Справа № 378/214/18 Головуючий у І інстанції Гуртовенко Р. В.
Провадження № 22-ц/780/3109/18 Доповідач у 2 інстанції Таргоній Д. О.
Категорія 26 25.07.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 липня 2018 року апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: Таргоній Д.О., Голуб С.А., Гуля В.В., розглянув в приміщенні Апеляційного суду Київської області у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Ставищенського районного суду Київської області від 15 травня 2018 року у справі за позовом Публічного Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення кредитної заборгованості.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи, колегія суддів,

У С Т А Н О В И Л А :

у березні 2018 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору за № б/н від 14 серпня 2014 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на суму залишку заборгованості. Відповідач зобов'язався повертати кредит та сплачувати відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Відповідно до змісту позовної заяви, договір складається з анкети - заяви позичальника, умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідно до умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Банк зазначає, що відповідач не виконує належним чином зобов'язання щодо своєчасного повернення грошових коштів для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість, яка станом на 21 лютого 2018 року складає 67325,18 грн., тому позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь дану заборгованість за кредитним договором № Б/Н від 14 серпня 2014 року та судові витрати в сумі 1762 гривень 00 копійок судового збору.

Рішенням Ставищенського районного суду Київської області від 15 травня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не враховано, що позивач довів належними та допустимими доказами, що між сторонами було укладено договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписаною заявою відповідача від 14 серпня 2014 року, витягом з Умов та правил надання банківських послуг та витягом з Тарифів банку. Також доказом користування відповідачем банківськими послугами, які надавав позивач, є наданий банком розрахунок заборгованості. Відповідач зазначені вище докази не спростував.

Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам закону відповідає не в повному обсязі.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно анкети - заяви від 14 серпня 2014 року ОСОБА_5 виявив бажання оформити на своє ім`я кредитний ліміт по платіжній картці та погодив, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» договір про надання банківських послуг. (а.с.8).

Обґрунтовуючи позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначав, що ОСОБА_5 відповідно до підписаної ним заяви від 14 серпня 2014 року отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак, в порушення умов договору відповідач свої зобов'язання щодо своєчасного внесення платежів за договором не виконав, внаслідок чого станом на 21 лютого 2018 року утворилася заборгованість у розмірі 67325,18 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 38652,45 грн., заборгованості за процентами у розмірі 8031,38 грн., нарахована пеня у розмірі 16959,20 грн., заборгованість по судовим штрафам у розмірі 3682,15 грн.

На підтвердження вказаних обставин позивачем надано суду власний розрахунок заборгованості (а.с.6-7), анкету - заяву позичальника про приєднання до Умови і правила надання банківських послуг від 14 серпня 2014 року (а.с.8), витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с.9), витяг з Умов та правил надання банківських послуг (а.с.10-24) без підпису ОСОБА_5, ксерокопію паспорта ОСОБА_5 (а.с.25), а також виписку з особового рахунку ОСОБА_5 за період з 14.08.2014 по 21.02.2018 року (а.с.51-66).

Відповідно до положень ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч.1 ст.1055 ЦК України).

За змістом ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст.638 ЦК України).

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив із підстав його недоведеності, зокрема із того, що позивачем не надано доказів на підтвердження встановлення процентів за користування кредитом, пені, комісії та штрафу в заявленому розмірі, оскільки відповідач не підписував Умов та правил надання банківських послуг, якими передбачено їх нарахування.

Колегія суддів апеляційного суду не може в повній мірі погодитись з такими висновками, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з позовом, ПАТ КБ «Приватбанк» вказує на те, що позичальник не виконує свої зобовязання за договором, у зв'язку з чим утворилася заборгованість.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

При цьому судом першої інстанції даних вимог закону не враховано, не надано оцінки приєднаній до справи виписці з особового рахунку ОСОБА_5 (а.с. 51-66), якою підтверджується факт отримання відповідачем кредитних коштів та можливо встановити рух по рахунку.

За таких обставин рішення суду першої інстанції ухвалене в результаті неповного зясування обставин справи, не може залишатися в силі та підлягає скасуванню.

Вирішуючи по суті вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості, апеляційний суд виходить із наступного.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначав, що сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, підписавши заяву-анкету, Умови та Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях банку та на офіційному сайті банку.

Однак, такі доводи позивача не можуть бути прийняті до уваги, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які підтверджують факт ознайомлення позичальника з усіма істотними умовами договору.

Відсутність підпису відповідача на умовах надання споживчого кредиту фактично надає можливість банку надавати умови в будь-якій редакції та стверджувати, що зазначені умови погоджені з відповідачем.

Зазначення в заяві на видачу кредиту про ознайомлення відповідача з умовами надання кредиту, без ідентифікації самих умов, як таких, що погоджені підписом відповідача, не може бути належним доказом ознайомлення та погодження відповідача саме з тією редакцією умов, на якій наполягає банк.

Умови та Правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача. Позивач не надав належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника.

Зазначена правова позиція міститься у постанові Верховного суду України від 22 березня 2017 року (справа № 6-2320цс16).

Отже, позивачем не доведено, що між сторонами досягнуто згоди щодо розміру відсотків за користування кредитом, пені, комісії та штрафу, а отже вимоги банку про стягнення зазначених складових заборгованості є безпідставними і задоволені бути не можуть.

Разом із тим, користуючись карткою та частково погашаючи заборгованість за кредитом, відповідач фактично визнавав факт отримання ним кредитних коштів, що підтверджується наданим розрахунком та випискою по рахунку.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Оскільки ОСОБА_5 фактично користувався наданими ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитними коштами, що підтверджується наданою позивачем випискою по особовому рахунку (а.с.51-66), а умовами договору не встановлено розмір процентів за користування ними, то їх розмір підлягає визначенню на рівні облікової ставки Національного банку України відповідно до положень ст.1048 ЦК України, що узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 07 вересня 2016 року № 6-1412цс16.

Банком наданий розрахунок заборгованості за період з 16 червня 2015 року по 21 лютого 2018 року (а.с.6-7).

Розрахунок заборгованості ОСОБА_5 за процентами на рівні облікової ставки Національного банку України за користування кредитними коштами у період з 16 червня 2015 року по 21 лютого 2018 року здійснюється за формулою:

[ Сума боргу] х [ Ставка (%)] /100% / 365 днів х [ Кількість днів ] =[Сума]

Дата початкуДата закінченняКількість днівСума боргуОблікова ставка НБУРозрахункова ставка (% у рік)Пеня
16.06.201527.08.2.0030302 319.12
28.08.201524.09.2.002727800.57
25.09.201521.04.22.0022224 879.02
22.04.201626.05.2.001919702.28
27.05.201623.06.2.001818532.26
24.06.201628.07.2.0016.516.5609.88
29.07.201615.09.2.0015.515.5802.08
16.09.201627.10.2.001515665.32
28.10.201613.04.22.0014142 490.67
14.04.201725.05.2.001313578.19
26.05.201726.10.22.0012.512.52 038.50
27.10.201714.12.2.0013.513.5700.50
15.12.201725.01.2.0014.514.5644.91
26.01.201821.02.2.001616457.47
Всього: 18 220.77

Таким чином, розмір заборгованості ОСОБА_5 за процентами за користування кредитними коштами становить 18 220,77 грн.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором від 14 серпня 2018 року у розмірі 56873,19 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 38652,45 грн. та заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 18 220,77 грн.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки у порушення вимог ст.263 ЦПК України суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення заборгованості по тілу кредиту та заборгованості за процентами за користування кредитними коштами, які є складовою загальної заборгованості відповідача за договором, то колегія суддів приходить до висновку, що в силу ст.376 ЦПК України ці порушення є підставою для скасування рішення суду у повному обсязі та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову ПАТ КБ «ПриватБанк» з наведених вище підстав.

ПАТ КБ «ПриватБанк» при подачі позову сплатив судовий збір у розмірі 1 762 грн., а при подачі апеляційної скарги - 2 643 грн. Оскільки колегія суддів ухвалює нове рішення і частково задовольняє позов ПАТ КБ «ПриватБанк», відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 3722 грн. 07 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Ставищенського районного суду Київської області від 15 травня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення кредитної заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 14 серпня 2018 року у розмірі 56873 (п'ятдесят шість тисяч вісімсот сімдесят три) гривні 19 копійок, яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 38652,45 грн. та заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 18 220,77 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 3722 (три тисячі сімсот двадцять дві) гривні 07 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.

Реквізити сторін:

ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання: 09430, АДРЕСА_1, ІПН: НОМЕР_1.

ПАТ КБ «ПриватБанк», місце реєстрації: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, код. , рах. №3111 (для погашення заборгованості та судових витрат), МФО № 305299.

Судді:

____________ _____________ ____________