Справа № 143/1269/17
Провадження № 22-з/772/68/18
Головуючий у суді 1-ї інстанції
Доповідач:Ковальчук О. В.
У Х В А Л А

25 липня 2018 рокуСправа № 143/1269/17м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі судді Ковальчука О.В., розглянувши заяви ОСОБА_2 та Фермерського господарства «Ланецького» про відвід суддям Марчук В.С. та Голоті Л.О., визначених до складу колегії суддів для розгляду цивільної справи № 143/1269/17 за позовом ОСОБА_3 до Фермерського господарства «Ланецького», ОСОБА_2 про стягнення боргу та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсною додаткової угоди про внесення змін до договору позики та договору поруки,

за апеляційними скаргами вказаного фермерського господарства та ОСОБА_2 на ухвалене у цій справі рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 30 березня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 липня 2018 року автоматизованою системою документообігу суду вказану справу визначено до розгляду колегії суддів у складі: суддя-доповідач - Марчук В.С., судді - Береговий О.Ю., Голота Л.О.

23 липня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про відвід судді Марчук В.С., мотивуючи її тим, що 19 липня 2018 року, тобто у день на коли було признано розгляд справи, ця суддя, зайшовши до зали судових засідань, де знаходилось велика кількість громадян, які бажали бути присутніми при розгляді даної справи, висловилась: «Ви думаєте, що чим більше буде людей, то рішення буде незаконне? Не надійтесь на це.». Такий її вислів відповідачами було прийнято, як заздалегідь сформовану думку щодо результату апеляційного перегляду оскаржуваного рішення.

Крім того, сумнів в неупередженості та об'єктивності судді викликає й та обставина, що чергове засідання з розгляду цієї справи було призначено на 24 липня 2018 року, в той час як суддя Марчук В.С. з 23 липня 2018 року повинна була перебувати у відпустці, однак, ймовірно, була з відпустки відкликана або сама змінила дату її початку з метою розгляду саме цієї справи.

24 липня 2018 року Фермерським господарством «Ланецького» в судовому засіданні було заявлено відвід судді Голоті Л.О. з тих підстав, що ця суддя приймала участь при апеляційному перегляді ухвали Погребищенського районного суду Вінницької області від 18 квітня 2018 року про забезпечення позову, постановленої в іншій цивільній справі № 143/518/18 за позовом ОСОБА_3 до Фермерського господарства «Ланецького», ОСОБА_2 про стягнення пені, за результатом апеляційного перегляду якої було прийнято постанову, зі змісту якої вбачається, що колегія суддів, у тому числі й суддя Голота Л.О., як головуючий суддя, фактично погодилась із підставністю заявлених позовних вимог, які було забезпечено шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, грошові кошти до Фермерського господарства «Ланецького».

Предметом позову у зазначеній справі № 143/518/18 є стягнення пені, яка виникла на підставі договору позики, договору поруки та додаткової угоди, про недійсність якої заявлено вимогу у справі № 143/1269/17, що переглядається апеляційним судом.

Як зазначив заявник, оскільки за результатом перегляду вказаної вище ухвали суддя Голота Л.О. фактично погодилась із наявністю грошових зобов'язань відповідачів, тому вона має сформовану думку і щодо виниклих правовідносин у цій справі, а отже не може бути об'єктивною при перегляді оскаржуваного рішення.

24 липня 2018 року суд апеляційної інстанції у визначеному складі колегії суддів дійшов висновку про необґрунтованість заявлених відводів, тому провадження у справі зупинив до вирішення цих заяв про відвід.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 ЦПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи (ч. 8 ст. 40 ЦПК України).

Положеннями ст. 36 ЦПК України, окрім інших підстав для відводу судді, передбачені інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді.

Дослідивши заяви про відвід та матеріали справи, вважаю, що наведені відповідачами обставини, в обґрунтування підстав для відводу суддів, свого підтвердження не знайшли, оскільки за своєю суттю є їх особистими припущеннями.

Так, фраза судді Марчук В.С. «Ви думаєте, що чим більше буде людей то рішення буде незаконне? Не надійтесь на це.», яка була адресована великій кількості слухачів у залі суду, ніяким чином не вказує на упередженість чи необ'єктивність судді, а навпаки свідчить про її безсторонність навіть у такій ситуації, коли відповідачі привезли до суду велику кількість громадян-слухачів.

Щодо строку розгляду справи, то відповідно до ч.1 ст. 371 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів із дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Відповідно до Наказу Голови Апеляційного суду Вінницької області судді №105/02-08 від 03.07.2018 року судді Марчук В.С. надана відпустка на чотирнадцять днів з 23 липня 2018 року по 05.08.2018 року згідно її заяви.

Як видно з ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 29 травня 2018 року, саме цього дня було відкрите апеляційне провадження у даній справі ( а/с124 т.2), а тому останній день встановленого вказаною нормою процесуального права шестидесятиденного строку розгляду цієї справи судом апеляційної інстанції припадає на період відпустки судді.

З огляду на такі обставини суддя не могла передати справу для визначення іншого складу колегії, оскільки відповідно до ч.7 ст. 33 ЦПК України, невирішені справи за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду, що додається до матеріалів справи, передаються для повторного автоматизованого розподілу справ виключно у разі, коли суддя-доповідач із складу колегії суддів у передбачених законом випадках не може продовжувати розгляд справи більше ніж чотирнадцять днів, що може перешкодити розгляду справи у строки, встановлені ЦПК України.

Посилання заявника на ч.2 ст. 371 ЦПК України, є недоречним, адже у цій правовій нормі говориться про виняткові випадки і про те, що лише за клопотанням сторін може бути продовжено розгляд справи не більше як на п'ятнадцять днів.

Отже, суд сам не може продовжувати строк розгляду справи. Тому, з метою дотримання строків розгляду даної справи Наказом Голови Апеляційного суду Вінницької області № 118/02-08 від 23 липня 2018 року суддя була відізвана з відпустки на 23, 24, 25 липня 2018 року у зв'язку зі службовою необхідністю.

Таким чином і у вказаних обставинах не вбачається упередженості чи необ'єктивності судді Марчук В.С. у розгляді даної цивільної справи, а отже відвід судді Марчук В.С є необґрунтованим.

Щодо відводу судді Голоті Л.О., то він також безпідставний з огляду на таке.

Відповідно до ч.4 ст. 36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

З огляду на положення цієї норми процесуального права та те, що постанова Апеляційного суду Вінницької області від 13 червня 2018 року у справі № 143/518/18, яка була прийнята за участю судді Голоти Л.О., стосується зовсім іншої справи і не підтверджує наявність у неї заздалегідь сформованої думки по суті спірних правовідносин у цій справі, відвід цій судді є також безпідставним.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду як джерело права.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає право кожного на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Із практики Європейського суду з прав людини випливає, що важливим питанням є питання довіри, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві.

У рішенні в справі «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року («Belukha v. Ukraine», заява № 33949/02) Європейський суд з прав людини з посиланням на його усталену практику вказав, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб'єктивним та об'єктивним критеріями. Відповідно до суб'єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб'єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. При цьому Європейський суд з прав людини вказує на те, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним все ж є те, чи можна вважати такі побоювання об'єктивно обґрунтованими.

З огляду на вказане вважаю, що відповідачі не навели та відповідно не довели обґрунтованих та об'єктивних обставин, які б давали підстави для висновку про можливість допущення суддями Марчук В.С. та Голотою Л.О. упередженості та необ'єктивності при розгляді цієї справи, тому підстави для задоволення заявленого їм відводу відсутні.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 36, 40 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяв ОСОБА_2 та Фермерського господарства «Ланецького» про відвід суддям Марчук В.С. та Голоті Л.О. у вказаній цивільній справі відмовити.

Ухвала набирає законної сили із дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Ковальчук