018 року.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Ванівський О.М.

ОСОБА_9