Справа 688/1194/18
№ 2/688/543/18
Рішення

Іменем України

19 липня 2018 року м.Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючої судді Козачук С.В.,

з участю секретаря судового засідання Гаврилової Н.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Шепетівці в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

встановив:

24 квітня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обгрунтування позову посилається на те, що з липня 2010 року перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах. Від спільного проживання у них є двоє неповнолітніх дітей: донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач ухиляється від утримання дітей, матеріальної допомоги протягом останніх шести місяців добровільно не надає. Угоди про добровільну сплату аліментів та участі у вихованні дітей між ними не досягнуто, а тому просить суд стягувати з ОСОБА_2 аліменти на її користь на утримання двох неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 грн. на кожну дитину щомісячно з індексацією відповідно до закону, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, подала заяву, в якій просила розгляд справи провести у її відсутність, позов підтримала.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав, погоджується сплачувати аліменти в розмірі, визначеному позивачем.

Фіксування судового процесу не здійснювалось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Зясувавши думки сторін, викладені у письмових заявах, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку позов задовольнити з огляду на наступне.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як встановлено в суді, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з липня 2010 року проживали у фактичних шлюбних відносинах.

Від спільного проживання у сторін є двоє неповнолітніх дітей: донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується даними свідоцтв про їх народження та батьком у яких значиться ОСОБА_2. Вказане також підтверджується витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження відповідно до статтей 126, 133, 135 СК України №8 та №3, сформованих 11.08.2011 року та 17.07.2012 року відповідно відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області.

Малолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_5 проживають разом з позивачем ОСОБА_1 АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою № 331, виданою 24.04.2018 року Приватним підприємством «Управлінська компанія «Управдом».

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_5, що вбачається з повідомлення №39/418 від 04.05.2018 року Ізяславського районного сектору УДМС України в Хмельницькій області, а проживає в ІНФОРМАЦІЯ_6. Отже відповідач разом з дітьми не проживає.

Відповідно до ч.ч.1,3 статті 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Також, згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності та враховуючи, що відповідач є здоровою, працездатною особою, разом з дітьми не проживає та не допомагає позивачу їх утримувати, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з нього аліментів в твердій грошовій сумі. Отже, вимоги позивача ОСОБА_1 щодо стягнення аліментів в твердій грошовій сумі з ОСОБА_2 є справедливими, обґрунтованими та підставними.

Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років, який на день розгляду справи становить 1944 грн. і передбачений ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік», обовязок утримувати дітей також і матірю, визнання позову відповідачем, тому знаходить позов задовольнити та визначити розмір аліментів, що підлягають до стягнення з відповідача у розмірі 1000 грн. на кожну дитину, щомісячно, з індексацією відповідно до закону до досягнення дітьми повноліття, оскільки сторони, які є батьками неповнолітніх дітей в рівній мірі несуть обовязки щодо їх виховання та утримання, і такі у виді матеріального утримання не можуть бути повністю покладені виключно на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

На підставі п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає обов'язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

А тому, суд вважає, що судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

На підставі ст.ст. 141, 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 12, 13, 76- 81, 141, 263-265, 273, 430 ЦПК України, суд

вирішив :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітейзадовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_8, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_9 (реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб НОМЕР_1), зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_10, аліменти на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_11, проживаючої в ІНФОРМАЦІЯ_12, (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на утримання двох неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень на кожну дитину щомісячно з індексацією відповідно до закону, починаючи з 24 квітня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2(реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб НОМЕР_1) в дохід держави судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення суду в частині стягнення аліментів допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку учасниками справи до апеляційного суду Хмельницької області через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня вручення рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Козачук