Постанова

Іменем України

18 липня 2018 року

м. Київ

справа № 344/16394/15-ц

провадження № 61- 9760св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк»,

представник відповідача - Пономарчук Ольга Леонідівна,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 травня 2016 року у складі судді Бородовського С. О. та рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 06 вересня

2016 року у складі колегії суддів: Девляшевського В. А., Васильковського В. М., Меленко О. Є.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк») про повернення грошових коштів.

Позовна заява мотивована тим, що за Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» він був звільнений від сплати відсотків за кредитним договором, укладеним між ним та ПАТ

АБ «Укргазбанк»28 серпня 2013 року строком на 20 років.

Посилаючись на вищевказане та те, що кредитний договір був припинений у зв'язку з його виконанням у повному обсязі, просив стягнути з ПАТ

АБ «Укргазбанк» на його користь зайво сплачені відсотки у розмірі 37 088,17 грн нараховані банком за період з 17 березня 2014 року по 13 лютого 2015 року, які у добровільному порядку відповідач відмовився повертати, а також 200 грн витрат на висновок спеціаліста.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області

від 13 травня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з

ПАТ АБ «Укргазбанк» на користь ОСОБА_1 37 088,12 грн. Стягнуто з

ПАТ АБ «Укргазбанк» на користь держави судовий збір у розмірі

487,20 грн. В іншій частині позов залишено без задоволення.

Рішення районного суду мотивовано тим, що спірні правовідносини виникли не у зв'язку із виконанням позичальником кредитного договору, а у зв'язку із отриманням банком без відповідної правової підстави від позичальника коштів, від сплати яких він був звільнений Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 06 вересня

2016 року апеляційну скаргу ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено частково. Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 травня

2016 року змінено. Зменшено розмір переплачених коштів, стягнутих з ПАТ

АБ «Укргазбанк» на користь ОСОБА_1, з 37 088,12 грн до 27 852,80 грн.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та надавши належну оцінку зібраним у справі доказам, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову

ОСОБА_1, проте невірно визначив період, за який позичальнику не повинні були нараховуватись відсотки, оскільки Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» набрав чинності після дня його опублікування, тобто 08 червня 2014 року.

У касаційнійскарзі ПАТ АБ «Укргазбанк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просило скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у позові ОСОБА_1

Касаційна скарга мотивована тим, що судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, оскільки суди вийшли за межі позовних вимог та застосували закон, який не поширюється на ці правовідносини. Грошові кошти у розмірі 37 088,17 грн набуті відповідачем як сплата процентів за кредитним договором, відповідач набув їх за наявності правової підстави, а тому вони не можуть бути витребувані на підставі статті 1212 ЦК України.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

19 лютого 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судові рішення частково не відповідають.

Судом установлено, що 28 серпня 2013 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та

ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 225 тис. грн зі сплатою 18,3 % річних на строк до 26 серпня

2033 року.

Згідно довідки ПАТ АБ «Укргазбанк» від19 лютого 2015 року у ОСОБА_1 відсутня заборгованість за кредитним договором від 28 серпня 2013 року.

31 березня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ АБ «Укргазбанк» із заявою про повернення зайво сплачених відсотків за користування кредитом у зв'язку з тим, що згідно Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»він був звільнений від їх сплати.

Листом від 30 квітня 2015 року ПАТ АБ «Укргазбанк» відмовив ОСОБА_1 у задоволенні заяви про повернення зайво сплачених відсотків.

Відповідно до висновку спеціаліста незалежної аудиторської фірми «Аудит-сервіс ІНК» від 21 серпня 2015 року за період з 17 березня 2014 року

по 13 лютого 2015 року ОСОБА_1 сплачено відсотки у розмірі

37 088,17 грн.

Згідно довідки Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області від 19 травня 2015 року ОСОБА_1 проходить військову службу в Управлінні Служби безпеки України в Івано-Франківській області з 26 грудня 2002 року та у період з 16 вересня 2014 року та 05 листопада 2014 року був задіяний до виконання завдань в зоні проведення антитерористичної операції (а. с. 35).

Вирішуючи спір, як суд першої, так і суд апеляційної інстанції виходили з того, що між сторонами виникли не договірні правовідносини, а правовідносини щодо набуття майна без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), що регулюються статтею 1212 ЦК України. При цьому також керувалися умовами кредитного договору та Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивiльнi права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогiєю породжують цивiльнi права та обов'язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, належать договори та iншi правочини. Зобов'язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дiї, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно із частинами першою, другою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Частиною першою статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Вірним посилання судів на норми статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відповідно до якої військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов'язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов'язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Отже, встановивши факт нарахування зазначених коштів в особливий період військовослужбовцю ОСОБА_1 всупереч зазначеним вимогам закону, суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що ПАТ АБ «Укргазбанк» безпідставно відмовив ОСОБА_1 у поверненні сплачених коштів й про повернення їх як таких, що отримані ПАТ АБ «Укргазбанк» всупереч Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

При цьому, апеляційний суд обґрунтовано зменшив розмір коштів, які підлягають поверненню, посилаючись на те, що вказаний закон набув чинності після дня його опублікування, тобто 08 червня 2014 року, і саме з цієї дати у позивача виникло право на відповідну пільгу.

Разом з тим апеляційний суд помилково посилався на положення статті 1212 ЦК України, яка регулює загальні положення про зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави і на спірні договірні правовідносини не поширюється. У зв'язку з чим у цій частині доводи касаційної скарги є обґрунтованими. Зазначене не вплинуло на правильне вирішення апеляційним судом справи та на ухвалення законного рішення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про виключення з рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 06 вересня

2016 року посилання на норми статті 1212 ЦК України та в решті рішення залишити без змін.

Відповідно до статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивування та (або) резолютивної частини.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» задовольнити частково.

Рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 06 вересня 2016 року змінити, виключивши посилання на статтю 1212 ЦК України.

У решті рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 06 вересня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б. І. Гулько

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта