Ухвала

25 липня 2018 року

м. Київ

справа № 757/16163/17-ц

провадження № 61-25824св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

СтупакО. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Сейм Інвест»,

відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю «Флогістон», ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 08 вересня 2017 року у складі судді Батрин О. В. та постанову Апеляційного суду міста Києва від 16 квітня 2018 року у складі колегії суддів: Лапчевської О. Ф., Кравець В. А., Мазурик О. Ф., а також заяву ОСОБА_5 про застосування заходу забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Сейм Інвест» (далі - ТОВ «Сейм Інвест») звернулося до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Флогістон» (далі - ТОВ «Флогістон»), ОСОБА_5 про витребування майна з чужого незаконного володіння, а саме транспортних засобів: Skoda Super Classic, державний номерний знак НОМЕР_1, рік випуску - 2008, кузов № НОМЕР_2; Skoda Fabia, державний номерний знак НОМЕР_3, рік випуску - 2011, кузов № НОМЕР_4; Range Rover, державний номерний знак НОМЕР_5, рік випуску - 2011, кузов № НОМЕР_20; Skoda Fabia, державний номерний знак НОМЕР_6, рік випуску - 2012, кузов № НОМЕР_7; Skoda Fabia, державний номерний знак НОМЕР_18, рік випуску - 2012, кузов № НОМЕР_17.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 03 жовтня 2011 року між ТОВ «Сейм Інвест» та ТОВ «Флогістон» укладено договір оренди транспортних засобів № 51с, 30 листопада 2011 року додаткову угоду № 1, 30 грудня 2011 року додаткову угоду № 2, 03 квітня 2012 додаткову угоду № 3, відповідно до яких позивачем передано у тимчасове платне користування строком на 5 років (до 03 листопада 2016 року) транспортні засоби: Skoda Super Classic, державний номерний знак НОМЕР_1; Skoda Fabia, державний номерний знак НОМЕР_8; Lexus LX 570, державний номер НОМЕР_9; Mercedes-Bens S500, державний номер НОМЕР_10, Skoda Fabia, державний номерний знак НОМЕР_11; Fabia, державний номерний знак НОМЕР_12, Range Rover, державний номерний знак НОМЕР_5, Skoda Fabia, державний номерний знак НОМЕР_19; Skoda Fabia, державний номерний знак НОМЕР_13.

06 січня 2015 року між ТОВ «Сейм Інвест» та TОB «Флогістон» укладено додаткову угоду № 2-1/1, відповідно до якої сторони вирішили достроково розірвати договір оренди з 06 січня 2015 року і ТОВ «Флогістон» зобов'язалось повернути позивачу автомобілі за відповідним актами.

Однак, до цього часу позивачу не повернуто 5 автомобілів, а саме: Skoda Super Classic, державний номерний знак НОМЕР_1, рік випуску - 2008, кузов № НОМЕР_2; Skoda Fabia, державний номерний знак НОМЕР_3, рік випуску - 2011, кузов № НОМЕР_4; Range Rover, державний номерний знак НОМЕР_5, рік випуску - 2011 року, кузов № НОМЕР_21; Skoda Fabia, державний номерний знак НОМЕР_22, рік випуску 2012, кузов № НОМЕР_7; Skoda Fabia, державний номерний знак НОМЕР_18, рік випуску - 2012, кузов № НОМЕР_14.

Враховуючи, що ОСОБА_5 є кінцевим бенефіціарним власником ТОВ «Флогістон», і в позові до Печерського районного суду м. Києва про визнання недійсною додаткової угоди від 06 січня 2015 про дострокове розірвання договору оренди (справа № 757/53964/16) вона визнала, що автомобілі знаходяться у неї в користуванні, позивач звернувся до суду з цим позовом про витребування у відповідачів вказаних автомобілів у власність.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 08 вересня 2017 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду міста Києва від 16 квітня 2018 року, позов ТОВ «Сейм Інвест» задоволено частково. Витребувано від ТОВ «Флогістон», ОСОБА_5 на користь ТОВ «Сейм Інвест» наступні транспортні засоби: Skoda Super Classic, державний номерний знак НОМЕР_1, рік випуску - 2008, кузов № НОМЕР_2; Skoda Fabia, державний номерний знак НОМЕР_3, рік випуску - 2011, кузов № НОМЕР_15; Range Rover, державний номерний знак НОМЕР_5, рік випуску - 2011, кузов № НОМЕР_23; Skoda Fabia, державний номерний знак НОМЕР_6, рік випуску - 2012, кузов № НОМЕР_7; Skoda Fabia, державний номерний знак НОМЕР_13, рік випуску - 2012, кузов № НОМЕР_16. Вирішено питання про судові витрати.

14 травня 2018 року представником ОСОБА_5 - ОСОБА_6 подано до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Печерського районного суду м. Києва від 08 вересня 2017 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 16 квітня 2018 року, в якій просить скасувати зазначені судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Ухвалою Верховного Суду від 26 червня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано матеріали справи та зупинено виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 08 вересня 2017 року до закінчення касаційного провадження.

У липні 2018 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_5 про застосування заходу забезпечення у вигляді зупинення стягнення на підставі виконавчого листа № 757/16163/17-ц.

Заява обґрунтована тим, що державний виконавець не може виконати ухвалу Верховного Суду від 26 червня 2018 року в частині зупинення виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 08 вересня 2017 року через обмеження підстав для зупинення виконавчих дій вимогами статті 34 Закону України «Про виконавче провадження». Таким чином, єдиним засобом надійного захисту прав боржника та єдиною можливістю виконання ухвали Верховного Суду від 26 червня 2018 року є застосування Верховним Судом під час касаційного провадження заходу забезпечення, в порядку статті 151 ЦПК України, у вигляді зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа, який видано на виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 08 вересня 2017 року у справі № 757/16163/17.

Розглядаючи заяву про застосування заходу забезпечення у вигляді зупинення стягнення на підставі виконавчого листа, Верховний Суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Суд касаційної інстанції при розгляді касаційних скарг діє в порядку та межах, визначених цивільним процесуальним законодавством України, його повноваження обмежені правилами Глави 2 Розділу V Цивільного процесуального кодексу України «Касаційне провадження».

За правилом частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

За правилами статті 400 цього Кодексу під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вирішення питання про забезпечення позову правилами зазначеної Глави ЦПК України не передбачене та до компетенції Верховного Суду не відноситься.

Отже, відповідно до визначених процесуальним законом повноважень та функцій Верховний Суд здійснює перевірку рішень судів першої та апеляційної інстанцій, що виключає можливість вирішення процесуального питання забезпечення позову на цій стадії розгляду справи.

З огляду на вищевикладене, у задоволенні заяви ОСОБА_5 про застосування заходу забезпечення у вигляді зупинення стягнення на підставі виконавчого листа необхідно відмовити.

Згідно з частиною п'ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Керуючись статтями 260, 400- 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_5 про застосування заходу забезпечення у вигляді зупинення стягнення на підставі виконавчого листа відмовити.

Справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сейм Інвест» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Флогістон», ОСОБА_5 про витребування майна призначити до судового розгляду колегією у складі п'яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак С. О. Погрібний Г. І. Усик