АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1111/18Головуючий по 1 інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2018 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Черкаської області у складі суддів:

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

секретар: Торопенко Н.М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_5;

відповідач - ОСОБА_6;

особа, що подала апеляційну скаргу: ОСОБА_6;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Корсунь Шевченківського районного суду Черкаської області від 02 травня 2018 року, ухваленого в складі судді Свитки С.Л., у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів на утримання дитини, - :

в с т а н о в и в :

У серпні 2017 року ОСОБА_5 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_6 про стягнення аліментів на утримання дитини.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 26 квітня 2012 року до 25 травня 2017 року. Від даного шлюбу мають малолітню дочку ОСОБА_7, яка проживає разом з позивачкою і знаходиться на її повному утриманні. Відповідач проживає окремо. В житті дитини, її вихованні та розвитку ніякої участі відповідач не приймає, що ставить позивача у вкрай скрутне матеріальне становище. Дитина часто хворіє, вимагає додаткових витрат на лікування, розвиток, проте всі додаткові витрати несе позивач.

Просила стягнути з ОСОБА_6 на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), щомісячно до її повноліття.

Рішенням Корсунь Шевченківського районного суду Черкаської області від 02 травня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено частково. Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. Допустити негайне виконання рішення суду в стягненні аліментів у межах суми платежу за один місяць, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення аліментів розпочати від дня предявлення позову, тобто з 30 серпня 2017 року. Також вирішено питання із судовими витратами.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на те, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене з неповним зясуванням обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Вказує, що судом першої інстанції не було досліджено наявність права позивача на позов в матеріальному розумінні, оскільки відповідно до норм цивільно-процесуального законодавства тільки порушене право підлягає захисту. Однак судоми першої інстанції дана обставина досліджена не була. Позивачка свої позовні вимоги обгрунтовувала тим, що відповідач не виконує свого обовязку по утриманню дитини та аліменти у добровільному порядку не сплачує, однак дані посилання не відповідають дійсності, оскільки він в добровільному порядку сплачує аліменти на утримання дитини. Вважає, що судом невірно оцінені докази, які надавалися відповідачем на підтвердження утримання дитини.

Відповідно до підпункту 8 пункту 1 розділу ХІІІ Перехідних положень» ЦПК України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Статтею 351 ЦПК України встановлено, що судами апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд в межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає в повній мірі зазначеним вище вимогам.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції посилався на те, що відповідач є здоровий, інших утриманців немає, має постійне місце роботи, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, який є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дитину ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-СР № 156206 (а.с.4).

Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 25 травня 2017 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.6).

Згідно довідки виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради №114052 від 30 серпня 2017 року, ОСОБА_7 проживає разом з матірю (а.с.5).

ОСОБА_7 з 2015 року перебуває в особовому складі і відвідує дошкільний навчальний заклад «Зірочка» №5 (а.с.22).

ОСОБА_7 перебуває на обліку у гастроентеролога, що підтверджується довідкою, виданою комунальним закладом охорони здоров»я «Корсунь-Шевченківський Центр первинної медико-санітарної допомоги» Корсунь-Шевченківської районної ради Черкаської області від 15 грудня 2017 року №49 (а.с.23).

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною першою статті 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов»язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до частини першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХП (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до положень частин 1 та 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов»язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і(або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За змістом статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Урахувавши обов'язок рівності батьків в утриманні дитини, а також працевлаштованість відповідача, стан його здоров»я та відсутність інших утриманців , суд визначив необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини розмір аліментів на утримання доньки, а саме 1/4 частини від заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відсутність домовленості між сторонами щодо утримання їхньої дитини, оскільки договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов»язків тим з батьків, хто проживає окремо від дитини в порядку визначеному сімейним Кодексом України між сторонами не укладався і вказана обставина сторонами не спростована, тобто як вказує позивачка між сторонами існує спір щодо розміру та порядку сплати аліментів на утримання дитини.

Колегія суддів не може прийняти до уваги твердження ОСОБА_6 про відсутність у позивачки матеріального права на звернення в суд з даним позовом в зв»язку з відсутністю факту порушення такого права відповідно до положень ст. 15 ЦК України, оскільки дані правовідносини регулюються положеннями Сімейного Кодексу України, саме яким і встановлено обов»язок та способи виконання батьками обов»язку утримувати дитину.

Також не може бути прийнята до уваги позиція викладена ОСОБА_6 в апеляційній скарзі про те, що рішення про стягнення з нього аліментів є незаконним та необґрунтованим так як він в добровільному порядку сплачує аліменти, оскільки відповідно до положень ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина.

Позиція ОСОБА_6 про те, що справа судом розглянута з порушенням правил підсудності також не може бути прийнята до уваги, оскільки відповідно до довідки про склад сім»ї та довідки про реєстрацію місця проживання особи наданих виконавчим комітетом Корсунь-Шевченківської міської Ради місцем проживання та реєстрації позивачки є м. Косунь-Шевченківський Черкаської області, а неповнолітня ОСОБА_7 з 2015 року перебуває в особовому складі дошкільного навчального закладу «Зірочка» та відвідує його саме в м. Корсунь-Шевченківському.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи, наведені в апеляційній скарзі не дають підстав для встановлення неправильності застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Враховуючи вищевикладене, підстав для скасування або зміни постановленого судом першої інстанції рішення колегія суддів не знаходить.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 Цивільного процесуального Кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 Цивільного процесуального Кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів судової палати,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Рішення Корсунь Шевченківського районного суду Черкаської області від 02 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів на утримання дитини - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції на протязі тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Судді Н.І. Гончар

ОСОБА_3

ОСОБА_4

Повний текс постанови складений 6 липня 2018 року.