АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 530/306/18 Номер провадження 22-ц/786/1461/18Головуючий у 1-й інстанції Должко С. Р. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Обідіної О.І.

Суддів : Абрамова П.С., Бутенко С.Б.,

За участю секретаря : Кальник А.М..

Розглянула в порядку спрощеного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє в інтересах відповідача Великопавлівської сільської ради на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 19 квітня 2018 року в складі судді Должко С.Р. по справі за позовом ОСОБА_4 до Великопавлівської сільської ради Зіньківського району, третя особа Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання права власності за законом,

В С Т А Н О В И Л А :

В березні 2018 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Великопавлівської сільської ради, в якому просила встановити факт її проживання з ОСОБА_5 однією сім'єю, визнати за нею право власності на земельну ділянку розміром 3,07 в умовних кадастрових га, що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія НОМЕР_1, виданим на ім'я ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Позов обґрунтований тим, що після смерті ОСОБА_5 не залишилось спадкоємців, оскільки вона не була одружена, дітей не мала, останні 10 років до дня смерті вона проживала разом з ОСОБА_4, яка доводиться їй двоюрідною сестрою. Вони вели спільне господарство, обробляли ділянку, придбавали речі та інше. Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, об'єктами якої є житловий будинок та земельна частка (пай), проте вона не має можливості оформити спадщину у зв'язку з відмовою нотаріусом, яким винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 19 квітня 2018 року позов ОСОБА_4 до Великопавлівської сільської ради Зіньківського району, третя особа Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання права власності за законом задоволено частково.

Встановлено факт проживання ОСОБА_4 з ОСОБА_5 однією сім'єю.

Визнано за ОСОБА_4 на право на земельну ділянку розміром 3,07 в умовних кадастрових гектарах, що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 виданий на підставі рішення Зіньківської районної державної адміністрації № 461 від 04.11.1996 року, зареєстрований 30.12.1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № НОМЕР_2, ОСОБА_5 померлій 15.05.1998 року.

Задоволення позову вмотивоване визнанням позову відповідачем та доведеністю позивачем обставин щодо проживання її з померлою однією сім'єю та ведення з нею спільного господарства.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, який діє в інтересах Великопавлівської сільської ради, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, спотворення зібраних по справі доказів, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

Вказує, що відповідач не визнавав позову, а лише направив суду заяву про розгляд справи без їх участі, в якій зазначив, що при винесенні рішення покладається на розгляд суду. Також вважає що суд прийшов до помилкового висновку про доведеність факту проживання однією сім'єю, оскільки документально підтверджено, що спадкодавець проживала та була зареєстрована одна за останнім місцем проживання в АДРЕСА_1, що крім іншого, встановлено рішенням Зіньківського районного суду від 03.02.2017 року.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 просить апеляційне провадження закрити, оскільки представник відповідача - ОСОБА_2 представляв її інтереси по іншій справі за її позовом до Великопавлівської сільської ради про визнання права власності.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, що з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення останньої.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3, виданого ІНФОРМАЦІЯ_5 року Великопавлівською сільською радою.

За життя ОСОБА_5 отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серія НОМЕР_1, відповідно до якого їй належить право на земельну частку (пай) розміром 3,07 га у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Чапаєва.

Згідно довідки Великопавлівської сільської ради № 821 від 21.09.2016 року ОСОБА_5 була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 та станом на день смерті за вказаною адресою місце проживання інших осіб не зареєстровано.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку по АДРЕСА_1 та право на земельну ділянку (пай) розміром 3,07 в умовних кадастрових гектарах.

В січні 2017 року ОСОБА_4 вже зверталась до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин.

Рішенням Зінківського районного суду Полтавської області від 03.02.2017 року встановлено факт, що померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_5 була двоюрідною сестрою ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_2.

Крім того, вказаним рішенням встановлено, що ОСОБА_5 на час смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 року проживала та була зареєстрована АДРЕСА_2 тоді коли заявник ОСОБА_4) проживала та була зареєстрована за адресою АДРЕСА_3

Між тим, діючим на час смерті спадкодавця ОСОБА_5 законодавством, двоюрідні сестри чи брати до кола спадкоємців не відносились .

Так, статтями 528 та 529 ЦК України (в редакції 1963 року) визначено черговість спадкоємців за законом, а саме:

спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Після набуття вказаного судового рішення законної сили, ОСОБА_4 звернулась до нотаріуса за оформленням спадщини.

Постановою нотаріуса Зіньківської державної нотаріальної контори від 23.02.2017 року відмовлено ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_5 на земельну частку (пай), загальною площею 3,07 умовних кадастрових гектари, яка належала померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія НОМЕР_1, виданого на підставі розпорядження Зіньківської районної державної адміністрації.

Підставою для відмови стало те, що згідно ст.ст. 529-530 ЦК України (в редакції 1963 року) двоюрідні сестри до кола спадкоємців за законом не включені.

Після чого, в березні 2018 року ОСОБА_4 в черговий раз звернулась до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім'єю з спадкодавцем.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Задовольняючи позов, суд взяв до уваги надані позивачем докази, а саме довідку Великопавлівської сільської ради, рішення Зіньківського районного суду від 03.02.2017 року, акт ствердження факту догляду та проживання однією сім'єю та факт визнання відповідачем заявлених ОСОБА_4 вимог.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та докази подані сторонами, дійшла висновку про те, що суд першої інстанції фактично спотворив зібрані по справі докази та вирішив спір з порушенням норм матеріального права, що є безумовною підставою для скасування судового рішення.

Так, листом від 17.04.2018 року Великопавлівська сільська рада повідомила суд про розгляд справи без їх присутності, при цьому зазначила, що при ухваленні рішення покладаються на розсуд суду, що не є тотожним такій процесуальній дії як визнанням позову, яка врегульована ст. 206 ЦПК України.

Натомість, суд першої інстанції безпідставно розцінив вказану заяву саме як визнання позову, та зазначив таку обставину як одну з підстав для задоволення позову.

Також, не містить належного підтвердження щодо спільного проживання позивача ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 і довідка Великопавліської сільської ради від 21.09.2016 року, в якій зазначено лише одноособове проживання ОСОБА_5 на час смерті в АДРЕСА_4

Проігноровано місцевим судом також встановлені рішенням Зіньківського районного суду від 03.02.2017 року обставини щодо зовсім різного як місця проживання, так і місця реєстрації позивача та спадкодавця на час смерті останнього.

Факт спільного проживання позивача та померлої ОСОБА_5 також категорично заперечується Великопавлівської сільською радою.

Одночасно, викликає критичну оцінку надана позивачем не посвідчена ксерокопія акту ствердження факту догляду та проживання однією сім'єю, який складений депутатом Великопавлівської сільської ради ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_4 опікувалась своєю двоюрідною сестрою ОСОБА_5, з якою проживала однією сім'єю, надавала їй допомогу за станом здоров»я та доглядала за нею.

При цьому, будь-яких інших належних та допустимих доказів про спільне проживання з спадкодавцем саме як з членом своєї сім'ї, які пов'язані між собою спільним побутом, бюджетом, веденням одного господарства, взаємними правами та обов'язками, позивачем не надано.

Крім того, погоджуючись з достатністю наданих позивачем доказів, поза увагою суд залишив обставини щодо того, чи мала свою окрему сім'ю позивач, де б перебувала в шлюбі та виховувала дітей, з огляду на те, що остання згідно наданих сільською радою довідок фактично проживала за зовсім іншою адресою.

Крім іншого, суд спотворив сам зміст постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, пославшись на те, що вона обумовлена відсутністю у Державному земельному кадастрі відомостей про спадкову земельну ділянку, хоча насправді ОСОБА_7 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з тих підстав, що вона, як двоюрідна сестра, не входить до кола спадкоємців.

Також, не зрозуміло з яких правових підстав, визначених положеннями ЦК України, 1963 року суд визнав за ОСОБА_4 право на земельну ділянку, якщо померлій ОСОБА_8 належало лише право на умовні кадастрові гектари згідно сертифікату про право на земельну частку (пай). При цьому, судом в рішенні взагалі не зазначено на підставі якої норми права за позивачем визнано таке право, з огляду на те, що остання в розумінні положень ЦК України, в редакції 1963 року, до кола спадкоємців не належить.

На вказані обставини суд першої інстанції уваги не звернув, дав невірну оцінку зібраним по справі доказам, на підставі чого ухвалив незаконне та необґрунтоване рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Обговорюючи зазначені у відзиві на апеляційну скаргу підстави для закриття провадження по справі, колегія суддів відхиляє останні, як такі, що не ґрунтуються на нормах процесуального права. Зазначаючи при цьому, що самим позивачем не надано доказів, які б свідчили про існування між учасниками розгляду справи конфлікту інтересів.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При подачі позову ОСОБА_4 за дві позовні вимоги було сплачено 1453,27 грн. судового збору.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 2 ЗУ «Про судовий збір» при подачі апеляційної скарги на рішення суду судовий збір сплачується за ставкою 150% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Тобто при подачі апеляційної скарги сільській раді необхідно було сплатити (1453,27*150%)= 2179,91 грн., замість сплачених нею 2708,51 грн.

Враховуючи задоволення апеляційної скарги відповідача та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову, з позивача на користь апелянта підлягає частковому стягненню судовий збір в сумі 2179,91 грн., які підлягали сплаті за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п.3,4, 382, 383, 384 ЦПК України колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах відповідача Великопавлівської сільської ради задовольнити.

Рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 19 квітня 2018 року скасувати та ухвалити по справі нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_4 до Великопавлівської сільської ради Зіньківського району, третя особа Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання права власності за законом.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Великопавлівської сільської ради Зіньківського району частково судовий збір в сумі 2179,91 грн., сплачений при подачі апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 9 липня 2018 року.

Судді : (підписи)

З оригіналом згідно.

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Обідіна О.І.