УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2018 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді Шалагінової А.В., за участю секретаря судового засідання Войтович Г.В., представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 5 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 107Б, питання про прийняття заяви представника позивача ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог до товариства з обмеженою відповідальністю «МУЖ НА ЧАС»,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ТОВ «МУЖ НА ЧАС» про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 9 жовтня 2017 р. провадження у справі було відкрито та справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 6 листопада 2017 р.

В судовому засіданні 19 липня 2018 р. після початку судового розгляду справи по суті представником позивача ОСОБА_1 подано заяву про збільшення позовних вимог до товариства з обмеженою відповідальністю «МУЖ НА ЧАС», в якій просила стягнути з ТОВ «МУЖ НА ЧАС» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.12.2016 у розмірі 12 898,71 грн.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні наполягала на прийнятті до розгляду заяви про збільшення позовних вимог, оскільки протягом розгляду справи судом минув певний час, за який вимушений прогул продовжується, а тому є підстави для збільшення позовних вимог.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала проти прийняття заяви до розгляду, оскільки вона подана на стадії зясування обставин справи та перевірки їх доказами, та не відповідає вимогам ЦПК України.

Заслухавши доводи учасників справи, вивчивши зміст заяви про збільшення позовних вимог, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, оскільки спір витікає з трудових правовідносин.

Перше судове засідання у справі вже було проведено 6 листопада 2017 р., і провадження у справі було відкрито за вимогами ЦПК України в редакції від 18 березня 2004 р. № 1618-IV (зі змінами та доповненнями станом на час відкриття провадження по справі).

15.12.2017 набрав чинності Закон України № 2147-VIII від 03.10.2017, за яким ЦПК України викладено у новій редакції.

Відповідно до пп. 9 п. 1 Перехідних положень ЦПК України, справи у судах першої інстанції, провадження в яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відтак, після 15.12.2017 дана справа розглядається за правилами ЦПК України в новій редакції за правилами спрощеного позовного провадження, оскільки між сторонами виник спір, який витікає з трудових правовідносин.

З 15.12.2017 позивач та її представник не скористались своїм процесуальним правом подати заяву про збільшення позовних вимог.

Крім того, 5 липня 2018 р. у справі було проведено судове засідання, під час якого судом зясовувалось питання щодо процесуального порядку розгляду даної справи, необхідності надання строку сторонам для подання заяв по суті справи та наявності інших заяв та клопотань. Представником позивача ОСОБА_1 було зазначено, що в неї відсутні заяви, про що містяться відомості у протоколі судового засідання від 5 липня 2018 р.

Будь-яких поважних причин, які б перешкоджали представникові подати заяву про збільшення позовних вимог раніше, нею не зазначено.

Крім того, вивчивши зміст заяви про збільшення позовних вимог, суд встановив, що вона не відповідає вимогам частини пятої статті 49 ЦПК України, оскільки представником позивача не долучено до заяви докази її направлення іншим учасникам справи, зокрема, відповідачу. Натомість заява подана представником в двох примірниках.

Згідно з імперативними приписами ч. 5 ст. 49 ЦПК України у разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої та частинами третьою і четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у рішенні суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 258 ЦПК України судовими рішеннями є, зокрема, ухвали.

Тому, враховуючи, що заява про збільшення позовних вимог подана представником позивача без доказів її направлення відповідачу, а також подана після початку першого судового засідання по справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, суд доходить висновку, що у прийнятті до розгляду заяви представника позивача про збільшення позовних вимог слід відмовити та повернути її заявникові.

Керуючись ст.ст. 49, 258, 260, 261 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті до розгляду заяви представника позивача ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог до товариства з обмеженою відповідальністю «МУЖ НА ЧАС» та повернути її заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 19 липня 2018 р.

Повний текст ухвали виготовлений 24 липня 2018 р.

Суддя А.В. Шалагінова