ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 755/246/18
провадження № 2/753/4366/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"11" липня 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Мицик Ю.С.

при секретарі Горбенко А.О., Степанишиної Г.А.

за участю:

сторін не з'явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю третіх осіб: Центру надання адміністративних послуг Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_2.) звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 (далі по тексту - відповідач, ОСОБА_3.) про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку.

Свої вимоги мотивував тим, що відповідач є його братом. ОСОБА_3 не проживає в АДРЕСА_1 з 1997 року, сплату за комунальні послуги не сплачує. В своїх позовних вимогах позивач просив суд усунути перешкоди у здійсненні права власності, шляхом визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняти його з реєстраційного обліку.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19 лютого 2018 року дану цивільну справу передано за підсудністю до Дарницького районного суду м. Києва.

Ухвалою суду від 27 березня 2018 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче судове засідання.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 18 червня 2018 року було закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті.

В судове засідання позивач не з'явився, однак надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, вважав їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи. Крім того, просив суд розгляд справи здійснювати за його відсутністю.

Відповідач в судове засідання не з'явився, відзив на позов не надіслав, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило.

Треті особи в судове засідання не з'явилися, однак від ОСОБА_4 та ОСОБА_5 надійшли заяви, в яких вони просили суд позовні вимоги задовольнити та розгляд справи проводити за їх відсутності. Крім того, представником Центру надання адміністративних послуг Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації також подано заяву про розгляд справи за відсутності представника.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у відповідності до приписів ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України), оскільки позивача не заперечував проти вирішення справи саме таким чином.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 є співвласником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 25 травня 1998 року, копія якого наявна в матеріалах справи.

04 березня 2004 року ОСОБА_3 подарував належну йому на праві власності 1/4 частину даної квартири позивачу, що підтверджується договором дарування частини квартири, копія якого наявна в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. А ч. 1 ст. 317 цього Кодексу встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до витягу наданого Комунальним концерном «Центр комунального сервісу» від 17 січня 2018 року, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований в АДРЕСА_1.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. А відповідно до ст. 391 цього Кодексу власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Тобто, за аналізом вказаної правової норми право користування житлом членом сім'ї власника житла втрачається виключно у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, зазначена квартира належить позивачу на праві часткової власності, ОСОБА_3 свою 1/4 частину квартири подарував позивачу та з 1997 року у ній квартирі не проживає, сплату за утримання будинку та комунальні послуги не здійснює. Вказане підтверджується також актом від 22 червня 2016 року, відповідно до якого ОСОБА_3 не проживає за адресою: АДРЕСА_1 з 1997 року.

Враховуючи відсутність поважних причин тривалого не користування спірною квартирою та відсутність інтересу до даної квартири з боку відповідача, суд вважає, що ОСОБА_3 втратив право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Разом з тим вимоги про зняття відповідача з реєстраційного обліку, суд вважає передчасними, оскільки рішення суду про втрату права користування житловим приміщенням є самостійною підставою для зняття особи з реєстрації, відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання».

Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 81, 83, 141, 258, 263, 265, 268, 280, 354-356 ЦПК України, на підставі ст. 405 ЦК України, ст.ст. 6,7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю третіх осіб: Центру надання адміністративних послуг Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити частково.

Усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_2 права користування та розпорядження майном, шляхом визнання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.

В решті вимог позов задоволенню не підлягає.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, АДРЕСА_1.

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, АДРЕСА_1.

СУДДЯ МИЦИК Ю.С.