Справа №490/4234/18 01.08.2018
Провадження №22-ц/784/1317/18
Справа № 490/4234/18 Головуючий першої інстанції: Черенкова Н.П.
Провадження № 22-ц/784/1317/18 Суддя-доповідач апеляційного суду: Колосовський С.Ю.
Постанова

Іменем України

01 серпня 2018 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючий - Колосовський С.Ю.,

судді: Локтіонова О.В., Ямкова О.О.,

секретар судового засідання - Горенко Ю.В.,

за участі: представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3

на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 06 червня 2018 року

за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності,

в с т а н о в и л а :

В травні 2018 року ОСОБА_2 пред'явив в інтересах ОСОБА_3 позов до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про витребування з чужого незаконного володіння нежитлового об'єкта по АДРЕСА_1 та визнання права власності на це майно.

Позивач зазначав, що назване майно належало йому на праві власності але вибуло з його володіння не з його волі, оскільки рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 19 листопада 2015р., на підставі якого його було реалізовано під час виконавчого провадження, на даний час скасовано.

Одночасно з позовом подано й заяву про його забезпечення шляхом накладення арешту на нежитловий об'єкт по АДРЕСА_1.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 06 червня 2018 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви.

Відповідачі, в поданому відзиві на апеляційну скаргу, вважають рішення суду законним і обґрунтованим.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.149 ЦПК суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як роз'яснено в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" № 9 від 2 грудня 2006 р., розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги не тільки інтереси позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Зазначеним положенням процесуального Закону та роз'ясненням Верховного Суду оскаржена ухвала відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору є нежитловий об'єкт по АДРЕСА_1 попереднім власником якого був ОСОБА_3 на підставі рішення виконкому Миколаївської міської ради від 27 грудня 2006р.

Заочним рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 19 листопада 2015р. з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» стягнуто 533306,56 грн. заборгованості за кредитом та 3654 грн. судового збору.

Під час примусового виконання вказаного судового рішення нежитловий об'єкт по АДРЕСА_1 було реалізовано 19 жовтня 2016р. на торгах і його власником стало ПП «Премісес», яке у свою чергу 07 грудня 2016р. відчужило цей об'єкт за договором купівлі-продажу ОСОБА_4, ОСОБА_5

21 березня 2017р. ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області вищезгадане заочне рішення суду від 19 листопада 2015р. скасовано.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 листопада 2017р., залишеного без змін постановою Апеляційного суду Миколаївської області від 12 лютого 2018р., у задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання права власності, визнання недійсними та скасування протоколу, акту про реалізацію предмета іпотеки, свідоцтва та договору купівлі-продажу нежитлового об'єкту по АДРЕСА_1 відмовлено.

Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову заявник посилався на те, що існує ймовірність вчинення відповідачами дій спрямованих на відчуження, передачу в оренду нежитлового об'єкта, його пошкодження та інших дій, які можуть спричинити негативні наслідки.

Однак на підтвердження таких доводів заявник не надав до суду жодних доказів, що свідчить про недоведеність існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Крім того, заочне рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 19 листопада 2015р. хоча й скасовано, але спір між ОСОБА_3 і ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» щодо кредитної заборгованості до цього часу не вирішено. Провадження у справі зупинене у зв'язку з призначенням експертизи.

Таким чином, висновок суду про відсутність підстав для забезпечення позову є правомірним.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, то апеляційна скарга в силу ст.375 ЦПК підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.367,374,375,382 ЦПК, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 06 червня 2018 року без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 01 серпня 2018 року.

Головуючий: Судді: