РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 липня 2018 року Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Бородіної Н.М.
за участю секретаря Хомінської Т.В.,
представників сторін ОСОБА_1, ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ТОВ «Міжнародна страхова компанія», ОСОБА_4 про відшкодування шкоди,-
встановив:
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 24.11.2016р. сталося ДТП за участю його автомобіля та автомобіля Daewoo Lanos, держ. № НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 Постановою суду від 03.03.2017р. винним у вказаному ДТП визнаний водій ОСОБА_4 Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована у ТОВ «Міжнародна страхова компанія». Він звернувся до страхової компанії, вона встановила розмір майнової шкоди, однак виплатила йому лише половину, вважаючи його також винним в ДТП, що не відповідає дійсності, тому не доплачена сума підлягає стягненню у судовому порядку. З ОСОБА_4 він просить стягнути суму франшизи , передбаченої полісом страхування.
Відповідач - ОСОБА_4 у судове засідання не зявився, відзив на позов не надав, повідомлявся судом у відповідності до положень ЦПК України.
Співвідповідач ТОВ «Міжнародна страхова компанія», у відзиві на позов, проти задоволення вимог заперечувала, зазначаючи, що на замовлення страхової була проведена експертиза за висновками якої, у ДТП, яке сталося 24.11.2016р. міститься обопільна вина водіїв, тому страхована на підставі п.36.3 ст.36 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», виплатила позивачу 50% страхового відшкодування.
Матеріали справи свідчать, що 24 листопада 2016 року о 18-15 год. на перехресті Салтівського шосе з вулицею Халтуріна в м. Харкові сталося ДТП за участю автомобіля Daewoo Lanos, держ. № НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4, та автомобіля Honda CR-V, держ. № НОМЕР_2, під керуванням позивача, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.
Постановою Московського районного суду м. Харкова від 3 березня 2017 року ОСОБА_4 визнано винним у вказаному ДТП, оскільки він порушив вимоги п. 8.7.3 (г) ПДРУ - проїзд на заборонений сигнал світлофора.
Згідно вимог ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином, сам факт ДТП , вина в ньому ОСОБА_4, підтверджуються постановою, яка набрала законної сили та є обовязковою для суду при розгляді даної справи.
Відповідно до ч.1,2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.
За ч.1 ст. 188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль Honda CR-V, держ. № НОМЕР_2 належить позивачу .
За полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності №АК/4964868 цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 застрахована у ТОВ «Міжнародна страхова компанія»
Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюється Законом України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів .
Відповідно до ст. 6 ЗУ Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.
Згідно з ст. 29 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Відповідно до положень п.36.1 ст. 36 «Про обовязкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).
Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума,
що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.
За ст. 12 Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.
Позивач звернувся до ТОВ «Міжнародна страхова компанія» із заявою про страхове відшкодування.
Підставою виплати страхового відшкодування у вказаному розмірі, страхова вважає наявність у обох водіїв вини, які знаходяться в причинному звязку із ДТП.
Відповідно до п.36.3 ст.36 Закону у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов'язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких
осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.
З урахуванням вказаного висновку страхова вважає, що в ДТП, яке сталося 24.11.2016р. винні обидва водія, однак з цим суд не погоджується.
Так встановлення вини особи у вчинені порушення правил дорожнього руху , що спричинило пошкодження транспортних засобів, у відповідності до положень п.4 ч.1 ст. 213, ст. 221, ст. 280, ст.283 КУпАП покладені на суди. За положеннями ст. 124 КУ правосуддя в Україні здійснюють виключно суди, делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються.
Згідно досліджених судом документів, судом встановлена винна особи у ДТП від 24.11.2016р. ОСОБА_4, вини у ДТП позивача судовим рішення не встановлювалось.
Крім того, відповідно до п. 1.3 розділу ІІ Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених Наказом МЮУ від 08.10.98 № 53/5 при призначенні експертизи обставин ДТП необхідно, зокрема, вказувати: тип покриття дороги (асфальт, ґрунтова тощо), його стан (сухе, мокре, ожеледиця тощо), ширину проїзної частини, наявність і величину ухилів, наявність дорожніх знаків і розміток у районі ДТП, технічний стан ТЗ та його завантаженість; видимість і оглядовість дороги з місця водія, а в умовах обмеженої видимості - ще й видимість перешкоди; розташування ТЗ по ширині дороги, швидкість його руху (швидкість руху вказується, якщо немає сліду гальмування); момент виникнення небезпеки для руху; відстань, яку подолав пішохід з моменту виникнення небезпеки для руху до моменту наїзду, швидкість руху пішохода або час його руху з моменту виникнення небезпеки до моменту наїзду; чи застосовував водій термінове гальмування і якщо застосовував, то яка довжина сліду гальмування до задніх коліс автомобіля (якщо сліди розташовані на ділянках дороги з різним покриттям, наприклад на проїзній частині й узбіччі, потрібно зазначити довжину сліду окремо на кожній з ділянок); місце наїзду відносно слідів гальмування (яку відстань пройшов ТЗ у стані гальмування до наїзду чи після наїзду на пішохода; якою частиною ТЗ контактував з пішоходом або якими частинами зіткнулись транспортні засоби; якщо ТЗ після залишення сліду гальмування до його остаточної зупинки рухався накатом, то яку відстань він пройшов у цьому стані).
Як свідчить проведена експертиза, наведених у п.1.3. даних експерту надано не було, тобто вказана експертиза є не повною, проведена з обмеженими даними.
При проведенні експертного дослідження експерту надані - постанова суду від 03.03.2017р., схеми організації руху світлофора, пояснення позивача, диск із фотознімками, лист страхової, однак в проведеній експертизі жодної оцінки поясненням водія ОСОБА_3, наданим знімкам не надано, натомість взяті дані із листа страхової.
Судовий збір підлягає стягненню з відповідачів, пропорційно задоволених до кожного з них позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 12, 76, 78, 141, 206,263-265 ЦПК України, суд, -
вирішив:
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в сумі 1000 грн., а також судовий збір в сумі 16 грн. 45 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
тридцяти днів з дня його проголошення, через суд першої інстанції.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили, після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Повний текст виготовлений 16.07.2018р.

Суддя Бородіна Н.М.