Справа № 513/729/17
Провадження № 2/513/73/18
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2018 року Саратський районний суд Одеської області у складі: судді Бучацької А.І., за участю: секретаря судового засідання Райчевої Т.М., позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2 та його представника адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Сарата Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації і відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

03 серпня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначив, що 25 жовтня 2015 року він обраний Саратським селищним головою.

17 липня 2017 року приблизно о 0:20 годині, рухаючись на автомобілі по вул. Соборній в напрямку вул.Осипенко в смт. Сарата, на перехресті вказаних вулиць він побачив невелике скупчення людей та зупинився. Зі слів мешканців вул. Осипенко він дізнався, що через те, що по даній вулиці цілодобово рухаються вантажні автомобілі, вони втратили спокій, не можуть нормально відпочивати, в будинках з'явилися тріщини, пошкоджена проїжджа частина дороги.

Його бесіду на відео камеру мобільного телефону знімав відповідач ОСОБА_2, який спочатку був спокійним, а потім з невідомих причин почав гучно кричати на позивача, обзивати нецензурною лайкоюта звинувачувати в тому, що позивач: "про...ал футбольную команду", "захватил пол территории", "одолел получать бабки".

Цього ж дня о 00:35 годині відповідач поширив зняте відео в мережі інтернет, на власній сторінці в соціальній мережі Facebook за адресою https://www.facebook.com/profile.php?id=41197 під назвою "Приехал мер". Кількість переглядів даного відео складає 1 тис., також зроблено зі сторінки відповідача 11 публікацій цього відео.

19 липня 2017 року та 24 липня 2017 року відповідно, відповідач розповсюдив на сторінці групи "Сарата понад усе!" наступну інформацію: "Самое главное что у Мэра всё в полном порядке. Он заявил сегодня на сходке улицы Осипенко знаки делают в Измаиле ближе негде нет. Опять отмоит деньги" та "Саратский Поселковый Совет это рассадник зла, корупции, хамство, сам "сатана Негодяев во главе".

На думку позивача, дана інформація має негативний характер, оскільки повідомляє третім особам про порушення ним вимог чинного законодавства України та прийнятих у суспільстві принціпів моралі, етики, тощо; вона стосується конкретних фактів; її поширення порішує його немайнові права на честь, гідність та ділову репутацію. Вважає, що форма, спосіб та нецензурні висловлювання ОСОБА_2 на його адресу є такими, що принижують його честь, гідність, а поширена інформація в мережі інтернет та соціальній сторінці Facebook щодо вчинення ним корупційних діянь на посаді селищного голови, порушує право на недоторканість ділової репутації.

Діями відповідача йому завдано моральної шкоди, яку авін оцінює у 50000 гривень, оскільки він відчув сильні моральні страждання і нервовий стрес, порушився нормальний хід його життя, йому доводиться "пояснювати і спростовувати брехню, поширену відповідачем", що вимагає додаткових зусиль для організації його життя, через що у нього порушився сон і погіршилося самопочуття.

Посилаючись на ці обставини, позивач з урахуванням уточнених позовних вимог від 07 березня 2018 року (а.с. 63-69), просить: визнати недостовірними та такими, що принижують його честь і гідність та порушують право на недоторканість його ділової репутації відео, поширене ОСОБА_2 в соціальні мережі Facebook: 17 червня 2017 року за адресою https://www.facebook.com/profile.php?id=41197 під назвою «Приехал мер», на якому ОСОБА_2 обзивав позивача нецензурною лайкою та звинувачував у тому, що він : "про...ал футбольную команду", "захватил пол территории", "одолел получать бабки"; в соціальній мережі Facebook, на сторінці групи "Сарата понад усе!" інформацію: 19.07.2017 року "Опять отмоит деньги", 24.07.2017 року "Саратский Поселковий Совет это рассадник зла, корупції, хамство, сам "сатана негодяев во главе", а також стягнути з відповідача 50000 грн. моральної шкоди та витрати на сплату судового збору у розмірі 2240 грн., які перерахувати на рахунок КЗ "Саратський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок)".

В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити.

Відповідач та його представник адвокат ОСОБА_3 позов не визнали, посилаючись на те, що позивач не надав доказів, що фрази, які звучать у відео, сказані саме відповідачем, тому що поруч стояло багато людей, які говорили одночасно. Не заперечували, що відповідач, відстоюючи свою активну громадянську позицію, реалізуючи закріплене Конституцією право на свободу слова, та будучи обуреним бездіяльністю відповідача як селищного голови, розмістив відповідні коментарі у соціальній мережі. Зазначили, що позивач є Саратським селищним головою, обіймає публічну посаду, а тому неминуче і свідомо відкритий для прискіпливого контролю за його особою як з боку опонентів та політиків під час здійснення службових обовязків, так і з боку пересічних громадян, які очевидно мають право його критикувати.

Відповідно до ст.ст.3,4,6 Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004 року на 872 засіданні Кабінету ОСОБА_4 ради Європи, зокрема, визначено, що межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи.

Емоційні та некоректні висловлювання, які позивач проситиь спростувати, є оціночними судженнями, а не фактичними твердженнями.

Відповідальність за висловлювання оціночних суджень, як і за думки, переконання, судження, критичну оцінку певних фактів і недоліків не передбачена, а вираження суб'єктивної думки і поглядів не може бути перевірено на предмет їх відповідності дійсності на відміну від перевірки фактів.

Вислухавши пояснення позивача, заперечення відповідача та його представника, дослідивши та оцінивши надані сторонами докази, суд вважає позов необґрунтованим з огляду на таке.

Згідно з частиною 4 ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров'я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.

Статтею 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров'я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім'я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

За приписами ст. 269 ЦК України особисті немайнові права належать кожній фізичній особі від народження або за законом.

Згідно зі статтею 270 ЦК України право на повагу до честі та гідності є особистим немайновим правом фізичної особи.

Відповідно до ст. 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу.

Згідно положень статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації

У пункті 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року за № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" роз'яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Згідно п.19 цієї ж Постанови, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації

недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 30 Закону України "Про інформацію" ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку.

Таким чином, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати.

Позивач ОСОБА_1, відповідно до рішення Саратської селищної ради від 18 листопада 2015 року№ 1-VII "Про інформацію Саратської селищної територіальної виборчої комісії про результати голосування та підсумки виборів депутатів Саратської селищної ради і селищного голови та визначення повноважень депутатів селищної ради та селищного голови", визнаний повноважним Саратським селищним головою, обраним 25 жовтня 2015 року (а.с. 8-9).

Як встановлено під час розгляду справи, на сторінці ОСОБА_2 в соціальній мережі Facebook за адресою https://www.facebook.com/profile.php?id=41197 17 липня 2017 року о 00:20 год. поширено відео під назвою "Приехал мер" (а.с. 10-11). Відповідач ОСОБА_2 не заперечував, що він зняв вказане відео на свій мобільний телефон та розмістив на своїй сторінці в соціальній мережі Facebook.

З дослідженого судом відео встановлено, що 17 липня 2017 року на вул. Осипенко, в смт. Сарата Одеської області зібрались мешканці розташованих на цій вулиці будинків, обурені тим, що по ній цілодобово рухаються вантажні автомобілі, через що люди втратили спокій, не можуть нормально відпочивати, в будинках з'явилися тріщини, пошкоджена проїжджа частина дороги. Приблизно о 0:20 годині до вказаних громадян під'їхав Саратський селищний голова позивач ОСОБА_1 Громадяни почали з'ясовувати у нього, коли буде встановлений дорожній знак, забороняючий проїзд великовантажних автомобілів по вказаній вулиці та висловлювали невдоволення тим, що вони стоять зранку, а селищний голова приїхав до них лише після опівночі. ОСОБА_1 повідомив, що дорожні знаки вже замовлені і будуть виготовлені через місяць та запропонував звернутись до Саратського відділення поліції. Після чого громадяни почали гучно висловлювати своє незадоволення на адресу ОСОБА_1.

Проте, на відео не відображено, хто з присутніх громадян висловлювався нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_1 та говорив, що останній "про...ал футбольную команду", "захватил пол территории", "одолел получать бабки".

Отже суду не надано належних та допустимих доказів того, що вказані фрази були висловлені саме відповідачем ОСОБА_2

Окрім того, зазначені висловлювання є оціночними судженнями, а не фактичними твердженнями, їх не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності та вони не підлягають спростуванню.

19 липня 2017 року на сторінці групи "Сарата понад усе" в соціальній мережі Facebook від імені ОСОБА_2 поширено наступну інформацію: «Самое главное что у Мэра всё в полном порядке. Он заявил сегодня на сходке улицы Осипенко знаки делают в Измаиле ближе негде нет. Опять отмоит деньги», а 24 липня 2017 року таку інформацію: «Саратский Поселковый Совет это рассадник зла, корупции, хамство, сам «сатана Негодяев во главе» (а.с.12-13).

В тексті поширеного відповідачем повідомлення ОСОБА_1 корупціонером прямо не названий. За таких обставин суд вважає необгрунтованими твердження позивача про те, що відповідач поширив інформацію в мережі інтернет та соціальній сторінці Facebook щодо вчинення позивачем корупційних діянь на посаді селищного голови.

Окрім того, дані висловлювання відповідача є оціночними судженнями, вони не містять жодних фактичних даних, їх не можливо перевірити, тому вони не підлягають спростуванню.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму ВСУ № 1 від 27 лютого 2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" при поширенні інформації стосовно публічних осіб вирішення справ про захист їх гідності, честі чи ділової репутації має свої особливості. Суди повинні враховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12.02.2004 року на 872-му засіданні Комітету ОСОБА_4 Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламентської ОСОБА_5 Європи. Зокрема, у названій Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі).

У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами.

У зв'язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень і використання практики Європейського суду з прав людини" Європейська Конвенція та рішення Європейського суду є джерелом права в Україні, національні суди мають використовувати практику Європейського суду.

У рішенні від 07.02.2012 року "ОСОБА_6 проти Німеччини" Європейський Суд з прав людини вказав, що приватна особа, невідома для громадськості, може вимагати особливого захисту свого права на приватне життя, в той час як публічних осіб така норма не стосується.

У рішенні від 7 грудня 1976 року у справі «Гендісайд проти Сполученого Королівства», Високий Суд зазначив, що свобода вираження поглядів, гарантована пунктом 1 статті 10, становить одну з основних засад демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов самореалізації кожної особи. За умови додержання пункту 2 свобода вираження стосується не лише тієї "інформації" чи тих "ідей", які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких "демократичне суспільство" неможливе.

Оскільки позивач ОСОБА_1 обраний Саратським селищним головою, обімає публічну посаду та є посадовою особою місцевого самоврядування, тому інформація про виконання ним посадових обов'язків становить громадський інтерес, він неминуче відкривається для прискіпливого висвітлення його слів та вчинків і повинен це усвідомлювати, межа допустимої критики щодо нього, як публічної особи, є значно ширшою, ніж щодо окремої пересічної особи.

Зустрічаючись з мешканцями смт.Сарата та спілкуючись з ними з приводу вирішення болючих проблем селища Сарата, позивач має бути готовий до можливої різкої критики з боку пересічних громадян.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для визнання поширеної відповідачем 19 липня 2017 року та 24 липня 2017 року на сторінці групи "Сарата понад усе" в соціальній мережі Facebook інформації недостовірною, оскільки зазначені висловлювання є лише оціночними судженнями відповідача та його критикою стосовно ОСОБА_1 в процесі здійснення ним повноважень Саратського селищного голови, які не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності та спростувати їх, а Саратський селищний голова, як посадова особи місцевого самоврядування, має бути толерантним до різкої, навіть некоректної критики.

Позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди в розмірі 50000 гривень не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від позовних вимог про визнання інформації недостовірною та зобов'язання її спростувати.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено повністю, то відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір не підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст..ст.2-13, 89, 258-259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації й відшкодування моральної шкоди відмовити повністю.

Апеляційна скарга на ріщення суду подається до Апеляційного суду Одеської області через Саратський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складене 18 липня 2018 року.

Суддя А. І. Бучацька