І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Лозова Харківської області
Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі:
головуючого - Харабадзе К.Ш.,
за участю секретаря - Бєловол О.О.,
Справа № 629/3303/18
Номер провадження 2/629/1271/18
відповідач - Територіальна громада міста Лозова в особі Лозівської міської ради Харківської області
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу про визнання права власності за набувальною давністю,
Позивач звернувся до суду з позовом до Територіальної громади міста Лозова в особі Лозівської міської ради Харківської області про визнання права власності за набувальною давністю, посилаючись на те, що він являється власником 2/3 частини квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 08.02.1994 року, та на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 18.05.2018 року, після реєстрації смерті доньки - ОСОБА_2. 1/3 частина зазначеної квартири належить його колишній дружині - ОСОБА_3. Рішенням Лозівського міського суду Харківської області від 22.04.1998 року, яке набрало законної сили 02.05.1998 року, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, було визнано безвісно відсутньою. Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 01.03.2017 року, яке набрало законної сили 12.03.2017 року, ОСОБА_3 було оголошено померлою. На підставі вказаного рішення суду, Лозівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області було видано свідоцтво про смерть ОСОБА_3. На момент зникнення ОСОБА_3 проживала разом з ним та дочкою у спірній квартирі, в якій він проживає по цей час та в якій його колишня дружина відсутня з 1994 року. Після розірвання їх шлюбу, ОСОБА_3 більше заміж не виходила, а єдина їх донька ОСОБА_2, також була оголошена померлою за тим же рішенням суду, що і остання. Будь-яких родичів, та жодного спадкоємця які б мали право оформити спадщину після смерті ОСОБА_3, не має. На підставі вищевикладеного, просить визнати за ним право власності на 1/3 частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.
У справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.
Відповідач у встановлений судом строк відзив на позов не подав, ухвалу про відкриття провадження та копію позову з доданими документами відповідач отримав, просив вирішити справу на розсуд суду
Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд знаходить за необхідне позовні вимоги задовольнити зі слідуючих підстав:
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло /а.с.12/ квартира за адресою: АДРЕСА_1, належить на праві спільної сумісної власності на житло від 08.02.1994 року ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 .
Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Первомайської державної нотаріальної контори Харківської області, в.о. державного нотаріуса Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області ОСОБА_1 успадкував 1/3 частини квартири, що належала ОСОБА_2 /а.с.19/.
Набувальна давність поширюється на випадки фактичного безпідставного володіння чужим майном за певних умов.
Для набуття права власності на майно за набувальною давністю згідно з правилами ст. 344 ЦК, по-перше, необхідно, щоб заволодіння майном було добросовісним, тобто особа при заволодінні майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Разом з тим факт обізнаності особи про те, що вона не є власником речі, не виключає добросовісності володіння за умови, що заволодіння майном не відбулося з порушенням норм права (викраденння, шахрайство).
По-друге, таке володіння повинно бути відкритим, тобто очевидним для всіх інших осіб, при цьому володілець має ставитись до цього майна, як до власного (експлуатувати, вживати необхідні заходи для утримання майна в належному стані тощо). Приховування володільцем свого володіння майном є порушенням цієї вимоги.
По-третє, володіння майном повинно бути безперервним протягом встановлених законом строків (відповідно до ч. 2 ст. 344 ЦК особа, яка володіє майном, до часу свого фактичного володіння може приєднати час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є).
Цей строк відповідно до ст. 344 ЦК для нерухомого майна встановлений тривалістю десять років.
Відповідно до пунктів 1, 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК при розгляді справ про набуття права власності за набувальною давністю правила ст. 344 ЦК поширюються на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Оскільки ЦК України набрав чинності з 1 січня 2004 р., то набувальна давність може застосовуватись для набуття права власності на майно, володіння яким почалося не раніше 1 січня 2001 р. Отже, з урахуванням зазначеної позиції в строк, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк після 1 січня 2001 р.
Аналізуючи поняття «добросовісність володіння» як ознаку набувальної давності за ст. 344 ЦК, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб'єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків.
Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 покинула належне їй нерухоме майно влітку 1994 року, що встановлено рішенням Лозівського міського суду Харківської області від 22.04.1998 року. Цим же рішенням суду ОСОБА_3 визнана судом безвісно відсутньою /а.с.10/.
Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 01.03.2017 року, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, оголошена померлою з дня набрання рішення законної сили. Рішення набрало законної сили 12.03.2017 року /а.с.11/.

ОСОБА_1 уже більше 10 років добросовісно, відкрито, безперервно володіє всією квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, утримує її, підтримує в належному стані та сплачує комунальні послуги, інші особи, які претендують на це майно відсутні, спадкова справа після смерті ОСОБА_3 заведена за заявою позивача, якому вказано на відсутність родинних та інших відносин з померлою та роз'яснено право звернення до суду..

Таким чином, виходячи зі змісту ст. 344 ЦК, позивач довів, що майно може бути об'єктом набувальної давності; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність; відсутність інших осіб, які претендують на це майно; відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності.

Згідно із статтями 370 та 372 ЦК, частки кожного із учасників спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Оскільки свідоцтво від 08.02.1994 року було видано співвласникам, які мають право спільної сумісної власності на приватизовану квартиру, то при вирішенні даної справи судом враховується рівність часток співвласників цієї приватизованої квартири.

Отже, суд доходить висновку про можливість відповідно до чинного законодавства України визнати за ОСОБА_1 в порядку набувальної давності право власності на 1/3 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. 12, 76, 81, 89, 263, 315, 319 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, в порядку набувальної давності, право власності на 1/3 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Лозівський міськрайонний суд Харківської області до апеляційного суду Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

позивач - ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1

відповідач - Територіальна громада міста Лозова в особі Лозівської міської ради Харківської області, , місце знаходження за адресою: м. Лозова Харківської області, вул. Ярослава Мудрого, 1

Суддя: К.Ш.Харабадзе