Справа № 226/1299/18
Справа № 226/1299/18
Провадження № 2/226/567/2018
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 серпня 2018 року м. Мирноград
Димитровський міський суд Донецької області в складі:
головуючої - судді Редько Ж.Є.,
при секретарі Попенко І.І.,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у приміщенні суду в м.Мирнограді Донецької області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно, в обгрунтування якого вказав, що він придбав у відповідача за договором купівлі-продажу двокімнатну квартиру, загальною площею 43,5 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, яка належала відповідачу на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 30.09.1996 державним нотаріусом Димитровської держнотконтори Донецької області Довгалєм С.В. Угода була оформлена регіональною товарною біржею «Юго-Восток» 26.04.1999. Ним та відповідачем були виконані всі умови угоди, окрім нотаріального посвідчення договору. Відповідач отримав від нього гроші та передав йому всі необхідні документи та ключі від квартири. Він бажає розпорядитися вказаною квартирою, але договір купівлі-продажу, зареєстрований на біржі, не визнається нотаріусом. Оскільки обидві сторони договору виконали усі його умови, при цьому права жодної із сторін порушені не були, позивач просить суд визнати договір купівлі-продажу квартири, укладений між ним та відповідачем, дійсним та визнати за ним право власності на придбану за цим договором квартиру.
Сторони до підготовчого засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином, письмово повідомили суд про проведення підготовчого засідання у їх відсутність. При цьому позивач ОСОБА_1 вказав, що він наполягає на позові, понесені ним судові витрати покладає на себе; а відповідач ОСОБА_2 - що він визнає позов у повному обсязі.
З огляду на ч.3 ст.200 ЦПК України, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд вважає за необхідне ухвалити рішення у підготовчому засіданні.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що 26.04.1999 між сторонами був укладений договір купівлі-продажу, згідно якого відповідач ОСОБА_2 продав, а позивач ОСОБА_1 придбав квартиру, що складається з двох жилих кімнат, загальною площею 43,5 кв.м, у тому числі житловою 25,2 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, за чотири тисячі гривень. Дана угода була оформлена і зареєстрована на регіональній товарній биржі «Юго-Восток» 26.04.1999 за реєстраційним № 301, що підтверджується відповідним договором, технічним паспортом на квартиру (а.с.7, 10-11).
28.04.1999 право власності на вказану квартиру зареєстровано за ОСОБА_1 у Димитровському бюро технічної інвентарізації у реєстровій книзі № 18 за реєстровим № 35 стор.57 (а.с.8).
З угоди вбачається, що до її підписання сторони дійшли згоди з усіх суттєвих питань купівлі-продажу квартири, про що свідчать їх підписи у договорі (а.с.7).
Вказана квартира належала відповідачу на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 30.09.1996 державним нотаріусом Димитровської держконтори Донецької області за реєстровим № 2105, зареєстрованим в БТІ м.Димитров у реєстровій книзі №18 за реєстровим № 35, стр.54, від 25.11.1996 (а.с.7).
При зверненні позивача до нотаріуса з питанням посвідчення договору відчуження спірної квартири приватним нотаріусом Мирноградського міського нотаріального округу було відмовлено у посвідченні договору, оскільки наданий правовстановлювальний документ не відповідає ст.657 ЦК України та ст.227 ЦК УРСР, про що свідчить лист нотаріуса від 21,02,2018 (а.с.9).
Правовідносини між сторонами виникли під час дії Цивільного кодексу України 1963 року, тому мають регулюватися саме його нормами.
Відповідно до ст.153 ЦК Української РСР 1963 року договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах.
Відповідно до статті 227 ЦК Української РСР 1963 року договір купівлі-продажу жилого будинку (квартири) повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).
Відповідно до ч.2 ст.47 ЦК Української РСР 1963 року, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
Враховуючи вищенаведене та те, що угода купівлі-продажу вищевказаного житла не була нотаріально посвідчена через реєстрацію її на товарній біржі, що є порушення зазначеної норми закону, те, що ця угода була фактично здійснена: сторонами угоди були виконані вимоги ст.ст.153, 224 ЦК України 1963 року, досягнута згода за всіма істотними умовами договору, те, що нотаріальному посвідченню правочину перешкоджає обставина, яка не залежить від волі позивача, оскільки у зв'язку з відчуженням належної відповідачу квартири БТІ була анульована реєстрація його права власності на спірну квартиру, що унеможливлює нотаріальне посвідчення вказаного договору, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню.
На підставі ст.ст.47, 71, 153, 203, 224, 227 ЦК УРСР 1963 року, керуючись ст.ст.12, 13, 76, 141, ч.3 ст.200, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд
Визнати договір купівлі-продажу квартири загальною площею 43,5 квадратних метри, в тому числі житловою 25,2 квадратних метри, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований регіональною товарною біржею «Юго-Восток» в місті Димитров (нині місто Мирноград) 26 квітня 1999 року за реєстраційним номером 301, дійсним.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на квартиру загальною площею 43,5 квадратних метри, в тому числі житловою 25,2 квадратних метри, розташовану за адресою: АДРЕСА_1.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Ж.Є.Редько