Справа № 137/354/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" липня 2018 р.

Літинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Гопкіна П.В.,

за участю секретаря Іванової І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Літині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Уладівської сільської ради Літинського району Вінницької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

До Літинського районного суду Вінницької області із вказаним позовом звернувся ОСОБА_1 мотивуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_6 р. померла його мати ОСОБА_3, яка на день смерті проживала за адресою АДРЕСА_1. Після її смерті відкрилась спадщина на будинок з господарськими спорудами, котрий розташований за вищевказаною адресою. Він є єдиним спадкоємцем за заповітом, оскільки завчасно звернувся в нотаріальну контору із заявою про її прийняття. Однак отримав відмову державного нотаріуса у здійсненні цього правочину через відсутність правовстановлюючих документів на вищевказане нерухоме майно. У зв'язку з цим просить визнати за ним право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті його матері ОСОБА_3.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився. Надав на адресу суду заяву відповідно до якої просить справу розглянути у його відсутність. Позов підтримує та просить його задовольнити, витрати зі сплати судового збору просить залишити за ним(а.с. 42).

Представник відповідача Уладівської сільської ради Літинського району Вінницької області в судове засідання не з'явився, надали суду листа про розгляд справи без участі представника сільської ради. Позов підтримують (а.с. 27).

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання.

Як зазначено у ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи заяви сторін, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого Уладівською сільською радою Хмільницького району від 11.12.1951 р. встановлено, що покійна ОСОБА_3 є матір'ю позивача ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8).

Так, відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3, виданим ІНФОРМАЦІЯ_7 р. виконавчим комітетом Уладівської сільської ради Літинського району Вінницької області, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 р., актовий запис № 29 (а.с. 9).

Заповітом від 07.11.2016 р посвідченого секретарем виконкому Уладівської сільської ради Літинського району Вінницької області Гребенюк Н.В. відповідно до якого ОСОБА_3 заповіла усе майно синові ОСОБА_1 (а.с.10).

Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №48231012 встановлюється, що 27.06.2017 р. здійснено реєстрацію спадкової справи , спадкодавець ОСОБА_3, дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 р. (а.с.11).

Із довідки Літинської районної державної нотаріальної контори за №2426/02-14 від 30.12.2017 року встановлюється, що за наявними в Літинській державній нотаріальній конторі ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 року і до дня смерті проживала в АДРЕСА_2

Відповідно до технічного паспорту на індивідуальний житловий будинок за адресою по АДРЕСА_1 будинок побудовано у 1957 році. З характеристики будинку, господарських будівель та споруд вбачається, що будинковолодіння складається із житлового будинку літера "А" загальною площею 71,9 кв.м., житловою площею 27,3 кв.м., допоміжною 33,1 кв.м. веранди «а.», ганок, сарай «Б», погріб «п/Б», хвіртка №1, огорожа №2, огорожа №3, огорожу №4.. Самовільні побудови відсутні. (а.с. 13-15).

Листом за № 267/02-14 від 21.02.2018 р. нотаріус Літинської районної державної нотаріальної контори відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у зв'язку з відсутністю документів необхідних для вчинення нотаріальних дій та повідомила про право на звернення до суду для захисту своїх майнових прав та інтересів (а.с. 16).

З довідки за № 201 від 26.02.2018 р. виданої Уладівською сільською радою Літинського району Вінницької області, вбачається, що земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 площею 0,47 га виділена ОСОБА_3 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства. Дана земельна ділянка не приватизовувалась та державний акт не видавався (а.с. 17, 45).

Згідно земельно-кадастрової книги ОСОБА_5 надана присадибна ділянка (а.с. 44).

Довідкою за № 178 від 21.02.2018 р. виданої Уладівською сільською радою Літинського району Вінницької області, встановлюється, що ОСОБА_3 до дня смерті була користувачем житлового будинку за адресою АДРЕСА_1

У відповідності до довідки (виписки з будинкової книги), Уладівської сільської ради Літинського району Вінницької області за № 483 від 24.05.2018 р., ОСОБА_3, яка проживала за адресою АДРЕСА_3, була власником вищезазначеного домогосподарства (а.с. 46).

Як зазначено у довідці Уладівської сільської ради Літиснкого району Вінницької області ОСОБА_6 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_8 року проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_4. Спільно з ним проживала та була зареєстрована його дружина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 19).

Відповідно до п. 3.2 розділу З Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127, не належать до самочинного будівництва: (для одноквартирних (садибних), дачних та садових будинків:) індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року.

Згідно ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року").

Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 "Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів").

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно п. 3.14 Наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", № 296/5 від 22.02.2012 р., прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача ОСОБА_1 шляхом визнання за ним права власності у порядку спадкування за заповітом, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право останнього неможливо. Окрім того, позивач не може нотаріально оформити свої спадкові права, тому суд вважає, що позов слід задовольнити у повному обсязі та визнати за позивачем право власності на спадкове майно за заповітом, що залишилося після смерті ОСОБА_3 та складається з житлового будинку із погосподарськими спорудами, що розташований за адресою по АДРЕСА_1 та рахується за ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 року, спадщину після смерті якої прийняв спадкоємець за заповітом син ОСОБА_1. Згідно ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати, за клопотанням позивача (а.с.42) слід залишити за останнім.

Керуючись ст.ст. 16, 328, 1220, 1222, 1223, 1261, 1268 ЦК України, т.ст. 2, 141, 200, 206, 209, 247, 258-259, 263-265 ЦПК України, ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року, п. 3.14 Наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", № 296/5 від 22.02.2012 р., беручи до уваги правову позицію ВССУ від 24.01.2011 р. у справі № 6-2064св10, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,, ідентифікаційний номер картки платника податків НОМЕР_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 року право власності на спадкове майно, що складається із житлового будинку літера "А" загальною площею 71,9 кв.м., житловою площею 27,3 кв.м., допоміжна 33.1 кв.м., веранди «а.», ганок, сарай «Б», погріб «п/Б», хвіртка №1, огорожа №2, огорожа №3, огорожу №4, що розташовані за адресою по АДРЕСА_1

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : Гопкін П. В.