Справа № 645/2371/16-ц
Провадження № 2/645/65/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

05 липня 2018 року Фрунзенський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Іващенко С.О.

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справа за позовною заявою ОСОБА_2, який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя,

встановив

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду в інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_3 з позовною заявою до відповідача ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя, в розмірі 215 000 грн. На підтвердження позовних вимог позивач посилається на те, що 04.06.2013 р. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, катався на велосипеді по вулиці Багратіона в місті Харкові. В цей час на зазначеній вулиці гуляла ОСОБА_4 з собакою породи середньоазіатської вівчарки (алабай). Собака була без намордника, вела себе дуже агресивно. Зненацька собака опинилася біля ОСОБА_3, напала на нього та вкусила. ОСОБА_3 був доставлений до ОДКЛ № 1 м. Харкова для лікування. Відповідно до висновку експерта № 1154-С від 17 серпня 2013 р. ОСОБА_3 причинені тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. Собака, яка здійснила напад на дитину, породи середньоазіатської вівчарки міститься в Переліку порід собак з підвищеною агресивністю, які визнані Міжнародними кінологічними організаціями, згідно додатку 2 до розпорядження Київської міської державної адміністрації від 23.02.98р. Ь379. Отже, дана собака є джерелом підвищеної небезпеки в розумінні ст. 1187 ЦК України. Позивач зазначає, що внаслідок укусу собаки були витрачені кошти для лікування сина, зокрема для придбання ліків, забезпечення у лікувальному закладі, доглядом у домашніх умовах, витрати на транспортування тощо, у розмірі 15 000 грн. Окрім зазначеного, сину позивача завдана моральна шкода, відшкодування якої позивач вважає розумним у .розмірі 200 000 грн. До теперішнього часу він страждає, адже через укуси собаки залишилися рубці (шрами), які неможливо усунути без хірургічного втручання. Представник позивача зазначав, що позивач звертався до Фрунзенського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області за фактом спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень його малолітньому сину ОСОБА_3, але ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності не була притягнута.

19.10.2016 року в судовому засіданні представником позивача ОСОБА_5, яка діє на підставі договору про надання правової допомоги, заявила клопотання про зупинення провадження у справі за даним позовом, посилаючись на те, що 01.07.2013р. позивач ОСОБА_2 надав заяву до Фрунзенського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області за фактом спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень його малолітньому сину ОСОБА_3. Постановою слідчого СВ Фрунзенського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області від 18.01.2014р. кримінальне провадження за ст. 128 КК України щодо спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень неповнолітньому ОСОБА_3 закрито у звязку із відсутністю складу кримінального правопорушення. Проте, ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19.08.2016 р. скаргу ОСОБА_2 на постанову слідчого СВ Фрунзенського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області про закриття кримінальної справи за ст. 128 КК України щодо спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень малолітньому ОСОБА_3 від 18.01.2014 року задоволено, постанову слідчого СВ Фрунзенського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області про закриття кримінального провадження за ст. 128 КК України від 18.01.2014 року скасовано. Відповідач до судового засідання не з'явилася, про час, дату та місце слухання справи повідомлена належним чином. Суд, заслухавши доводи клопотання представника позивача, дослідивши матеріали справи, ухвалив провадження по справі зупинити до розгляду кримінального провадження № 0002519.

04.09.2017 року суд вирішив відновити провадження у справі оскільки судом неодноразово направлялися запити до Немишлянського ВП Індустріального ВП ГУНП в Харківській області щодо результатів розгляду кримінального провадження зареєстрованому в ЄРДР за №0002519 за фактом спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень малолітньому ОСОБА_3, проте відповіді до суду так і не надійшло, в звязку з чим суд вважає, що обставини, які викликали зупинення провадження у даній цивільній справі відпали, тому суд вважає за необхідне провадження у справі відновити. Окрім наведеного, суд вбачає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, і не вбачає, що судове рішення по справі може вплинути на кримінальне провадження зареєстрованому в ЄРДР за №0002519.

В судове засідання призначене 05.07.2018 року позивач та його представник не зявилися, причини неявки суду не повідомили, надали суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі просив суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, була повідомлена належним чином про час і місце судового розгляду справи, про що свідчать зворотні повідомлення в матеріалах справи, заперечень та відзиву на позов не надала. Відповідно до ч.3 ст. 131 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин.

У відповідності до приписів ч. 6, 7, 8 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, суд вважає, що відповідач не з'явилася в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомила, про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином .

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Стороні зобов'язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 81 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставиш які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір.

Судом встановлено, що відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 18.01.2013 року 04.06.2013 року близько 19 годин 00 хвилин за адресою: місто Харків, вулиця Багратіона, неподалік будинку номер 14, ОСОБА_4 гуляла з собакою породи середньоазіатської вівчарки за прізвиськом «Майкл», спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Даний факт підтверджується висновком про розгляд матеріалу ЖЄО № 5875 від 04.06.2013 р. Згідно до якого була проведена бесіда профілактичного характеру про недопущення подібних випадків у майбутньому та складений адміністративний протокол за ч.2 ст. 154 КУпАП.

Окрім наведеного, згідно висновку експерта № 1154-С від 17 серпня 2013 р. у неповнолітнього ОСОБА_3, виявлені наступні тілесні ушкодження: чисельні укушені рани правого стегна і правої гомілки, з ділянками некрозу тканини, які в своєму перебігу ускладнились розвитком гнійного процесу. Згідно до висновку експерта, зазначені пошкодження утворилися в результаті удара-здавлення тупих твердих предметів, з обмеженою діючою поверхнею та вираженним ребром та могли бути отримані не пізніше дати звернення в лікувальний заклад, де й були встановлені дані тілесні ушкодження. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.

У якості доказів, в обґрунтування позовної заяви щодо наявності тілесних ушкоджень у ОСОБА_3 та факту звернення до лікарні, позивач надає виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 22.06.2013 р., «срочное оповещание № 80 от 05.06.2013 г.», карту звернення за антирабічною допомогою від 14.06.2013 р.

Внаслідок заподіяння шкоди здоровю ОСОБА_3, позивач зазнав матеріальні витрати на загальну суму 4 743 грн. 66 коп. У якості доказів, що підтверджують понесення матеріального збитку, позивач надав до суду оригінали чеків з придбання ліків, інших лікарських засобів - речі, що необхідні були для догляду та обслуговування ОСОБА_3 у лікарні на загальну суму 4 572, 66 гривень, чек таксі на суму 71 гривня, ордери «Региональный медицинский центр» на загальну суму 100 гривень, що у загальній сумі складає саме 4 743 грн. 66 коп. з розрахунку: 4 572, 66 + 71+100= 4 743, 66.

Згідно ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитки, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Суд враховує при розрахунку суми матеріальних витрат понесених позивачем лише ті чеки по яким можливо встановити вартість придбаного товару чи послуги. В іншій частині понесення матеріальних збитків належними доказами не підтверджено.

Виходячи зі змісту ЗУ «Про захист тварин від жорстокого поводження» власник тварини, юридична або фізична особа, яка здійснює догляд за твариною, що належить їй на праві власності або на інших підставах, що не суперечать законодавству, і несе відповідальність за стан тварини та її дії згідно з чинним законодавством.

Відповідно до положень ч.4 ст. 9 вказаного Закону особа, яка супроводжує тварину, зобов'язана забезпечити: безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною; при супроводженні домашніх тварин не допускається залишати їх без нагляду. Фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин, зобов'язані дотримуватися вимог нормативно-правових актів, санітарно-гігієнічних і ветеринарних норм та правил, а також не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб та не створювати загрози безпеці людей, а також інших тварин. Частиною четвертою ст. 12 цього Закону передбачено, що шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує.

Крім матеріальної (майнової) шкоди, внаслідок укусу собаки, сину позивача була заподіяна моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та душевних стражданнях, яких його син зазнав у зв'язку з нападом тварини.

Згідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно із ч. 2,5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до п.1 ст. 1199 ЦК України у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я малолітньої особи фізична або юридична особа, яка завдала цієї шкоди, зобов'язана відшкодувати витрати на її лікування, протезування, постійний догляд, посилене харчування тощо.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

В п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішені спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства» (Abdulaziz, CabalesandBalkandaliv. theUnitedKingdom) від 28 травня 1985 року, серія А, № 94, п.96), але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування.

Судом встановлено, що саме дії відповідача є наслідком завдання моральної шкоди дитині позивача, котрий приходиться батьком потерпілого ОСОБА_3, що знайшло своє підтвердження при розгляді справи.

Суд, враховуючи встановлений на день розгляду судом ступінь важкості отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_3, перенесених фізичних та психічних страждань дитини, та враховуючи, що до теперішнього часу дитина страждає через наявність шрамів, вважає, що з відповідача належить стягнути на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої його сину, в розмірі 80 000 грн., що буде, на думку суду, відповідати принципам розумності та справедливості.

На підставі викладеного, керуючись 12, 76, 81, 82, 128, 133, 141, 223, 247, 258, 263-265, 280 ЦПК України, ст. 317, 391, 405 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2, який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, суму матеріального збитку в розмірі 4 743 грн. 66 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, в якості відшкодування моральної шкоди завданої неповнолітньому ОСОБА_3 80 000 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст.ст. 284-285 ЦПК України.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне рішення складено 05 липня 2018 року.

Суддя -