Справа № 344/5488/18
Провадження № 4-с/344/83/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Антоняка Т.М.,

секретаря Максимів Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1, заінтересована особа - старший державний виконавець Івано-Франківського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_2В на постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №54092818 від 22.03.2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд із скаргою, згідно якої просив визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця Івано-Франківського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 про закінчення виконавчого провадження від 22.03.2018 року; зобовязати державного виконавця усунути порушення та відкрити виконавче провадження за виконавчим листом у цивільній справі № 344/4380/2016; зобовязати державного виконавця провести виконавчі дії за виконавчим листом та повідомити про виконання ухвали суд та заявника не пізніше, ніж у місячний строк з дня одержання ухвали суду.

Доводами скарги зазначає, що 22.09.2017 року старший державний виконавець Івано-Франківського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_2В виніс постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 54092818. Тривалий час виконавчі дії не проводились. 13.03.2018 року державним виконавцем складено Акт про виконання рішення суду, хоча насправді ніякого виконання рішення у повному обсязі не було. 22.03.2018 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Скаржник вважає, що постанова є незаконною, такою, що порушує його права.

Скаржник подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, заявлені вимоги скарги підтримує у повному обсязі.

Державний виконавець в судове засідання не зявився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив.

Враховуючи положення ст. 450 ЦПК України щодо строку розгляду скарги суд вважає, що скаргу слід розглянути за відсутності сторін, надіславши їм копію ухвали для забезпечення можливості оскарження з моменту отримання, що не позбавить їх права на справедливий розгляд справи.

Згідно з ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що 22.09.2017 року старший державним виконавцем Івано-Франківського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_2В винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 54092818, щодо виконання виконавчого листа № 2/344/3309/2016, виданого Івано-Франківським міським судом 25.01.2017 року (а.с. 4).

22.03.2018 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, в якій він вказав на фактичне повне виконання рішення (а.с. 5).

Як вбачається з матеріалів скарги, 20.04.2018 року ОСОБА_1 звернувся із заявою на імя начальника Івано-Франківського ВДВС, в якій просив ознайомити його з матеріалами виконавчого провадження (а.с. 6).

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Скаржник зазначає, що державний виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження, без фактичного виконання рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для виконання для всіх органів державної влади.

Згідно положень ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» Виконавче провадження підлягає закінченню у разі:

1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення;

2) затвердження судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення;

3) припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обовязків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника;

4) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню;

6) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі або оплатно вилучена;

7) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів;

8) визнання боржника банкрутом;

9) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом;

10) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ;

11) надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченомучастиною третьою статті 63 цього Закону;

12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини;

13) непредявлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 цього Закону;

14) якщо стягнені з боржника в повному обсязі кошти не витребувані стягувачем протягом року та у звязку з цим перераховані до Державного бюджету України;

15) якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна (за виконавчим документом про звернення стягнення на заставлене майно), недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя, а також якщо майно, яке є предметом іпотеки, передано іпотекодержателю або придбано ним відповідно до вимог Закону України "Про іпотеку" за виконавчим документом про звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки;

16) погашення, списання згідно із Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", її дочірньою компанією "Газ України", Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), перед постачальниками електричної енергії за спожиту електричну енергію, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням.

Зважаючи, що державним виконавцем не надано жодних доказів правомірності винесення оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження, а відтак суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова винесена державним виконавцем передчасно.

Відповідно до ч.2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

З огляду на викладене, твердження скаржника щодо неправомірності дій та бездіяльності державного виконавця є обґрунтованими, що свідчить про наявність підстав для задоволення скарги.

На підставі викладеного та керуючись статтями Закону України «Про виконавче провадження», ч. 2 ст.ст. 268, 451 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1, заінтересована особа - старший державний виконавець Івано-Франківського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_2В на постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №54081800 від 22.03.2018 року - задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця Івано-Франківського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 про закінчення виконавчого провадження ВП №54081800 від 22.03.2018 року.

Зобовязати державного виконавця Івано-Франківського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 усунути порушення та відкрити виконавче провадження за виконавчим листом у цивільній справі № 344/4380/2016.

Зобовязати державного виконавця Івано-Франківського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 провести виконавчі дії за виконавчим листом та повідомити про виконання ухвали суд та заявника у строк, передбачений Законом.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Антоняк Т.М.

Повний текст ухвали складено 18 липня 2018 року.