Постанова

Іменем України

27 червня 2018 року

м. Київ

справа № 204/5597/16-ц

провадження № 61-22684св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Синельникова Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська у складі судді Черкез Д. Л. від 19 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області у складі суддів: Макарова М. О., Деркач Н. М., Петешенкової М. Ю. від 01 лютого 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя.

Позовна заява мотивована тим, що між нею та та ОСОБА_5 шлюбні відносини фактично припинено і вона звернулася до суду з позовом про розірвання між ними шлюбу.

З огляду на викладене просила суд крім рухомого майна, поділити наступне нерухоме майно подружжя: двоповерховий житловий будинок (незавершене будівництво), який розташований за адресою: Дніпропетровська область, АДРЕСА_1, вартістю 1 млн 378 тис. 618 грн; квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, вартістю 1 млн 139 тис. 567 грн; земельну ділянку площею 0,1390 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 вартістю 167 тис. 356 грн; земельну ділянку площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4, вартістю 120 тис. 400 грн; земельну ділянку площею 0,0633 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_5, вартістю 528 тис. 732 грн.

Ухвалою судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2016 року позовну заяву було повернуто ОСОБА_4

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив із того, що основна частина спірного нерухомого майна (двоповерховий будинок незавершений будівництвом і дві земельні ділянки) загальною вартістю 1 млн 666 тис. 374 грн знаходиться в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено. Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2016 року залишено без змін.

Залишаючи ухвалу суду першої інстанції без змін, суд апеляційної інстанції виходив із того, що оскільки основна частина спірного нерухомого майна загальною вартістю 1 млн 666 тис. 374 грн знаходиться в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області, то справа не підсудна Красногвардійському районному суду м. Дніпропетровська.

У касаційній скарзі, поданій у лютому 2017 року, ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення та передати справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що двоповерховий житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_6, є незавершеним будівництвом, а тому не має статусу нерухомого майна.

Відзив на касаційну скаргу учасники справи до суду не подали.

11 травня 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

У пункті 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Судами встановлено, що в позовній заяві ОСОБА_4 просить поділити не лише рухоме майно, а також наступне нерухоме майно подружжя: двоповерховий житловий будинок (незавершене будівництво), який розташований за адресою: АДРЕСА_1, вартістю 1 млн 378 тис. 618 грн; квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, вартістю 1 млн 139 тис. 567 грн; земельну ділянку площею 0,1390 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, вартістю 167 тис. 356 грн; земельну ділянку площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4, вартістю 120 тис. 400 грн; земельну ділянку площею 0,0633 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_5, вартістю 528 тис. 732 грн.

Відповідно до частини першої статті 114 ЦПК України 2004 року позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Якщо пред'явлено позов про поділ майна, яке складається з кількох квартир (об'єктів нерухомості) у різних місцевостях, тобто вимоги, для кожної з яких частиною першою статті 114 ЦПК 2004 року встановлено виключну підсудність, то позов пред'являється до одного із судів за вибором позивача, але за місцезнаходженням основної частини нерухомого майна, яка за своєю вартістю перевищує ті, що знаходяться в інших районах чи місцевостях.

Отже, встановивши, що основна частина спірного нерухомого майна загальною вартістю 1 млн 666 тис. 374 грн знаходиться в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку, що справа не підсудна Красногвардійському районному суду м. Дніпропетровська.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

О.В.Білоконь

Є.В.Синельников