Справа №487/1852/16-ц 11.07.2018
Справа № 487/1852/16-ц
Провадження № 22ц-784/1144/18 Суддя-доповідач апеляційного суду - ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2018 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів - Бондаренко Т.З., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання Лептугою С.С.,

за участю: представника позивачки - ОСОБА_2, відповідача - ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4 його представника ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_6

на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 травня 2018 року,постановлену під головуванням судді Біцюка А.В. о 9 год. 22 хв. в приміщенні того ж суду за заявою ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 квітня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 за участю третьої особи - Приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_7 про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, визнання договору недійсним та визнання майна спільною сумісною власністю,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року ОСОБА_6 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, якій в подальшому уточнила та просила встановити факт проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу з листопада 2007 року по 29 серпня 2008 року з відповідачем - ОСОБА_3, визнати недійсним договір дарування квартири №45 по прт. Центральному (Леніна), 22-в в м. Миколаєві, укладений 27 червня 2008 року між відповідачами, внаслідок чого повернути спірну квартиру у власність її чоловіка ОСОБА_3 та визнати її обєктом спільної сумісної власності подружжя.

Позивачка зазначала, що з листопада 2007 року вона стала спільно проживати без реєстрації шлюбу з її теперішнім чоловіком ОСОБА_3, який до реєстрації шлюбу зареєстрував на своє імя спільно придбану ними квартиру №45, розташовану по прт. Центральному (Леніна), 22-в в м. Миколаєві. В спірній квартирі вони не проживали, але не заперечували проти проживання та реєстрації у цьому житловому приміщенні сина чоловіка від першого шлюбу відповідача ОСОБА_4 Згодом, їй стало відомо, про дарування її чоловіком спірної квартири, яка є їх спільним майном, відповідачу ОСОБА_4 без її згоди.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 квітня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 7 червня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 вересня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилено, рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 7 червня 2017 року залишено без змін.

25 січня 2018 року ОСОБА_6 звернулася до суду із заявою про перегляд рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 квітня 2017 рокуу звязку з нововиявленими обставинами, які на її думку є докази сумісного проживання з відповідачем та намір придбання за спільні кошти квартири № 45 в м. Миколаєві по прт. Центральному (Леніна), 22-в в м. Миколаєві, яких на час розгляду справи у неї не було і вона не могла знати про їх існування, оскільки за сплином часу вважала їх втраченими, або такими, що не збереглися.

Посилаючись на те, що про вказані обставини стало відомо лише в грудні 2017 року, ОСОБА_6 просила задовольнити заяву та переглянути рішення у звязку із нововиявленими обставинами, рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 травня 2018 року ОСОБА_6 відмовлено в задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 квітня 2017 року.

В апеляційній скарзі представник позивачки, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просила її скасувати та постановити нову, якою її заяву задовольнити.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_3 просив апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати заяву ОСОБА_6 задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Підстави перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами визначені ст. 423 ЦПК України.

Так, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Як розяснено в пунктах 3, 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у звязку з нововиявленими обставинами», нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обовязки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у звязку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у звязку з нововиявленими обставинами.

Відповідно до ч. 4ст. 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Неподання стороною або особою, яка бере участь у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставою для перегляду судового рішення у звязку з нововиявленими обставинами.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 квітня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 7 червня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 за участю третьої особи приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_7 про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, визнання договору недійсним та визнання майна спільною сумісною власністю відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 вересня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилено, рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 7 червня 2017 року залишено без змін.

Звертаючись із заявою про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами ОСОБА_6, як на нововиявлені обставини посилається на нові докази - копія договору №266 на туристичне обслуговування від 8 листопада 2007 року на придбання позивачкою туристичного туру до Шарм-Єль-Шейху разом із відповідачем - ОСОБА_3, копія договору про намір купівлі-продажу житлового приміщення від 26 березня 2008 року, укладеного між позивачкою та ОСОБА_8, копія квитанції про сплату авансового платежу, копія рахунку-замовлення від 15 грудня 2007 року на замовлення комплекту штор, товарний чек від 9 грудня 2007 року на оплату змішувача та копія накладної №13 від 21 лютого 2008 року на придбання шпалер для будинку №57 по вул. Сінній (Будьоного) в м. Миколаєві за місцем спільного проживання з відповідачем ОСОБА_3

Таким чином, ОСОБА_6 у заяві про перегляд рішення суду посилається на обставини, які існували на час розгляду справи і були їй відомі, також нею надані нові докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом, що з огляду на положення ч. 5 ст. 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про те, що зазначені в заяві ОСОБА_6 обставини не є нововиявленими та не можуть бути підставою для перегляду рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 квітня 2017 року.

Враховуючи наведене вище, суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому її слід залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги зводяться до висловлення незгоди із прийнятими судовими рішеннями, проханням про повторний перегляд матеріалів справи, переоцінкою доказів та вже встановлених судами обставин, а тому не можуть бути підставою для скасування ухвали суду першої інстанції.

До того ж Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обовязкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 3 квітня 2008 року).

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного її тексту до Верховного Суду у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий: Т.В. Крамаренко

Судді: Т.З. Бондаренко

ОСОБА_9

Повний текст постанови складено 12 липня 2018 року.