АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4263/18 Справа № 205/3109/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Макаров М.О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Деркач Н.М., Петешенкової М.Ю.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Новокодацького відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2018 року по справі за скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк Форум», заінтересовані особи: державний виконавець Новокодацького відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Журавльова Олена Вікторівна, ОСОБА_3, про поновлення строку на подання скарги, визнання дій неправомірними, скасування постанови та зобов'язання відновити виконавче провадження,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2017 року ПАТ «Банк Форум» звернулось до суду із зазначеною скаргою, в якій вимоги були мотивовані тим, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.09.2014 року стягнуто зі ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 210801,50 грн. 10.04.2017 року на адресу ПАТ «Банк Форум» надійшла постанова державного виконавця Новокодацького ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Журавльової О.В. по ВП № 52161562 від 22.12.2016 року про повернення виконавчого документу стягувачеві у зв'язку з неможливістю встановити місцезнаходження боржника.

Вважають дії державного виконавця є неправомірними, оскільки державний виконавець всупереч ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» не звертався до суду з поданням про розшук боржника. Крім того, при поверненні виконавчого документу про стягнення заборгованості за кредитними коштами з боржника, посилання державного виконавця на п. 5 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» взагалі безпідставне, оскільки цей пункт містить пряме обмеження його застосування, а саме: крім випадків коли виконанню підлягають виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно. Таким чином, скаржник вважає вказану постанову неправомірною, безпідставною та передчасною.

Просив: поновити строк на подання скарги, визнати неправомірними дії державного виконавця Новокодацького ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Журавльової О.В. щодо винесення постанови ВП № 52161562 від 22.12.2016 року про повернення виконавчого документу стягувачеві; скасувати цю постанову та зобов'язати Новокодацький ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області відновити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого Ленінським районним судом м. Дніпропетровська по справі № 2/205/2686/14 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованості за кредитним договором у загальній сумі 210801,50 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2018 року скаргу задоволено частково та ухвалено поновити ПАТ «Банк Форум» строк на подання скарги на дії державного виконавця; визнати неправомірними дії державного виконавця Новокодацького (Ленінського) відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Журавльової О.В. щодо винесення постанови ВП № 52161562 від 22.12.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві; скасувати вказану постанову державного виконавця, а в задоволенні скарги в іншій частині - відмовити.

Ухвала суду мотивована тим, що оскаржувана постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві винесена передчасно, а тому дії державного виконавця щодо її винесення слід визнати неправомірними і відповідно скасувати таку постанову.

В апеляційній скарзі Новокодацький відділ державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою у задоволенні скарги відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що державним виконавцем у повному обсязі вжиті всі заходи примусового виконання вимог виконавчого документу відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до п.3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Статтею 351 ЦПК України передбачено, що апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

А згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.09.2014 року позовні вимоги ПАТ «Банк Форум» до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість за кредитним договором № 0114/08/03-N від 25.04.2008 року, станом на 03.03.2014 року, у розмірі 210 801,50 грн., яка складається з: - заборгованість по поверненню кредиту у сумі 121 157,00 грн.; - заборгованість по нарахованим процентам в сумі 74 409,09 грн.; - суму нарахованої пені за простроченим кредитом та процентам в сумі 15 235,41 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 2 108,01 грн. (а.с. 49-50).

На підставі вищезазначеного рішення Ленінським районним судом м. Дніпропетровська 15.10.2014 року видано виконавчий лист (а.с. 138-139).

08.09.2016 року державним виконавцем Ленінського ВДВС м. Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області Журавльовою О.В. було відкрито виконавче провадження ВП № 52161562 з виконання виконавчого листа № 2/205/2686/14, виданого 15.10.2014 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 210 801,50 грн. (а.с. 140).

Постановою державного виконавця Ленінського ВДВС м. Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області Журавльової О.В. по ВП № 52161562 від 22.12.2016 року виконавчий документ № 2/205/2686/14, виданий 15.10.2014 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк Форум» боргу в розмірі 210 801,50 грн. повернуто стягувачеві на підставі п. 5 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки заходи щодо розшуку боржника виявились безрезультатними (а.с. 160).

Статтею 129 Конституції України визначено, що судові рішення є обов'язковими для виконання.

Відповідно до ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені у Законі України «Про виконавче провадження».

За правилом ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій, визначених у цьому Законі, органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводиться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

На підставі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно із ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 3 (п. 3 та 21) статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.

Частиною 8 статті 48 цього Закону передбачено, що виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Заперечуючи проти доводів скарги, представник ВДВС зазначала, що за боржником не зареєстровано на праві власності нерухоме майно, на яке може бути звернуто стягнення.

Досліджені в судовому засіданні матеріали виконавчого провадження не містять даних, які б вказували, що державним виконавцем було вжито всіх необхідних заходів для встановлення місця проживання, перебування боржника та місцезнаходження її майна.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що задовольняючи частково скаргу районний суд обґрунтовано виходив з того, що державний виконавець, встановивши, що місцезнаходження боржника ОСОБА_3 встановити неможливо, не вирішив питання щодо оголошення її розшуку. Крім того, виконавець не звертався до суду з поданням щодо обмеження боржника у праві виїзду за кордон до виконання зобов'язань за рішенням суду тощо. А тому оскаржувана постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві винесена передчасно, а тому дії державного виконавця щодо її винесення слід визнати неправомірними і відповідно скасувати таку постанову.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження проведення усіх належних виконавчих дій, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення скарги.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і на правильність постановленої ухвали не впливають.

Таким чином, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції у відповідності до ст.375 ЦПК України підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга без задоволення, оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.147, п.3 розділом ХІІ Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Новокодацького відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Н.М. Деркач

М.Ю. Петешенкова