Справа № 199/8793/17
(2/199/372/18)
РІШЕННЯ

Іменем України

11.07.2018 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого судді Руденко В.В., при секретарі Куземі О.Г., за участі сторін ОСОБА_1, ОСОБА_2, їх представників ОСОБА_3, ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася із зазначеним позовом до відповідача, в обґрунтування якого зазначила, що 20 липня 2006 року між нею та відповідачем по справі було укладено договір довічного утримання, який був посвідчений Третьою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за р. №4-2300.

Відповідно до умов договору, позивач передала у власність відповідачу належну їй на праві приватної власності квартиру №173, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Шолохова, буд. 29. Натомість відповідач зобовязався надавати їй довічне матеріальне забезпечення. 18 серпня 2006 року відповідачем у КП «ДМБТІ» було переоформлено право власності на вказану квартиру на його імя (номер витягу про державну реєстрацію право власності на нерухоме майно 11591749, видане 18.08.2006 року КП «ДМБТІ»)

Оскільки відповідач проживає у іншому місці, зявляється до неї рідко, не надає жодної допомоги і догляду, не виконує умови договору, умови просить суд розірвати договір довічного утримання.

У своїх запереченнях відповідач посилається на те, що позивач є його рідною бабусею, і він у виконання вимог договору довічного утримання, укладеного між ними щомісячно з січня 2012 року направляє позивачу кошти у розмірі 1000 грн. Будь-яких інших щомісячних замовлень згідно умов договору від позивача не надходило. Також позивач стала перешкоджати йому в доступі до квартири, відмовлялась від отримання продуктів, забрала ключі від квартири. Крім того, позивач не потребує сторонньої допомоги в частині догляду за нею, забезпечення її харчуванням, одягом, оскільки вона самостійно піклується про себе, до відповідних органів, що здійснюють соціальне обслуговування пенсіонерів, не зверталась..

У судовому засіданні позивач та його представник надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Позов просили задовольнити. Щодо заперечень відповідача, надали пояснення, згідно яких відповідач ніколи не пропонував допомогу, не приносив продукти харчування,а навпаки, позивач надавала йому матеріальну допомогу. Щодо поштових переказів, то позивач отримує вказані грошові кошти від своєї сестри.

Відповідач та його представник у судовому засіданні надали пояснення, аналогічні викладеним у запереченнях, та просили відмовити у позові у повному обсязі. Підтвердили суду, що грошові перекази відповідач здійснює від імені ОСОБА_5, сестри позивача, щоб остання не відмовлялась від їх отримання.

Дослідивши письмові докази по справі, вислухавши пояснення сторін та допитавши свідків по справі, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, 20 липня 2006 року між сторонами по справі було укладено договір довічного утримання, який був посвідчений Третьою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за р. №4-2300, дата прийняття рішення про реєстрацію права власності 18.08.2006 року згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно.

Відповідно до умов договору, позивач передала у власність відповідачу належну їй на праві приватної власності квартиру №173, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Шолохова, буд. 29. Згідно з п. 5 зазначеного договору відповідач зобовязався довічно утримувати позивача, надаючи комплекс послуг згідно щомісячних замовлень, забезпечуючи її харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою та зберігаючи за нею право довічного безкоштовного проживання у вказаній квартирі. Згідно п. 6 договору вартістьматеріального забезпечення сторони визнають у розмірі 150,00 гривень в місяць, у випадку інфляції ця сума збільшується згідно встановленого державою коефіцієнту індексації доходів населення.

З 2012 року відповідач не проживає разом з позивачем, що визнається сторонами та не підлягає доказуванню відповідно до вимог ст. 82 ЦПК України.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суду пояснили, що є сусідами позивача, яка неодноразово зверталась до них за допомогою з приводу придбання продуктів харчування та ліків, оплати комунальних послуг, оскільки в силу її віку та стану здоровя їй важко себе самостійно обслуговувати. Відповідач, як внук позивача, останню не відвідує.

Згідно показань свідка ОСОБА_8, йому відомо що до 2012 року відповідач проживав разом з бабусею, позивачем по справі,вони вели спільне господарство, у них були добрі відносини. Після одруження відповідач перестав спілкуватися з бабусею, що йому стало відомо зі слів відповідача, як зрозумів свідок, через дружину відповідача

Відповідно до ч.1 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обовязків. Згідно ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання у звязку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обовязків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення.

Суд вважає, що належних, допустимих та достовірних доказів виконання обовязків за договором довічного утримання в частині забезпечення позивача харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою, а також матеріального забезпечення у розмірі 150,00 гривень в місяць з урахуванням коефіцієнту індексації доходів населення,відповідачем надано не було. Суд критично ставиться до наданих копій чеків, за якими, як стверджує відповідач, він надсилав позивачеві щомісячно кошти на виконання умов договору. Дані твердження відповідача спростовуються інформацією ПАТ «Укрпошта» від 01.03.2018 року, згідно якої за період з квітня по грудень 2017 р. на імя позивача були проведені щомісячно перекази грошових коштів по 1000 грн. кожний, де відправником значиться ОСОБА_5. Доводи позивача, що грошові перекази здійснювались ОСОБА_5 за рахунок коштів відповідача будь-якими доказами не підтверджені, клопотання про допит ОСОБА_5 в якості свідка знято позивачем. В інших чеках про грошові перекази на імя позивача особа, що переказує грошові кошти не зазначена Крім того, відповідач не надав суду будь-яких інших доказів надання позивачу по справі іншої допомоги, відмови позивача в її отриманні чи перешкоджання відповідачу доступу до квартири. Щодо відсутності отримання позивачем соціальних послуг, то отримання таких послуг є правом позивача, а не обовязком.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з урахуванням результату розгляду справи суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі, що складаються з судового збору в розмірі 640,00 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, ст. ст. 744, 749, 755, 756 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання, укладений 22 липня 2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений Третьою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, зареєстрований в реєстрі за № 4-2300.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі, що складаються з судового збору, в розмірі 640,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі у тридцятиденний строк з дня складання повного рішення апеляційної скарги.

.

Суддя: