Справа № 464/3100/18
пр.№ 2/464/1224/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.07.2018 року м.Львів

Сихівський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Рудакова І.П.,

за участю секретаря судового засідання Бондар Н.С.,

справа № 464/3100/18,

учасники справи:

позивачка ОСОБА_1 з'явилась,

відповідач ОСОБА_2 з'явився,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

за участю представників учасників справи: представник позивачки - ОСОБА_3,

в с т а н о в и в:

у червня 2018 року позивачка ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2, в якому просить розірвати шлюб укладений між сторонами та зареєстрований 02 жовтня 1982 року Княгиницькою сільською радою Рогатинського району Івано-Франківської області, про що в книзі реєстрації актів про шлюб зроблено відповідний запис за № 27, а судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що сімейне життя між ними не склалось через зловживання відповідачем спиртними напоями. Відбувались часті сварки, у зв'язку з відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного, що призвело до остаточного розпаду сім'ї. З 2013 року подружні відносини припинились остаточно, спільно не проживають та не ведуть спільного господарства. Просить позов, у відповідності до ст.104, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України задовольнити повністю.

Відповідачем не подано відзив, який містив би заперечення проти позову.

22 червня 2018 року ухвалою судді позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче провадження на 27.07.2018.

У підготовчому засіданні сторона позивача позовні вимоги підтримали повністю та просять позов задовольнити.

У підготовчому засіданні відповідач ОСОБА_2 позов визнав повністю. Крім цього, в усній формі зазначив обставини, які ним визнаються. Повідомив, що шлюбні відносини фактично розпались та такі неможливо відновити. Проживають окремо. Спільного господарства не ведуть. Інші обставини, які наведені позивачкою на підтвердження позовних вимог мали місце -відсутність взаєморозуміння, поваги один до одного, зловживання спиртними напоями, спроби мирного врегулювання спору. Всі обставини визнав добровільно без будь-якого впливу на нього.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши її дійсні обставини, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного.

Суд установив, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 02 жовтня 1982 року зареєстрували шлюб у приміщенні Княгиницької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області, про що в книзі реєстрації актів про шлюб зроблено відповідний запис за № 27. Ця обставина підтверджена оригіналом свідоцтвом про шлюб від 02.10.1982 НОМЕР_2.

У зв'язку із наявністю підстав для розірвання шлюбу, позивач звернувся до суду із позовом за захистом свого порушеного права.

Таким чином, між сторонами виникли сімейні правовідносини, які врегульовані нормами глави 11 (припинення шлюбу), зокрема статті 112 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з ч.4 ст.206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Так, ч.1 ст.82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

За таких обставин суд вважає, що визнання відповідачем позову про розірвання шлюбу не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, враховуючи добровільність визнання відповідачем обставин, які стосуються вимоги про розірвання шлюбу, а тому, у відповідності до вимог ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, ч.4 ст.206 Цивільного процесуального кодексу України, формально існуючий шлюб необхідно розірвати, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам одному із подружжя - позивачці ОСОБА_1

Таким чином, суд прийшов висновку, що позов про розірвання шлюбу між сторонами підлягає задоволенню повністю.

Разом із тим, суд застосовує спеціальну норму, які міститься у частині 2 статті 112 Сімейного кодексу України та на яку вірно посилалась позивачка у поданому позові.

Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат, суд прийшов наступного.

Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Суд установив, що позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір за у сумі 704,80 грн, згідно з квитанції, що міститься у матеріалах справи. Оскільки, розгляд справи по суті не здійснювався, що підтверджено матеріалами справи, а відтак, суд прийшов переконання, що позивачці ОСОБА_1 необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що становить у розмірі 352,40 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 17, 76-80, 259, 265, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити повністю.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 02 жовтня 1982 року Княгиницькою сільською радою Рогатинського району Івано-Франківської області, про що в книзі реєстрації актів про шлюб зроблено відповідний запис за № 27.

Повернути ОСОБА_1 з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що становить у розмірі 352,40 грн.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Строк апеляційного оскарження може бути поновлено у відповідності до ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасники справи:

позивачка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1, РНОКППФО НОМЕР_1;

відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1.

Повне судове рішення складено 30 липня 2018 року.

Суддя І. П. Рудаков