РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2018 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Мороз В.О.,

за участю секретаря Козельської Г.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні суду в місті Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

встановив:

23 листопада 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дочки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно на дитину до досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що відповідач - батько дитини, ухиляється від утримання дочки, добровільно матеріальної допомоги на утримання не надає, хоча має таку можливість. З метою гармонійного розвитку дитини та забезпечення рівності обов'язків батьків утримувати дитину, просить задовольнити заявлені позовні вимоги.

Позивач в судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду подала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі та задовольнити позовні вимоги.

Відповідач в судове засідання не з'явився, в протоколі допиту по судовому дорученню від 19.06.2017 року вказав, що не бажає приймати участь в розгляді справи, позовні вимоги визнає частково в розмірі 2000-3000 рублів, оскільки він та його мати надають матеріальну допомогу на утримання дитини добровільно, офіційно не працевлаштований, працює не офіційно, постійного щомісячного доходу немає.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що позивач перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 08.05.2015 року (копія свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_3).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них народилась ОСОБА_4, її матір'ю є ОСОБА_1, а батьком - ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_4.

Як вбачається із копії довідок від 22.10.2014 року № НОМЕР_1 та від 21.07.2016 року вих. № НОМЕР_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 взятті на облік внутрішньо переміщеної особи і їх фактичне місце проживання/перебування вказано: АДРЕСА_1.

Відповідно до повідомлення начальника М ПОП № 10 МО МВД Росії «Тейковський» від 30.05.2017 року вих. № 39/9704, відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, був зареєстрований по місцю проживання відповідно до дозволу на тимчасове проживання за адресою: АДРЕСА_2 з 21.05.2016 року по 18.04.2017 року. Під час отримання посвідки на проживання перебував на міграційному обліку за адресою: АДРЕСА_3, з 18.04.2014 року по 18.05.2017 року. А з 18.05.2017 року по даний час зареєстрованим на території Гаврилово-Посадського району не значиться.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У п. 17 постанови Пленум Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

З врахуванням обставин справи, положення чинного законодавства, що регулюють правовідносини пов'язані зі сплатою аліментів, обов'язку відповідача утримувати дитину, принципу законності, суд приходить до висновку, що в силу ст.ст. 180-183 СК України з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 1600 грн. на дитину щомісячно, починаючи з 23.11.2016 року і до повноліття дитини.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини частково, суд виходить з того, що відповідач, як батько ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, зобов'язаний утримувати дитину до досягнення повноліття. При цьому, суд враховує те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Причому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Також, виходить з розумності та достатності заявленого позивачем розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб на утримання дитини, враховуючи ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», а також з реальної можливості відповідача такий розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи прав останнього.

Відповідно до ч. 2 ст. 184 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 13, 141, 247, 263-265, 273, 280-284, 289 ЦПК України, ст.ст. 180-183, 191 СК України, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, аліменти на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 1600 грн. на дитину щомісячно, починаючи з 23 листопада 2016 року і до повноліття дитини.

В іншій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, в дохід держави судовий збір в сумі 563,84 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суду Хмельницької області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 05.07.2018 року.

Суддя