П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2018 року м. Київ

Справа № 757/35696/15-ц

№ апеляційного провадження: № 22-ц/796/850/2018

Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Гаращенка Д.Р., Пікуль А.А.,

секретар Лісовська А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2017 року, постановлену під головуванням судді Цокол Л.І., у справі за скаргою ОСОБА_3 на дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції в м. Києві,

в с т а н о в и в:

У вересні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на діїдержавного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції в м. Києві (далі - Шевченківського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ в м. Києві), в якій просив визнати неправомірними дії державного виконавця щодо визначення розміру заборгованості по сплаті аліментів на утримання неповнолітніх доньок ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, за період з 28.09.2015 року по 27.05.2016 року, що стягуються на підставі рішення Печерського районного суду м. Києва від 27.05.2016 року в сумі 2 226 514,92 грн.; визнати неправомірною та скасувати довідку-розрахунок заборгованості по аліментах за період з 28.09.2015 року по 27.05.2016 року, видану державним виконавцем Шевченківського РВДВС м. Києва ГТУЮ в м. Києві Сімерецькою В.С. та затверджену начальником Шевченківського РВДВС м. Києва ГТУЮ в м. Києві Хорішко О.О. 27.05.2016 року на виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 27.05.2016 у справі № 757/35696/15-ц про стягнення аліментів.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що оскаржувана довідка не відповідає дійсності, оскільки зазначені в ній доходи за 2015 рік отримані ним до 28.09.2015 року, тобто, до стягнення аліментів за рішенням Печерського районного суду м. Києва від 27.05.2016 року. Крім того, державним виконавцем не виконано вимог ухвали Печерського районного суду м. Києва від 19.05.2017 року щодо здійснення розрахунку заборгованості за період з 28.09.2015 року по 31.05.2016 року з дослідженням всіх оригіналів документів, наданих сторонами у виконавчому провадженні та перевірки доводів, викладених стягувачем, щодо доходів боржника за вказаний період часу, а лише скасовано довідку-розрахунок заборгованості по аліментах за період з 28.09.2015 року по 31.05.2016 року від 14.06.2016 року.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2017 року скаргу ОСОБА_3 на дії державного виконавця Шевченківського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ в м. Києві задоволено частково.

Скасовано довідку-розрахунок заборгованості по аліментах за період з 28.09.2015 року по 27.05.2016 року від 27.05.2016 року, видану державним виконавцем Шевченківського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ в м. Києві Сімерецькою В.С. та затверджену начальником Шевченківського РВДВС м. Києва ГТУЮ в м. Києві Хорішко О.О. на виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 27.05.2016 року у справі №757/35696/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх доньок ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_3

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначала, що оскаржуване судове рішення ухвалене без з'ясування обставин справи та дослідження наданих сторонами доказів. Судом не надано належну оцінку доказам та не наведено обґрунтувань відхилення доводів стягувача. Крім того, суд, скасовуючи оскаржувану довідку, не визнав неправомірними дії державного виконавця, який її склав. Не наведено судом і підстав для скасування спірної довідки, як і не зазначено, на підставі яких доказів суд дійшов такого висновку. На її думку, суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що скаржником пропущено строк звернення до суду із зазначеною скаргою та не навів мотивів, з яких виходив, вважаючи, що вказаний строк не пропущено, як і не зазначив, з якої дати право скаржника є порушеним, оскільки ОСОБА_3 про існування оскаржуваної довідки було відомо ще у травні 2016 року. Також зазначає, що скасовуючи оскаржувану довідку, суд не вказав, які саме суми та за яких підстав невірно або необґрунтовано нараховані державним виконавцем.

Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 - VІІІ апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

15 грудня 2017 року набув чинності ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

У відповідності до частини 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 22 грудня 2017 року відкрито апеляційне провадження у справі (т.1, а.с.244).

В судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник - адвокат ОСОБА_1 подану апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити з викладених у ній підстав.

ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_3 проти апеляційної скарги заперечувала, посилаючись на законність та обґрунтованість судового рішення. Відзиву на апеляційну скаргу на адресу суду не направила.

Державний виконавець в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить зворотне повідомлення про вручення поштового відправлення, наявне у матеріалах справи. За таких обставин, колегія вважала за можливе розглядати справу у його відсутність відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

В силу вимог частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим та ухвалене відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В рамках даної справи сторонами не оспорюються наступні обставини, встановлені районним судом.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 30 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частини доходів щомісячно, починаючи з 28 вересня 2015 року.

Виконання зазначеного судового рішення здійснювало ВДВС Шевченківського районного управління юстиції в місті Києві.

27 травня 2016 року державний виконавець Сімерецька В.С. склала довідку-розрахунок, якою визначила заборгованість ОСОБА_3 зі сплати аліментів в розмірі 2 226 514, 92 гривень (далі по тексту - довідка-розрахунок від 27 травня 2016 року).

Підставою для такого розрахунку стала декларація ОСОБА_3 про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2015 рік, надана їм як державним службовцем.

14 червня 2016 року державний виконавець склала нову довідку-розрахунок, якою встановила, що у ОСОБА_3 відсутня заборгованість зі сплати аліментів (далі по тексту - довідка-розрахунок від 14 червня 2016 року).

Не погодившись із вказаною довідкою, у червні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду зі скаргою та просила визнати довідку-розрахунок заборгованості по аліментам за період з 28 вересня 2015 року по 31 травня 2016 року від 14 червня 2016 року незаконною; зобов'язати державного виконавця Відділу Державної виконавчої Шевченківського районного управління юстиції в місті Києві скасувати довідку-розрахунок заборгованості по аліментам за період з 28 вересня 2015 року по 31 травня 2016 року від 14 червня 2016 року.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19 травня 2017 року скаргу задоволено.

Визнано довідку-розрахунок заборгованості по аліментам за період з 28 вересня 2015 по 31 травня 2016 року, здійсненої на виконання судового рішення , видану державним виконавцем Шевченківського районного відділу ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Сімерецькою В.С., затверджену начальником відділу 14 червня 2016 року - неправомірною, та зобов'язано скасувати довідку - розрахунок заборгованості по аліментам та здійснити розрахунок заборгованості за вказаний період з дослідженням всіх оригіналів документів, наданих сторонами у виконавчому провадженні та перевірки доводів, викладених стягувачем щодо доходів боржника за вказаний період часу.

Ухвала Печерського районного суду м. Києва від 19 травня 2017 року державним виконавцем Шевченківського районного відділу ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві виконана не була, оскільки 22 червня 2016 року виконавче провадження було закінчено, а виконавчий лист було направлено до виконання за місцем реєстрації боржника, тобто до Печерського районного відділу ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві.

Передаючи виконавчий документ про стягнення аліментів з ОСОБА_3 до Печерського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві для подальшого виконання державним виконавцем Шевченківського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві визначено, що заборгованість по сплаті аліментів станом на 27.05.2016 року становить 2 226 514,92 грн. відповідно до довідки-розрахунку від 27.05.2016 року (а.с.7).

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що ухвалою суду від 19 травня 2017 року зобов'язано державного виконавця Шевченківського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Сімерецьку В.С. або іншого державного виконавця за дорученням начальника Шевченківського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Хорішко О.О. скасувати довідку-розрахунок заборгованості по аліментам за період з 28 вересня 2015 року по 31 травня 2016 року, здійсненої на виконання рішення Печерського районного суду міста Києва від 30 жовтня 2015 року у справі номер 757/35696/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, видану державним виконавцем Шевченківського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Сімерецькою В.С., затверджену начальником Шевченківського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Хорішко О.О. 14 червня 2016 року та здійснити розрахунок заборгованості за вказаний період з дослідженням всіх оригіналів документів, наданих сторонами у виконавчому провадженні та перевірки доводів, викладених стягувачем щодо доходів боржника за вказаний період часу, а тому, довідка від 27 травня 2016 року не може вважатись належною та обґрунтованою.

Оспорюючи такий висновок суду першої інстанції, ОСОБА_2 посилається на те, що суд скасував довідку про заборгованість від 27 травня 2016 року, не визнавши при цьому неправомірними дії державного виконавця, який її склав. Розглядаючи скаргу ОСОБА_3 по суті, суд першої інстанції не звернув увагу на ту обставину, що боржником пропущено строк звернення до суду з відповідною скаргою, оскільки про існування спірної довідки скаржнику було відомо ще в червні 2016 року. Висновок суду щодо не пропущення строку звернення до суду не ґрунтується на матеріалах справи.

При перевірці вищенаведених доводів апеляційної скарги судом встановлено наступне.

Відповідно до положень ст. 383 ЦПК України у редакції, що була чинна на момент постановлення оскаржуваної ухвали сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня коли особа дізналася, або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод (ч.1 ст. 385 ЦПК України у редакції, що була чинна на момент постановлення оскаржуваної ухвали).

Задовольняючи частково скаргу ОСОБА_3 суд виходив із того, що про порушення свого права боржник фактично дізнався після відкриття виконавчого провадження Печерським РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві, а тому строк звернення до суду зі скаргою не вважаються порушеними.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як було зазначено вище, ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19 травня 2017 року довідку-розрахунок від 14 червня 2016 року визнано неправомірною та зобов'язано державного виконавця її скасувати.

Крім того, державний виконавець зобов'язаний здійснити розрахунок заборгованості за вказаний період з дослідженням всіх оригіналів документів, наданих сторонами у виконавчому провадженні та перевірки доводів, викладених стягувачем щодо доходів боржника за вказаний період часу.

Ухвала Печерського районного суду м. Києва від 19 травня 2017 року набула чинності 12 липня 2017 року, але до теперішнього часу не виконана.

Визначені судом дії державним виконавцем не вчинено.

Слід відмітити, що у розумінні положень Закону України «Про виконавче провадження», які були чинними на час видачі спірних довідок-розрахунків та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року № 512/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 року ( далі по тексту - Інструкція), складення довідки-розрахунку скасовує попередньо видану.

Тобто, визнання судом неправомірною довідки-розрахунку від 14 червня 2016 року не відновило дію довідки-розрахунку від 27 травня 2016 року. Про це також свідчить висновок суду, викладений в ухвалі від 19 травня 2017 року, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, про необхідність проведення розрахунку заборгованості за вказаний період з дослідженням всіх оригіналів документів, наданих сторонами у виконавчому провадженні та перевірки доводів, викладених стягувачем щодо доходів боржника за вказаний період часу.

Державний виконавець, не виконавши вимоги суду, направляючи виконавчий лист щодо стягнення аліментів з ОСОБА_3 до іншого відділу ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві, за місцем роботи боржника, помилково зазначив, що довідка-розрахунок від 27 травня 2016 року є чинною, як і наявна визначена в ньому сума заборгованості.

Дана інформація міститься в листі, направленому ОСОБА_2 та Печерському РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві 08.08.2017 року за підписом начальника Шевченківського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_7, який був отриманий Печерським РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві 11.08.2017 року (т.1, а.с.7).

13.08.2017 року ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_3 звернулася до Шевченківського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві із заявою про відновлення виконавчого провадження та вчинення дій відповідно до ухвали суду від 19 травня 2017 року (т.1, а.с.141-146).

04.09.2017 року начальник Шевченківського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_7 повідомив представника боржника про відсутність підстав для проведення будь-яких виконавчих дій, оскільки станом на 08.08.2017 року виконавче провадження закінчено. Також повідомив, що заборгованість по аліментам слід обраховувати відповідно до довідки-розрахунку від 27.05.2016 року (т.1, а.с.117-118).

12.09.2017 року в провадження Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга боржника ОСОБА_3 на дії державного виконавця (т.1, а.с.2).

Таким чином, строк, встановлений статтею 385 ЦПК України у редакції 2004 року, скаржником не пропущено.

Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

Питання розміру заборгованості ОСОБА_3 за період з 28.09.2015 року по 27.05.2016 року вже було предметом судового розгляду. Судом чітко визначено дії, які повинен провести державний виконавець в рамках виконавчого провадження про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання двох неповнолітніх дітей.

Оскільки, наявність двох довідок-розрахунків, правомірність їх видачі та правильність проведених розрахунків щодо заборгованості по аліментам, викликає неправильне тлумачення, як сторонами виконавчого провадження, так і посадовими особами ДВС України, суд першої інстанції правомірно скасував довідку-розрахунок від 27 травня 2016 року, усунувши таким чином допущене порушення.

При цьому, на думку колегії суддів визнання дій державного виконавця щодо видачі такої довідки неправомірними є необов'язковим, оскільки як зазначалося вище, видавши довідку від 14.06.2016 року державний виконавець Сімерецька В.С. тим самим визнала неправомірною попередньо видану довідку.

Отже, доводи апеляційної скарги та наявні в матеріалах справи документи не спростовують правильність висновків суду першої інстанції та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з порушенням вимог закону.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку, що судом першої інстанції повно з'ясовані обставини справи, оцінені надані сторонами докази, правильно застосовані норми матеріального права та не допущено порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: А.А. Пікуль

Д.Р. Гаращенко