Справа №478/1012/18 Провадження №2/478/384/2018
У х в а л а

І м е н е м У к р а ї н и

01.08.2018 року Казанківський районний суд Миколаївської області

у складі: головуючої судді Сябренко І.П.

за участю: секретаря Поліщук С.П.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду смт. Казанка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Миколаївської області про зняття арешту з нерухомого майна,

В с т а н о в и в:

27.06.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Миколаївської області про зняття арешту з нерухомого майна.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що у провадженні ОСОБА_2 районного відділу ДВС перебувало виконавче провадження №15185148, відкрите 29.09.2009 року на підставі виконавчого листа виданого Казанківським районним судом Миколаївської області по справі №2-193/2009 від 25.08.2009 року про стягнення з нього та ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь ВАТ «ОСОБА_4 Аваль» в рахунок відшкодування заборгованості по кредитному договору №014/08-112/69387 від 01.10.2007 року 204587 грн. 54 коп., судового збору в розмірі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн.

13 жовтня 2009 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на відчуження.

Виконавче провадження №15185148 на підставі п.9 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» було завершено, у звязку з чим 21.12.2010 року начальником відділу державної виконавчої служби ОСОБА_2 районного управління юстиції у Миколаївській областіОСОБА_5 винесено постанову про повернення виконавчого документа без виконання на вимогу стягувача.

Посилаючись на те, що обтяження належного йому нерухомого майна арештом, позбавляє його правомочностей власника по розпорядженню ним, просив зняти арешт з нерухомого майна, а саме вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна запис від 13.10.2009 року про арешт належного йому нерухомого майна за №9143307, накладений постановою державного виконавця відділу ДВС ОСОБА_2 РУЮ від 29.09.2009 року у виконавчому провадженні №15185148.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 не заперечував проти закриття провадження у справі.

Відповідач ОСОБА_2 районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Миколаївської області явку свого представника в судове засідання не забезпечив, але надав суду письмову заяву про розгляд справи у відсутності свого представника, позов визнав, не заперечував проти його задоволення.

Вислухав доводи позивача, дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку.

Матеріалами справи встановлено, що на підставі рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 26.06.2009 року у справі №2-193/2009 25.08.2009 року видано виконавчий лист про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ВАТ «ОСОБА_4 Аваль» в рахунок відшкодування заборгованості по кредитному договору №014/08-112/69387 від 01 жовтня 2007 року 204587 грн. 54 коп., а також стягнуто на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн.

Виконавчий лист предявлений боржником до примусового виконання до ОСОБА_2 районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, де 29.09.2009 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження №15185148, в рамках якого постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 13.10.2009 року накладено арешт на все майно, яке належить боржнику ОСОБА_1 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить йому.

Постановою начальника відділу державної виконавчої служби ОСОБА_2 районного управління юстиції у Миколаївській областіОСОБА_5 від 21.12.2010 року виконавчий лист №2-193 виданий Казанківським районним судом Миколаївської області від 25.08.2009 року про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ВАТ «ОСОБА_4 Аваль» в рахунок відшкодування заборгованості по кредитному договору №014/08-112/69387 від 01 жовтня 2007 року 204587 грн. 54 коп., а також стягнення на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн., повернуто на вимогу стягувача без виконання, згідно п.9 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження».

В силу ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1, 3 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент звернення позивача з позовом) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі виявлення порушень порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Частиною 5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до роз'яснень, викладених у частині 1 пункту 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» (далі Постанова), у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

У п.2 Постанови зазначено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21.04.1999 року «Про виконавче провадження» у редакції Закону України від 04.11.2010 року №2677-VІ).

Із роз'яснень, викладених у п.5 Постанови вбачається, що у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку передбаченому розділом VІІ ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено ст.60 (в даний час ст.59) Закону України «Про виконавче провадження».

У зв'язку з цим, боржник не може предявити такий позов, оскільки у судовому процесі він є відповідачем та за законом для нього встановлений інший порядок вирішення питання.

У разі предявлення до суду такого позову в порядку цивільного судочинства суддя має відмовити у відкритті виконавчого провадження на підставі п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, а помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

У даному випадку позивач є боржником за виконавчим провадженням №15185148.

Таким чином, суд вважає, що оскільки позивач є стороною виконавчого провадження, то питання зняття арешту повинно бути предметом розгляду в порядку передбаченому розділом VІІ ЦПК України щодо оскарження дій або бездіяльності державного виконавця.

Згідно п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі.

З квитанції за №NOUIM43095 від 27.06.2018 року вбачається, що ОСОБА_1 за подачу до суду позовної заяви було сплачено 704 грн. 80 коп. судового збору, які в силу п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» підлягають поверненню позивачу.

Керуючись п.1 ч.1 ст.255, ст.ст.258-260, 265 ЦПК України, п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», суд

У х в а л и в:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Миколаївської області про зняття арешту з нерухомого майна, - закрити.

Зобов'язати управління Державної казначейської служби України у ОСОБА_2 районі Миколаївської області повернути ОСОБА_1 судовий збір відповідно до квитанції за №NOUIM43095 від 27 червня 2018 року в сумі 704 грн. 80 коп.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду Миколаївської області протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя