Справа № 283/614/18
провадження №2/283/395/2018
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

10 липня 2018 року Малинський районний суд Житомирської області в складі під головуванням судді Ярмоленка В.В., з секретарем судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Малині позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення порядку користування жилими приміщеннями квартири, яка є спільною частковою власністю, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначила, що є власником 1/4 частини квартири№ 50 будинку №61 по вулиці Приходька в м. Малині Житомирської області на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.03.2017 року після смерті брата, ОСОБА_5, який помер 06.07.2016 року. Іншими співвласниками квартири є дружина померлого, ОСОБА_4, якій належить 1/12 частина квартира та її сину, ОСОБА_3 - в розмірі 2/3 частини. Просить встановити порядок коростування житловим приміщенням - квартирою 50 будинку №61 по вулиці Приходька в м. Малині Житомирської області, виділивши їй у користування окрему кімнату житловою площею 12,0 м2, а відповідачам окрему кімнату площею 18,8 м2 та лоджію - 4,6 м2., а допоміжні приміщення, а саме: кухню - 7,5 м2 , ванну кімнату - 2,7м2 , туалет - 1,5м2 , коридор - 6,8м2 , кладовки - 0,6 та 1,5м2 та лоджію - 3,9м2 залишити у спільному користуванні з ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала просила їх задовольнити.

Відповідачі: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 позов не визнали, просили відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши надані сторонами в якості доказів матеріали суд приходить до висновку про наступне.

Встановлено, що відповідно до свідоцтва №58 про право власності на житло від 05.02.1998 року квартира №50 житлового будинку №61 по вулиці Приходька в м. Малин Житомирської області належить на праві приватної спільної власності ОСОБА_3 в розмірі 1/3 частини квартири, ОСОБА_4 - 1/3 частини та ОСОБА_5 - в 1/3 частині.

06.07.2016 року помер ОСОБА_5, після смерті якого відкрилась спадщина на все належне йому майно, в тому числі і на належну йому 1/3 частину двокімнатної квартири №50 житлового будинку №61 по вулиці Приходька в м. Малині Житомирської області, яку він ще за життя заповів своїй сестрі, ОСОБА_2.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.03.2017 року ОСОБА_2 є власником 1/4 частини двокімнатної квартири №50 житлового будинку №61 по вулиці Приходька в м. Малині Житомирської області, оскільки відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/4 частину квартири видано ОСОБА_2, яка після укладення договору дарування своєї частки ОСОБА_3 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/12 частину вказаної квартири, а ОСОБА_3 - набув права власності на 2/3 частин житла.

Відповідно до технічного паспорту встановлено, що ОСОБА_3 належить 2/3 часток квартири (66,67%), ОСОБА_2 - 1/4 (25%) та ОСОБА_4 - 1/8 (8,33%) квартири, квартира №50 житлового будинку №61 по вулиці Приходька в м. Малин загальною площею 55,7 кв.м., з яких житлова становить 30,8 кв.м., складається з кімнати площею 18,8 кв. м., кімнати - 12,0 кв. м., кухні - 7,5 кв. м., ванної кімнати - 2,7 кв. м., туалету - 1,5 кв. м., коридору площею 6,8 кв. м., кладовки - 0,6 кв. м. та лоджії - 2,3 кв.м.; 2,0 кв.м.

Відповідно до довідки ОСББ "Малин-Еліт" №75 від 23.03.2017 року в квартирі фактично проживає лише ОСОБА_4

Позивач порушує перед судом питання про визначення порядку користування кімнатами цієї квартири (спільним майном сторін), так як співвласники самостійно домовитися з приводу цього не можуть.

Спірне майно перебуває у спільній частковій власності сторін у справі.

Згідно правового висновку ВСУ, викладеним у постанові від 17.02.2016 року у справі №6-1500цс15, відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між свівласниками, такий порядок користування може встановити суд.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток.

Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном.

Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому, допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв'язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

Враховуючи жилу площу кімнат квартири, визначити запропонований порядок користування квартирою, у даному випадку неможливо, оскільки матиме місце значний відступ від величини ідеальних часток у праві власності на квартиру сторін у справі, та істотно порушує право ОСОБА_3 на користування жилою площею приблизно 20 кв. м. (30,8 х 66%), а саме право на одноособове користування ним кімнатою 18,8 кв.м., та не дає змоги встановити такий порядок користування спільним майном, який би відповідав розміру часток його співвласників.

При цьому, враховується позиція сторін неодноразово висловлена сторонами (в тому числі позивачем) в судовому засіданні про існування спору лише щодо вартості 1/4 частки даної квартири, яку необхідно сплатити ОСОБА_2, щоб припинити її право власності на частку квартири. Таким чином, позивачем невірно обрано спосіб захисту її прав, який би найбільше відповідав її інтересам, а саме пред'явлення позову в порядку вимог ст. 365 ЦК України.

Керуючись ст.ст. 3, 76,83, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення порядку користування жилими приміщеннями квартири, яка є спільною частковою власністю відмовити повністю за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржено сторонами по справі протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Житомирської області через Малинський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя