Провадження №: 26062018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Гончарука В.П.,

за участі секретаря Краснової І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 третя особа ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, суд, -

учасники справи:

позивач : ОСОБА_4.;

представник позивача ОСОБА_5;

відповідач : ОСОБА_6;

представники відповідавча : ОСОБА_7;

третя особа : ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та відповідно до позовних вимог просила суд визнати за нею право власності на ? частину квартири АДРЕСА_8, в порядку поділу майна подружжя, припинивши право власності ОСОБА_2 на ? частини спірної квартири.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона з 21.12.1983 року перебувала в шлюбі з відповідачем ОСОБА_2, який було розірвано, відповідно до рішення Голосіївського районного суду м.Києва 19 вересня 2017 р.

За час шлюбу сторони придбали у власність спірну квартиру АДРЕСА_9 та вважає спірну квартиру спільною сумісною власністю подружжя та свої вимоги обгрунтовує посиланням на вимоги статей 60, 71 СК України

В ході судового розгляду відповідач ОСОБА_2 подав до суду зустрічний позов та відповідно до позовних вимог за зустрічним позовом просив суд визнати за ним ( ОСОБА_2) право власності на ? частину спірної квартири АДРЕСА_10 в порядку поділу майна подружжя.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що спірна квартира АДРЕСА_10, що є предметом поділу, була придбана подружжям ОСОБА_2 в 2012 р. у рамках державної програми змішаного фінансування 70/30 та була придбана завдяки тому, що позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 мав відповідні пільги та підпадав під категорію осіб, що мали можливість придбати житло за зазначеною програмою.

Вважає спірну квартиру АДРЕСА_10 спільним майном подружжя та просить визнати за собою в порядку поділу майна подружжя ? частину даної квартири.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник - ОСОБА_9. підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити з обставин викладених в позовній заяві, а саме зазначаючи те, що спірне майно, а саме квартира АДРЕСА_8, що зазначено в позові було набуто подружжям під час шлюбу та вказане майно, є спільною сумісною власністю подружжя та саме дане майно підлягає поділу.

Також в судовому засіданні позивач та представник позивача заперечувала щодо задоволення зустрічного позову, мотивуючи це тим, що квартира АДРЕСА_10, вказана вище дійсно була придбана за державною програмою придбання житла 70/30, та придбана нею та їх сином ОСОБА_3 за їхні спільні кошти та саме за кошти позивача та третьої особи ОСОБА_3, крім того третій особі належить ? частини спірної квартири.

Відповідач ОСОБА_2 будь - якої участі у придбані даної квартири АДРЕСА_10 в м. Києві не приймав, коштів не надавав, крім того на час придбання даної квартири позивач та відповідач вже не вели спільного господарства, не проживали разом, що підтверджується рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 19.09.2017 р., де вказано, що сторони разом не проживають протягом 14 років, тобто з 2003 року та спільного господарства не ведуть.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник первинний позов визнали частково, а саме визнавали факт придбання спірної квартири АДРЕСА_1 під час шлюбу сторін, але при цьому зазначають, що дана квартира була придбана за рахунок обміну квартири АДРЕСА_2, що належала відповідачу ОСОБА_2 та була придбана останнім в 1976 р. до укладання шлюбу в 1983 р. та станом на 1 грудня 1983 р. за дану квартиру відповідачем було сплачено пай в розмірі 2802 крб.

В період з грудня 1983 р. по квітень 1986 р. також було сплачено пай за квартиру АДРЕСА_11 в розмірі 358 крб.40 коп. та загалом було сплачено 3160 крб.20 коп.

Доплата при обміні вказаної вище однокімнатної квартири АДРЕСА_11 на двокімнатну квартиру АДРЕСА_12 становить 2970 крб. 10 коп., що були сплачені в шлюбі сторонами.

На підставі чого відповідач вважає, що в результаті поділу майна подружжя позивачу повинно бути належати 1/3 частина спірної квартири АДРЕСА_3.

Стосовно квартири АДРЕСА_10 в м. Києві позивач за зустрічним позовом вваажє, що вказана квартира придбана у шлюбі подружжям та підлягає поділу у відповідності до вимог ст.60 СК України.

Третя особа, що була залучена під час розгляду справи на стороні позивача - ОСОБА_3 підтримав позов ОСОБА_10 та заперечував щодо задоволення зустрічного позову з обставин, що були викладені позивачем ОСОБА_1 та її представником.

Крім того третя особа категорично заперечував той факт, що відповідач ОСОБА_2 приймав участь у придбанні спірної квартири АДРЕСА_10.

Суд заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи дійшов наступного:

З 21 грудня 1983 року ОСОБА_1 та ОСОБА_11. перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано, відповідно до рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 19 вересня 2017 р.

Як було встановлено в ході судового засідання та не оспорювалось учасниками судового процесу під час шлюбу подружжям було придбано квартиру АДРЕСА_1 реєстраційне посвідчення видане 29 березня 1996 р. ( а.с. 10).

Як убачається з матеріалів справи, що квартиру АДРЕСА_13 ОСОБА_2 отримав в 1976 р. на себе по праву члена кооператива ЖБК «Арсеналець 10».

Перший паєвий внесок було зроблено в розмірі 40% від повної вартості квартири в розмірі в сумі 1650 крб.

В період часу з 1976 р. по грудень 1983 р. було ще сплачено 1152 крб., та загальна сума внесків складала 2802 крб.

З грудня 1983 р. по квітень 1986 р. було внесено суму внесків за квартиру АДРЕСА_11 в розмірі 356, 4 крб. та загальна сума паєвого внеску за квартиру АДРЕСА_11 складала 3160 крб.40 коп.

В квітні 1986 р. був проведений обмін однокімнатної квартири АДРЕСА_11 на двокімнатну квартиру АДРЕСА_12 з виплатою різниці між сумами виплачених внесків за дані квартири станом на 01.04.1986 р. в розмірі 1722 крб.4 коп.

Вся сума виплаченої ссуди по квартирі АДРЕСА_12 з травня 1996 р. з врахуванням доплати при обміні однокімнатної квартири АДРЕСА_11 на двокімнатну квартиру АДРЕСА_12 становить 2970 крб.10.коп. загальна сума паєнакопичення по квартирі АДРЕСА_4 становить 6136 крб. 94 коп. ( а.с.29).

Дана інформація в судовому засіданні позивачем спростована не була.

Відповідно до договору про фінансування будівництва житла за програмою «70 х 30» від 2 лютого 2010 р. укладеного між Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради ( Київської міської державної адміністрації) з однієї сторони та ОСОБА_1 та ОСОБА_3 останні приймали участь у фінансуванні будівництва житлового будинку на перехресті АДРЕСА_15 та здійснювали оплату щодо фінансування будівництва ( а.с. 56 -63.).

20 квітня 2012 р. на ім»я ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було видано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_14

Як убачається з рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 19 вересня 2017 р. позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 не проживали разом з 2003 року, спільного господарства не вели.

Частинами 4,5 ст.82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Тобто як убачається на момент придбання спірної квартири АДРЕСА_10 позивач та відповідач не підтримували сімейно - шлюбних стосунків, спільного господарства не вели.

Всі витрати щодо придбання даної квартири несли позивач ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_3

Статтями 69 - 71 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений.

У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Виходячи з вимог ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Ст.386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Виходячи з вимог ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Також статтями 80,81 даного Кодексу визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 про поділ майна подружжя підлягає задоволенню частково, а саме визнання права власності на 1/3 частини квартири АДРЕСА_16 за ОСОБА_1, з врахуванням сум виплат, що були сплачені подружжям під час шлюбу.

При цьому зустрічний позов ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задоволенню не підлягає в повному обсязі, так як позивач за зустрічним позовом не довів, що спірне майно, а саме квартира АДРЕСА_10 була придбана за спільні кошти позивача та відповідача, крім того, як було встановлено, що позивачу за первинним позовом ОСОБА_1 та третій особі ОСОБА_3 належить на праві власності по ? частині в спірній квартирі АДРЕСА_10, та в судовому засіданні позивач за зустрічним позовом не обгрунтував свою позицію, щодо припинення права власності на спірне майно третьої особи ОСОБА_3

Керуючись ст.ст. 76,89,49,141, 258,263,265,268,273 ЦПК України, ст.60, 68 -71 СК України, ст.386 ЦК України -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити частково.

Визнати право власності на 1/3 частини квартири АДРЕСА_16 за ОСОБА_1.

Визнати право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_16 за ОСОБА_2

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 до ОСОБА_4 третя особа: ОСОБА_3 про поділ майна подружжя - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення буде складено до 6 липня 2018 року.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач -ОСОБА_1, адреса реєстрації: АДРЕСА_17. ІПН НОМЕР_1 тел. НОМЕР_3.

Відповідач - ОСОБА_2 адреса реєстрації: АДРЕСА_6 ІПН НОМЕР_2 тел.НОМЕР_4

Третя особа - ОСОБА_3 адреса реєстрації: АДРЕСА_18

Суддя: