Справа № 367/5255/18
Провадження №2-з/367/173/2018
УХВАЛА

Іменем України

31 липня 2018 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Пархоменко О.В.,

з участю секретаря Коваленко С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в порядку ст. ст. 149-153 ЦПК України , -

в с т а н о в и в:

Заявниця звернулася до суду із даною заявою, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, про що винести відповідну ухвалу.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявниця посилається на те, що між нею, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 31.10.2015 року було укладено договір позики, згідно якого вона надала відповідачу грошові кошти в розмірі 400 000,0 гривень, що підтверджується відповідною розпискою, яка згідно до ст. 1047 ЦК України є письмовим підтвердженням усного Договору позики. Відповідно до умов договору позики, викладених в вищенаведеній розписці сума позики повинна бути повернута на протязі року, тобто до 31.10.2016 року. Фактично відповідачем повернуто лише 47 000 гривень, а залишок в розмірі 353 000 гривень до цього часу так і не повернуто на її адресу. Крім того, згідно умов вищенаведеної розписки у випадку невиконання обовязків щодо повернення грошових коштів позичальник зобовязався здійснити відчуження на користь позичкодавця квартири АДРЕСА_2, яка належить позичальнику на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 03 липня 2008 року.

Так, не отримавши повернення вищенаведеної суми в розмірі 353 000,0 гривень нею було надіслано позичальнику претензію від 05.07.2018 року (отримана відповідачем 05.07.2018 року згідно до розписки на копії претензії) з вимогою у пятиденний термін повернути грошові кошти або здійснити відчуження квартири на її користь. Однак, замість виконання своїх зобовязань за розпискою позичальник відповів про те, що він не збирається нічого сплачувати та взагалі, як він каже «мені нічого не світить», оскільки він взагалі збирається продати квартиру, а нічого іншого за ним не зареєстровано, що фактично унеможливить будь-яке стягнення з нього у майбутньому.

Перевіривши відомі їй сайти з об»явами купівлі-продажу квартир вона дійсно знайшла відповідну об»яву про термінову продаж квартири позичальником (роздруківка з сайту додається). Так, ідентифікувати позичальника можливо за іменем та номером телефону та адресою квартири, яка виставлена на продаж за 400 000 гривень. Тобто це є підтвердженням того, що відповідач дійсно намагається позбутися свого майна та не нести відповідальність за фінансовими зобовязаннями за Договором позики.

Враховуючи реальні дії відповідача щодо намагань позбутися належного йому майна та звільнитись таким чином від можливих наслідків у вигляді примусової його реалізації в рахунок погашення стягнутої заборгованості єдиним дієвим механізмом захисту від цього є забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно.

Вважає за необхідне в десятиденний термін з моменту постановлення ухвали про забезпечення позову в порядку ч. 4 ст. 152 ЦПК України подавати до суду позовну заяву про стягнення з відповідача суми боргу в розмірі 353 000,0 гривень і це без розрахунку збитків та неустойки, тобто ціна позову, про забезпечення якого вона просить суд складатиме більше ніж вартість майна, на яке вона просить накласти арешт 400 000 гривень.

Враховуючи вищенаведені обставини у позивача є цілком обґрунтовані підстави вважати, що у подальшому, у випадку продажу квартири позичальником та приймаючи до уваги відсутність у нього іншого майна це зробить неможливим виконання рішення суду щодо стягнення суми заборгованості за Договором позики.

Суд, дослідивши документи, додані до заяви, вважає, що заява про забезпечення позову підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У відповідності до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обовязку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Позивач зазначає у заяві про забезпечення позову про те, що вона має намір звернутися до Ірпінського міського суду Київської області із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Суд вважає, що заява про забезпечення позову до подання позовної заяви шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, що на праві власності належить ОСОБА_2 до розгляду справи по суті підлягає до задоволення, оскільки невжиття даного способу забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення у випадку задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.149-150, 157 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву задовольнити.

Накласти арешт у вигляді заборони відчуження на квартиру АДРЕСА_1, що на праві власності належить ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1.

Копію ухвали направити сторонам для відому.

Відповідно до ст. 157 ЦПК України ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд Київської області протягом п»ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: О.В. Пархоменко