У Х В А Л А

21 червня 2018 року

м. Київ

справа № 214/439/16-ц

провадження № 61-6137св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Журавель В.І. (суддя-доповідач), Антоненко Н.О., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Державна казначейська служба України,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2017 року у складі колегії суддів: Бондар Я. М., Барильської А. П., Зубакової В. П.,

встановив:

У січні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Державної Казначейської служби України про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних за несвоєчасне виконання рішення суду.

На обґрунтування своїх вимог посилався на те, що у липні 2000 року відносно нього була порушена кримінальна справа, яка 21 жовтня 2003 року закрита у зв'язку із недоведеністю його участі у скоєнні інкримінованих йому злочинів, за які він був засуджений Центрально-Міським районним судом міста Кривого Рогу до позбавлення волі.

Рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу від 24 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області 21 квітня 2015 року стягнуто з державного бюджету України на його користь 300 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Оскільки грошові кошти виплачені йому лише 08 липня 2015 року, з урахуванням уточнень просив стягнути з Державної казначейської служби України індекс інфляції та 3 % відсотки річних у розмірі 113 932 грн за несвоєчасне виконання судового рішення.

Рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу від 26 січня 2017 року у складі судді Щеняєва І. Б. позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_4 112 232,87 грн індексу інфляції та три відсотки річних за несвоєчасне виконання зобов'язань. Судові витрати віднесено на рахунок держави.

Частково задовольняючи позовні вимоги та стягуючи на користь позивача інфляційні втрати та 3 % річних за період із 24 грудня 2014 року до 08 липня 2015 року за несвоєчасне виконання рішення суду, суд першої інстанції керувався нормами статті 625 ЦК України.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2017 року рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу від 26 січня 2017 року скасовано та ухвалено нове про відмову ОСОБА_4 у позові.

Апеляційний суд вважав помилковим висновок суду першої інстанції щодо початку прострочки виконання рішення суду з дати його ухвалення судом першої інстанції з 24 грудня 2014 року, без урахування строку апеляційного перегляду та дати набрання рішенням законної сили, та, відмовляючи у задоволенні позову, виходив із того, що судове рішення виконано протягом встановленого законом тримісячного терміну.

У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4 просить скасувати оскаржуване судове рішення, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, зокрема, статей 509, 625 ЦК України та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга аргументована тим, що суд неповно дослідив обставини справи, не надав їм належної правової оцінки, у зв'язку з чим дійшов помилкових висновків про своєчасне виконання Державною Казначейською службою України рішення суду.

Крім того, він не був повідомлений про розгляд справи апеляційним судом.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК підставами касаційного оскаржень неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення ні процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про проведення підготовчих дій та обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, колегія суддів встановила відсутність підстав, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України. Тому колегія суддів, з урахуванням категорії та складності справи, призначає справу до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії із п'яти суддів.

Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

ухвалив:

Справу за позовом ОСОБА_4 до Державної казначейської служби України про стягнення коштів призначити до судового розгляду у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п'яти суддів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Журавель

Н. О.Антоненко

В. І.Крат