27.07.2018 Справа № 313/456/17
Провадження №2/ 313/27/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2018 р. смт. Веселе

Веселівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого - судді Нагорного А.О., при секретарі судового засідання Кравцовій О.В., за участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення збитків у вигляді прямої дійсної шкоди, упущеної вигоди та моральної шкоди,

ВCТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позов до ОСОБА_3 з проханням стягнути з нього збитки у виді спричинених втратою майна у виді її дійсної вартості в сумі 16 500,00 грн, не отриманого доходу (упущеної вигоди) у розмірі 17 638, 40 грн. та матеріальної компенсації моральної шкоди у розмірі 5 000, 00 грн.

Обгрутновуючи позовні вимоги позивач ОСОБА_4 посилається на те, що він є власником корови, української червоно-рябої молочної породи, кличка «Рябіна», ідентифікаційний номер UA, що підтверджується паспортом великої рогатої худоби серії LD № 704798 виданий Державною ветеринарною та фітосанітарною службою України від 11.06.2015 року.

Позивач у позові зазначає, що в с. Чкалове, так як і в усіх навколишніх селах, існує звичай винаймати пастухів для випасання череди корів, що належать мешканцям села та про несення відповідальності пастухами за збереження ввіреної їм на цей час худоби, а саме під часу вигону їх власниками у череду та до пригону до домогосподарств власників.

29.06.2016 р. в період часу з 14.00 год. до 19.00 год., під час випасання корови в загальному стаді пастухом ОСОБА_3, корова зникла і до цього часу її труп знайдено не було. Жодних ознак того, що вона пішла зі стада самостійно не виявлено, так як після зникнення корови ними було оглянуто сусідні поля навколо пасовища, де жодних слідів пересування корови, враховуючи те, що перед зникненням корови на пасовищі пройшов дощ, не виявлено.

ОСОБА_4 у позові вказує, що 01.07. 2016 р., з даного приводу він звертався із заявою до Веселівського ВП Мелітопольського ВП ГУНП у Запорізькій області, кримінальне провадження № 0000279. Сам ОСОБА_3, яким виконувалися послуги з випасання корів на пасовище пояснив, що 29.06.2016 р. у період часу з 14.00 год. до 19.00 год. під час випасання загального стада корів на пасовищі загальною площею приблизно 90 га, яке розташоване поблизу с. Чкалово, при невідомих йому обставинах зникла корова, яка належить позивачеві. Відшкодовувати завдану матеріальну шкоду ОСОБА_3 категорично відмовився.

Позивач у судове засідання не з'явився, але присутні у судовому засіданні його представники, позовні вимоги підтримали.

Відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити.

Вислухавши cторони та їх представників, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, заперечення проти позову, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог та які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 2, 4 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень ч. 1 ст. 7 ЦК України цивільні відносини можуть регулюватися звичаєм, зокрема звичаєм ділового обороту. Звичаєм є правило поведінки, яке не встановлене актами цивільного законодавства, але є усталеним у певній сфері цивільних відносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно із ч. 1 ст. 627, ст. 629 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості; договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За приписами ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язань. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Суд встановив, що між власниками великої рогатої худоби, які проживають у ІНФОРМАЦІЯ_1, виникли зобов'язальні правовідносини щодо спільного випасання належної їм на праві приватної власності великої рогатої худоби, яке само по собі включає і обов'язок по збереженню худоби на час її випасу, тобто спільна діяльність (ст. 1130 ЦК України).

Проте, позов заявлено до неналежного відповідача, так як встановлено у судовому засіданні ОСОБА_3 належних йому на праві приватної власності корів у череді не мав. Зі слів відповідача у череді були корови його доньки ОСОБА_5 і її черга саме того дня була випасати череду. Оскільки у його доньки були інші справи, то він замість неї того дня випасав череду.

Покази відповідача підтвердила ОСОБА_5, яка була допитана у якості свідка.

Відповідно ч. 2 ст. 48 Цивільного процесуального кодексу України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Як вбачається зі змісту ст. 51, 175 ЦПК України, на позивача покладено обов'язок визначати відповідача у справі.

Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання

З урахуванням принципу диспозитивності, суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.

Пленум Верховного Суду України у п. 8 постанови від 12.06.2009 р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз'яснив, що пред'явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вказаних норм закону позивач, звертаючись до суду з позовом, повинен довести факт порушення невизнання чи оспорювання його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем. При цьому слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не в змозі вирішувати та задовольняти позов без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов'язків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача).

Зважаючи на викладене, з урахуванням вищевказаного, суд вважає за доцільне в задоволенні позову відмовити.

При цьому, суд вважає за необхідне роз'яснити позивачу, що він має право звернутися до суду з позовом до належного відповідача.

Керуючись ст.ст. ст.ст.1-13, 81, 89, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення збитків у виді спричинених втратою майна у виді її дійсної вартості в сумі 16 500,00 грн, не отриманого доходу (упущеної вигоди) у розмірі 17 638,40 грн. та матеріальної компенсації моральної шкоди у розмірі 5 000, 00 грн. - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасована, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено - 27.07.2018 р.

Суддя

Веселівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_6