Постанова

Іменем України

25 липня 2018 року

м. Київ

справа № 357/13243/16-ц

провадження № 61-36096св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Білоцерківський національний аграрний університет,

третя особа - Генеральна прокуратура України,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Генеральної прокуратури України на ухвалу Апеляційного суду Київської області від 04 травня 2017 року у складі судді Приходько К. П.,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Білоцерківського національного аграрного університету про визнання незаконним наказу про відрахування зі складу студентів.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 березня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ Білоцерківського національного аграрного університету від 25 липня 2016 року №230/3 про відрахування ОСОБА_4, студента 2 курсу (2015 року набору) зі складу студентів факультету права та лінгвістики заочної форми навчання за напрямом підготовки 6.030401 «Правознавство» ОР «Бакалавр».

Не погодившись із зазначеним рішенням, Генеральна прокуратура України звернулась до суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 25 квітня 2017 року апеляційну скаргу Генеральної прокуратури України залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме - сплати судового збору.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 04 липня 2017 року апеляційну скаргу Генеральної прокуратури України на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 березня 2017 року визнано неподаною та повернуто заявнику, в зв'язку з невиконанням вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, а саме - сплати судового збору.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що Генеральна прокуратура України, у встановлений судом строк, не усунула недоліки апеляційної скарги, а саме - не надала доказів про сплату судового збору.

У касаційній скарзі, поданій у червні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Генеральна прокуратура України просить скасувати оскаржувану ухвалу апеляційного суду та справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала апеляційного суду є незаконною, оскільки Генеральна прокуратура України вжила всіх невідкладних заходів для виконання вимог ухвали суду про усунення недоліків, у зв'язку з чим 03 травня 2017 року звернулась до апеляційного суду з клопотанням про продовження строку для усунення недоліків, а саме - для сплати судового збору, посилаючись на те, що вона не має можливості сплатити судовий збір у встановлений судом строк, у зв'язку з обмеженим режимом роботи фінансових установ, у тому числі вихідних та святкових днів з 29 квітня 2017 року по 02 травня 2017 року, однак апеляційний суд вважав доводи наведені в клопотанні такими, що не заслуговують на увагу та визнав апеляційну скаргу неподаною і повернув її.

26 червня 2017 року суддею Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження в указаній справі.

Статтею 388 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

03 липня 2018 року вказану справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Відзив на касаційну скаргу до суду касаційної інстанції не надходив.

Ухвалою Верховного Суду колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 липня 2018 року справу за позовом ОСОБА_4 до Білоцерківського національного аграрного університету про визнання незаконним наказу про відрахування зі складу студентів призначено до судового розгляду.

Частинами першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Апеляційна скарга за формою та змістом повинна відповідати вимогам статті 295 ЦПК України в редакції чинній на момент подання апеляційної скарги.

Відповідно до частини другої статті 297 ЦПК України в редакції чинній на момент подання апеляційної скарги, до апеляційної скарги, яка не оформлена згідно з вимогами, встановленими статтею 295 цього Кодексу, а також у разі несплати суми судового збору застосовуються положення статті 121 цього Кодексу.

Якщо особа відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 ЦПК України в редакції чинній на час подання апеляційної скарги, сплатить суму судового збору, апеляційна скарга вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше скарга вважається неподаною і повертається позивачеві.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 березня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись із вказаним рішенням Генеральна прокуратура України подала апеляційну скаргу.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 25 квітня 2017 року апеляційну скаргу Генеральної прокуратури України залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме - сплати судового збору.

Вказаною ухвалою роз'яснено, що строк для усунення недоліків не може перевищувати п'яти днів з моменту отримання копії ухвали, в іншому випадку апеляційна скарга буде визнана неподаною та повернута заявнику.

Генеральна прокуратура України вищевказану ухвалу отримала 27 квітня 2017 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Тобто останній день для виконання вимог ухвали Апеляційного суду Київської області від 25 квітня 2017 року, з урахуванням вихідних та святкових днів з 29 квітня по 02 травня 2017 року, є 03 травня 2017 року.

03 травня 2017 року Генеральна прокуратура України звернулась до апеляційного суду з клопотанням про продовження строку для усунення недоліків, а саме - для сплати судового збору, посилаючись на те, що вона не має можливості сплатити судовий збір у встановлений судом строк, у зв'язку з обмеженим режимом роботи фінансових установ, у тому числі вихідних та святкових днів з 29 квітня 2017 року по 02 травня 2017 року.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 04 липня 2017 року апеляційну скаргу Генеральної прокуратури України на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 березня 2017 року визнано неподаною та повернуто заявнику, в зв'язку з невиконанням вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, а саме - сплати судового збору.

Відповідно до статті 72 ЦПК України в редакції чинній на час подання апеляційної скарги, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

Частиною першою статті 73 ЦПК України в редакції чинній на час подання апеляційної скарги, визначено, що суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Суд апеляційної інстанції, визнаючи неподаною та повертаючи апеляційну скаргу Генеральної прокуратури України, вказаних вимог закону не врахував, не звернув уваги на те, що Генеральна прокуратура України, на виконання вимог ухвали Апеляційного суду Київської області від 25 квітня 2017 року про усунення недоліків у апеляційній скарзі та у передбачений в ухвалі строк, 03 травня 2017 року звернулась до суду з клопотанням про продовження строку для усунення недоліків, посилаючись на те, що вона не має можливості сплатити судовий збір у встановлений судом строк, у зв'язку з обмеженим режимом роботи фінансових установ, у тому числі вихідних та святкових днів з 29 квітня 2017 року по 02 травня 2017 року, однак вказані доводи судом безпідставно не взяті до уваги та апеляційну скаргу 04 травня 2017 року, тобто на наступний день визнано неподаною та повернуто заявнику.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 №475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є право оскарження судових рішень (стаття 129 Конституції України). Реалізація цього права здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій.

Відповідно до частини третьої та четвертої статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої та апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції. У випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

Частиною четвертою статті 411 ЦПК України встановлено, що справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущення тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

За таких обставин, оспорювана в касаційному порядку ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 400, 406, 411, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду ,

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Генеральної прокуратури України задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Київської області від 04 травня 2017 року скасувати, справу направити до апеляційного суду на новий розгляд для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: В. О. Кузнєцов

А.С. Олійник

С.О. Погрібний

Г.І. Усик