Провадження № 2/537/854/2018
Справа № 537/2787/18
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.07.2018 р. м. Кременчук

Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді Маханькова О.В.,

за участю секретаря судового засідання Скічко Н В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1,третьої особи ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить суд ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 .

Свої вимоги ОСОБА_1 мотивувала тим, що вона є власником 2/5 частин житлового будинку АДРЕСА_1, відповідно до договору дарування від 25.02.1997 року(квартира №1). Інші 3/5 частин будинку(квартира №2) належать ОСОБА_2.

ОСОБА_3 по справі являється сином ОСОБА_1 та зареєстрований в будинку АДРЕСА_1,але фактично з самого початку реєстрації не проживає у будинку з 12.12.2016 р. по теперішній час.

РеєстраціяОСОБА_3 в належномуОСОБА_1 будинку, який фактично відсутній в ньому з грудня 2016 року, є перешкодою ОСОБА_1 в користуванні власністю та викликає інші незручності, у зв'язку з чим ОСОБА_1 вимушена звернутися до суду із позовом про визнання відповідача ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з*явилася. Надала суду заяву про слухання справи в її відсутність. Прохали позовні вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи , не надав до суду пояснень щодо позову.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача , оскільки він був належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, він не повідомив суд про причини неявки, ним не подано відзив.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності , встановив наступне.

Як вбачається з позову, власником 2/5 житлового будинкуАДРЕСА_1і, що підтверджується договором дарування від 25.02.1997 року(квартира №1) (а.с.8) є ОСОБА_1 Інші 3/5 частини будинку(квартира №2) належать ОСОБА_2.

Будинок поділений на дві половини, що підтверджується договором конкретного користування житловим будинком з надвірними будівлями,укладеного 05.06.1990 року(а.с.9).

В даному домоволодінні, крім позивача, зареєстрований ще ОСОБА_3, що підтверджується довідкою ТОВ «Місто для людей Кременчук» від 12.06.2018р. (а.с.13), який є сином ОСОБА_1

З самого початку реєстрації,12.12.2016 р., ОСОБА_3 у будинку не проживає, його речей в ньому немає, комунальні платежі не сплачує на протязі всіх років і ОСОБА_1 самостійно несе всі витрати на утримання будинку.

Згідно зі статтею 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_3по справі у зазначеному домоволодінні не проживає з грудня 2016 року.

Зазначений вище факт підтверджується актом про непроживання ТОВ «Місто для людей Кременчук» від 12.06.2018 року.

Згідно із частиною 1 статті 383 Цивільного кодексу України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

У відповідності до частини 1 статті 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчиненню нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до вимог статті 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 41 Конституції України, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,до якої України приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, щоОСОБА_3, внаслідок наявності його реєстрації у помешканні, власником якого є ОСОБА_1 порушено право останньої на володіння та розпорядження своїм майном; ОСОБА_3 будучи зареєстрованим у домоволодінні, власниками якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 порушує її права та законні інтереси, в зазначеному домоволодінні не проживає понад шість місяців.

Згідно зі статтею 163 Житлового кодексу України, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу.

Так, відповідно до частини 1 статті 71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Так, в судовому засіданні достовірно встановлений факт, що відповідачОСОБА_3 . зареєстрований у будинку АДРЕСА_1, 12.12.2016 року,але фактично не проживає в ньому з грудня 2016 року по теперішній час.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, щоОСОБА_3.втрачено право на користування зазначеним житлом, оскільки він відсутній у вказаному будинку понад шість місяців без поважних причин.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги доведений в судовому засіданні факт не проживанняОСОБА_3 в помешканні, власником якого є ОСОБА_1, понад шість місяців без поважних причин, а також ті обставини, що реєстрація відповідача перешкоджає позивачу, як власнику домоволодіння, в повній мірі користуватися та розпоряджатися належному йому правами в зазначеному будинку, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1, щодо визнання особи такою що втратив право користування житловим приміщенням, у зв'язку з чим вони підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 5, 10, 13, 19, 76, 77, 81, 133, 141, 263, 264, 265, 280, 281, 282 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 319, 321, 383, 386, 391, 405 Цивільного Кодексу України, статтями 163, 71 Житлового кодексу України, суд , -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, третьої особи ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні домоволодінням та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням , а саме житловим будинком АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Полтавської області через Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення в повному обсязі.

Суддя : Маханьков О.В.