УХВАЛА

"16" липня 2018 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Зуб Г.А.

за участю секретаря Шаповал Є.Б.,

за участю представника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за заявою відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням суду від 20.02.2013 р., ухваленим у справі за вищезазначеним позовом, позовні вимоги були задоволені, було розірвано шлюб між сторонами, та стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1500,00 грн. щомісячно, починаючи з 21.12.2012 року і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 16.04.2015 року було виправлено описки у вказаному заочному рішенні.

19.06.2018 року відповідач звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення від 20.02.2013 року, посилаючись на те, що відповідач не отримував повідомлення про розгляд справи, та встановлений розмір є занадто завищений, оскільки відповідач є непрацездатним, та на його утриманні перебуває мати ОСОБА_4, яка є пенсіонером та тяжко хворіє, та доречним вважав би розмір аліментів в розмірі 50% прожиткового мінімуму, тобто в сумі 930 грн.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні заяву підтримав та просив її задовольнити.

Позивач в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні заяви, посилаючись, що відповідач був обізнаний про судове рішення, та доказів, що на утриманні перебуває його матір не надано, оскільки вона працює та проживає в Австрії.

Ухвалою судді від 22.06.2018 року вказану заяву було прийнято до провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України в листі від 01.05.2007 р. «Практика ухвалення та перегляду судами заочних рішень у цивільних справах» зазначено, що правильною є практика тих судів, які скасовують заочне рішення лише за наявності двох підстав, визначених у ст. 232 ЦПК, зокрема, якщо буде встановлено, що відповідач, який був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, для задоволення заяви про перегляд заочного рішення потрібно дві умови: 1) відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин; 2) докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідач, звернувшись до суду з заявою про перегляд заочного рішення посилається на порушення судом вимог ст. 76 ЦПК України (в редакції на час прийняття заочного рішення), оскільки він не був належним чином повідомлений про розгляд справи.

Але ці обставини не відповідають дійсності, оскільки відповідач неодноразово викликався до судових засідань, але, судові повістки не отримував та вони повертались до суду за закінченням терміну зберігання (а.с. 14, 18) за адресою, яка була зазначена в позовній заяві, та адресі вказаній у довідці АДБ, до судового засідання не зявлявся, і судом на підставі ст. 224 ЦПК України (в редакції на час прийняття заочного рішення) було ухвалене заочне рішення. Таким чином, небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі у судових засіданнях, давало суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1ст. 224 ЦПК України. Тому, суд приходить до висновку про відсутність поважних причин неявки відповідача в судові засідання та неповідомлення ним про причини такої неявки.

Статтею 60 ЦПК України (в редакції на час ухвалення рішення) передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідачем в заяві про перегляд заочного рішення та при розгляді судом даної заяви не зазначено доказів на підтвердження заперечень проти вимог позивача, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи, отже обовязкові підстави скасування заочного рішення, що передбачені ст.232 ЦПК України - відсутні. Крім того, представником позивача не заперечується, що матір відповідача проживає в Австрії, та доказів, що вона знаходиться на його утриманні надано не було.

За таких підстав суд приходить до висновку, що доводи представника відповідача та відповідача, на які вони посилаються в заяві, не мають істотне значення для правильного вирішення справи, оскільки судові повістки направлялись на адресу відповідача, але вони повернулись до суду за закінченням терміну зберігання, що свідчить про недобросовісне виконання відповідачем своїх процесуальних обовязків, а тому підстави для задоволення заяви вказаної відсутні, а тому суд відмовляє в її задоволенні, що не позбавляє відповідача оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 287,288 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - залишити без задоволення.

Розяснити відповідачеві право на оскарження заочного рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Повнй текст ухвали складено 20 липня 2018 року.

Суддя Г.А. ЗУБ