Справа № 466/9050/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Невойт П.С.
Провадження № 22-ц/783/7621/17 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2018 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Юзефович Ю.І.,

з участю: апелянта ОСОБА_2, його представника -

ОСОБА_3, представника позивача ОСОБА_4 -

ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 05 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до територіальної громади м.Львова в особі Львівської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 05.05.2017 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, як на частку в спільному майні подружжя, а на іншу 1/2 частину цієї квартири - в порядку спадкування після смерті її колишнього чоловіка ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4.

Стягнуто з ОСОБА_4 у дохід держави 1048 грн. 79 коп. судового збору.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2, який не брав участі у розгляді даної справи, однак вважає, що оскаржуваним рішенням вирішено питання про його права та інтереси, як спадкоємця четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_6

Апелянт просить скасувати рішення суду з підстав неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що він має право на успадкування квартири АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_6, як спадкоємець четвертої черги за законом, оскільки проживав разом з ним однією сім'єю більше п'яти років до дня відкриття спадщини, що встановлено рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 13.09.2017 року, яке оскаржене позивачем ОСОБА_4 в апеляційному порядку.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не встановив кола спадкоємців, які заявляють свої права на спадщину після смерті ОСОБА_6, не дав належної правової оцінки доказам, які подала позивач на підтвердження факту спільного проживання із спадкодавцем однією сім'єю. Крім того, вважає, що у суду першої інстанції не було правових підстав для задоволення вимоги позивача про визнання за нею права власності на належну спадкодавцеві частку в спірній квартирі в порядку спадкування, оскільки нотаріус їй не відмовляв в оформленні спадкових прав після смерті ОСОБА_6 Також апелянт вважає, що самостійною підставою для відмови в позові є те, що Львівська міська рада не може бути належним відповідачем у даній справі.

В судове засідання представник Львівської міської ради не з'явився, про час та місце розгляду справи Львівська міська рада була належним чином повідомлена (а.с.179), клопотань про відкладення розгляду справи від неї не надходило, а тому відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України розгляд справи проведено у відсутності сторони відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони апелянта в підтримання апеляційної скарги, заперечення сторони позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Частиною першою статті 292 ЦПК України, у редакції, чинній на момент ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення, було визначено, що право на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції мали сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 8 постанови від 24.10.2008 року №12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», при поданні апеляційної скарги особою, яка не мала передбаченого статтею 292 ЦПК України права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов'язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, суддя-доповідач відповідно до цієї норми та частини третьої статті 297 ЦПК України повинен був постановити ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги. Якщо зазначені обставини будуть встановлені після прийняття апеляційної скарги до розгляду, апеляційний суд постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження у справі за такою скаргою.

Аналогічне за змістом положення передбачено й нормою статті 352 ЦПК України в редакції Закону №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, який набрав чинності з 15.12.2017 року.

Частиною першою цієї статті визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України, суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки такої особи не вирішувалося.

Отже, первинним для розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 - особи, яка не брала участі у даній справі, є з'ясування апеляційним судом тієї обставини, чи суд оскаржуваним рішенням вирішив питання про його права, інтереси, та (або) обов'язки.

Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Уразі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч.1 ст.1258 ЦК).

Відповідно до ч.2 ст.1258 ЦК України, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 цього Кодексу.

Так, зокрема, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Судом встановлено, що предметом спору в даній справі є квартира АДРЕСА_1, яка належала на праві власності ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 12.08.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального кругу Мішаковою С.Ф. (а.с.17).

Позивач ОСОБА_4 перебувала із ОСОБА_6 в зареєстрованому шлюбі з 07.03.1998 року по 13.02.2007 року (а.с.11-13).

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.14).

На момент смерті ОСОБА_6, з 04.03.2016 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.121-122). До цього, ОСОБА_6 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.116-117).

За життя, 12.08.2013 року ОСОБА_4 склав на користь позивача ОСОБА_4 заповіт, відповідно до якого заповів позивачеві належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_3 (а.с.15-16), в якій позивач ОСОБА_4 була зареєстрована з 16.10.2001 року (а.с.19).

На вказану квартиру позивачеві ОСОБА_4 30.09.2016 року було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом (а.с.21).

Спірну квартиру АДРЕСА_1 було придбано 12.08.2003 року під час шлюбу позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_6, а тому вона є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя і суд першої інстанції вірно визнав за позивачем ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину цієї квартири, як на частку в спільному майні подружжя.

Крім того, позивач ОСОБА_4 відносить себе до спадкоємців четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_6, посилаючись на те, що після розірвання шлюбу вони із спадкодавцем спільно проживали однією сім'єю більше п'яти років до дня його смерті.

Апелянт ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, є сином позивача ОСОБА_4 і також відносить себе до спадкоємців четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_6, посилаючись на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 13.09.2017 року (а.с.104-105), яким задоволено його заяву та встановлено факт його спільного проживання однією сім'єю із спадкодавцем ОСОБА_6 з 08.02.2002 року по день смерті спадкодавця.

Однак, вказане рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 13.09.2017 року на момент подання ОСОБА_2 апеляційної скарги в даній справі оскаржувалось ОСОБА_4 в апеляційному порядку і було скасовано постановою Апеляційного суду Львівської області від 10.05.2018 року з ухваленням апеляційним судом нового рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2 про встановлення факту його спільного проживання однією сім'єю із спадкодавцем ОСОБА_6 за недоведеністю вимог (а.с.198-202).

Отже, правова підстава, на яку посилався апелянт ОСОБА_2 в обґрунтування своїх доводів про наявність у нього права, як у спадкоємця четвертої черги за законом, на успадкування належної спадкодавцеві ОСОБА_6 1/2 частки в спірній квартирі, відпала після скасування апеляційним судом рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 13.09.2017 року, а тому, відповідно, в апеляційного суду немає підстав для висновку про те, що оскаржуваним рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 05.05.2017 року у даній справі вирішено питання про права та законні інтереси апелянта, оскільки інакше, ніж у судовому порядку, не можна встановити факт спільного проживання особи із спадкодавцем однією сім'єю більше п'яти років до дня відкриття спадщини, а відтак, визначених процесуальним законом підстав для перевірки ухваленого судом першої інстанції рішення за його апеляційною скаргою теж немає, тому відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 05.05.2017 року підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 362 ч.1 п.3, ч.2, 367, 381, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 05 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до територіальної громади м.Львова в особі Львівської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування - закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складений 09 липня 2018 року.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

Ніткевич А.В.