Справа № 634/1099/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
09.07.2018 року смт Сахновщина Харківська область
Сахновщинський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді Зимовського О.С.,
за участю секретаря судового засідання Ковбаса С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в приміщенні суду в смт Сахновщина цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Ухвалою Сахновщинського районного суду Харківської області від 05.01.2018 року провадження по справі було відкрито та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовче засідання на 01.02.2018 року.
Згідно ухвали суду від 01.02.2018 року підготовче провадження відкладено до 28.02.2018 року.
Ухвалою суду від 28.02.2018 року підготовче провадження по даній справі закрито та призначено справу до судового розгляду в режимі відео конференції.
Представник позивача ОСОБА_5 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі, також зазначила, що у звязку з неявкою відповідача можливо ухвалити заочне рішення по справі. Крім того, представник позивача, відповідно до вимог ч.8 ст. 141 ЦПК України в судовому засіданні заявила, що докази про розмір витрат позивача у звязку з розглядом справи будуть нею подані до суду протягом пяти днів після ухвалення рішення.
Відповідач ОСОБА_6 у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання про причини неявки суд не повідомив.
Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило.
Враховуючи повторну неявку належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою представника позивача, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
У поданому відзиві на позов відповідач ОСОБА_6 не погодився з наведеним позивачем розрахунком заборгованості та зазначив, що згідно умов кредитного договору сукупна вартість кредиту, загальна сума витрат позивача мала становити: 123 240,23 грн.+(123 240, 23 грн.*12,11% 5 років) = 197 862,19 грн. Разом з тим позивачем нараховано протягом строку дії кредитного договору 365 822,32 грн. (щомісячні платежі) + 113 077, 10 грн. (залишок по кредиту) = 478 899, 42 грн. Однак в кредитному договорі не узгоджено між сторонами дату надання кредиту і додаткового кредиту. Також позивачем не доведено факт надання кредиту та додаткового кредиту. Враховуючи те, що зобовязання з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредиту виникає виключно за умови його надання, відповідно наявність заборгованості відповідача перед позивачем ґрунтується на припущенні останнього. Відповідно до умов кредитного договору позивач зобовязався надати кредит в сумі 123 240,23 грн., а відповідач повернути суму кредиту і сплатити відсотки за відсотковою ставкою в розмірі 9,9 %. Під час розрахунку зобовязань позивач повинен був використовуватись графік погашення кредиту та курс Філії „КІБ ПАТ „КредіАгріколь Банк. Крім того, з наданих рахунків-фактур (які не є первинними документами) за червень та липень 2017 року вбачається, що розмір нарахованих позивачем відсотків не відповідає узгодженій процентній ставці 9,9 %. Так проценти за додатковим кредитом нараховані в розмірі 1 416, 80 грн. та 1 395, 03 грн., а в графіку погашення кредиту вони визначені в розмірі 0,64 дол. США. Зазначена обставина свідчить про те, що позивач протягом строку дії кредитного договору нараховував відсотки в розмірі, який істотно перевищує узгоджену відсоткову ставку. При розрахунку зобовязань за кредитним договором повинен був бути використаний обмінний курс за безготівковими операціями, який встановлюється Філією „КІБ ПАТ „КредіАгріколь Банк. Як встановлено пунктом 3.1. Інструкції про порядок організації та здійснення валютно- обмінних операцій на території України затвердженої Постановою правління НБУ від 12.12.2002 N 502, Голова правління банку (фінансової установи) до початку робочого дня встановлює єдиний курс купівлі та продажу іноземних валют за гривні згідно з наказом (розпорядженням) банку (фінансової установи). Враховуючи те, що у позовній заяві та доданих матеріалах позивачем не надано жодних доказів на підтвердження курсу застосованого при розрахунках, відповідач вважає, що курси позивачем було визначено на його власний розсуд. Позивач, заявляючи до стягнення залишок кредиту розраховує його виходячи з його еквіваленту в доларах США за курсом чинним на момент подання позову. Разом з тим, згідно правого висновку Верховного суду України викладеного у Постанові від 21.12.2016р. у справі № 2134цс15, зазначено, що за змістом частин першої, другої статті 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане в гривнях. Якщо в зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Якщо у договорі передбачено інший порядок, суду слід зясувати сутність такого визначення.
У відповідності до п. 1.3.1. Загальних умов кредитування залишок за кредитом та додатковим кредитом визначається за курсом зазначеним у кредитному договорі 8,15 грн/дол. США. Зазначена обставина підтверджується наявними у матеріалах справи рахунками-фактурами за червень та липень 2017 року. Так у рахунку за червень 2017 сума кредиту до сплати 2 283, 06 грн, за додатковим кредитом 628,28 грн, а у відповідності до графіку кредит - 281,05 дол. США*8,15 грн/дол. США= 2 290,56 грн., додатковий кредит- 77.09дол.США*8,15грн/дол. США=628,28 грн. У рахунку за липень 2017 сума кредиту до сплати 2 301, 89 грн, за додатковим кредитом 628,28 грн, а у відповідності до графіку кредит - 283,37 дол. США*8,15 грн/дол. США= 2 309,47 грн., додатковий кредит 77.09дол.США*8,15грн/дол. США= 628,28 грн. Відповідно протягом всього строку дії кредитного договору заборгованість за кредитом та додатковим кредитом повинна була бути розрахована за курсом дійсним на момент укладання кредитного договору та визначеного у ньому, що і здійснювалось позивачем. З огляду на наведене залишок кредиту мав би становити (за умови доведення його доказами) 4 207, 52 дол. США * 8,15грн/дол. США= 34 291, 29 грн.
Також, визначений в п.3.3 Загальних умов кредитування обовязок позичальника повернути саме суму кредиту, яка мала бути надана йому в кредит в повній мірі узгоджується з приписами цивільного законодавства. Підтвердженням того, що ТОВ «Порше Мобіліті» неоднаково розуміється поняття суми кредиту є первісний позов, в якому ним при розрахунку суми штрафу на підставі п. 8.2 та 5.5 Загальних умов кредитування використовує у якості суми кредиту суму в розмірі 123 240,23 грн., а не її еквівалент в доларах США. Наміри сторін під час укладання кредитного договору полягали в наданні кредиту в сумі саме 123 240,23 грн. Проте ТОВ «Порше Мобіліті» спотворюючи справжню волю сторін намагається стягнути кредит у розмірі, якій перевищує суму, яка мала бути фактично надана.
Згідно положення ч.8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якої нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачиться виключно на користь споживача.
Також, позивачем заявлено до витрати повязані з правовою допомогою позивачу по справі в розмірі 12 000 грн. Згідно з частиною 2 статті 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Витрати по оплаті юридичних послуг не відносяться до збитків у розумінні статті 22 ЦК України, а є витратами на правову допомогу, що відносяться до судових витрат (ст.79, 84 ЦПК України). При наданні належних доказів та розрахунків такі витрати можуть підлягати розподілу за результатами розгляду справи.
Заявляючи до стягнення пеню на підставі п. 8.1. Загальних умов кредитування позивачем не враховано, що наведений пункт та п. п.8.2, 8.3. тих же умов встановлюють подвійну відповідальність за одне і теж саме порушення - несвоєчасне повернення кредиту та додаткового кредиту. Тобто пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій.
Таким чином, умовами Кредитного договору за одне і те саме порушення договірного зобов'язання (прострочення виконання грошового зобов'язання) передбачено подвійну цивільно-правову відповідальність, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Крім того, заборгованість за цим же кредитним договором підлягає стягненню на підставі виконавчого напису нотаріуса. Відповідно за одним і тим же кредитним договором позивач намагається стягнути одну ж і ту саму заборгованість двічі.
Тому враховуючи наведене, відповідач заявлений позов вважає таким, що не підлягає задоволенню за недоведеністю.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши відзив на позов відповідача та письмові докази по справі в їх сукупності, суд приходить до наступного.
На виконання умов укладеного кредитного договору від 05.09.2013 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Порше Мобіліті» узгоджено та підписано графік погашення кредиту за період із 15.10.2013 року по 15.09.2019 року, згідно з яким сума платежу у розрахунковий період визначена в розмірі 398,27 дол. США, та вказано, що усі платежі повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквівалента суми кредиту в доларах США, відповідно до пункту 1.3 загальних умов кредитування, що підтверджується копією графіка.
Відповідно до пунктів 1.2, 1.3 загальних умов кредитування позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути компанії кредит та додатковий кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за використання кредиту та додаткового кредиту, а також інші платежі відповідно до умов кредитного договору. Сторони погоджуються, що кошти у повернення кредиту та додаткового кредиту позичальником відображають справедливу вартість кредиту та додаткового договору на момент його видачі та забезпечують отримання компанією очікуваної станом на дату сплати таких коштів суми на основі діючого обмінного курсу валюти, як це погоджено сторонами у кредитному договорі.
Згідно з пунктом 1.3.1 загальних умов кредитування розмір платежів, що підлягають сплаті позичальником у повернення кредиту та додаткового кредиту визначено в еквіваленті іноземної валюти станом на робочий день, що передував дню укладення договору, у графіку повернення кредиту, який є невід'ємною частиною цього договору. В подальшому позичальник сплачує платежі у повернення кредиту та додаткового кредиту відповідно до виставлених компанією рахунків у гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування обмінного курсу за безготівковими операціями банку, назву якого зазначено у кредитному договорі, до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту; при цьому для розрахунку використовується обмінний курс, чинний станом на робочий день, що передує дню виставлення рахунка з урахуванням передбачених нижче особливостей. Позитивне або від'ємне значення різниці, яка виникла внаслідок зміни обмінного курсу іноземної валюти за безготівковими операціями, чинного станом на робочий день, що передує дню виставлення рахунка, та обмінного курсу за безготівковими операціями, станом на робочий день, що передував дню укладення кредитного договору, по відношенню до основної суми боргу та суми процентів, вказаних у графіку погашення кредиту, враховується як коригування суми процентів, що підлягають сплаті відповідно до умов цього кредитного договору. При цьому сума основної заборгованості за кредитним договором відображається в рахунках, наданих компанією, в українських гривнях відповідно до встановленого сторонами еквівалента в іноземній валюті за обмінним курсом іноземної валюти за безготівковими операціями станом на робочий день, що передує дню укладення кредитного договору. Сторони погоджуються, що розрахункова сума процентів за відповідний період, після врахування позитивного або від'ємного значення курсової різниці, як зазначено вище, а також сума процентів, що підлягає сплаті за такий період, не можуть мати від'ємне значення. Якщо в період між датою виставлення рахунка та датою отримання суми, еквівалентної тій, що зазначена в такому рахунку, обмінний курс, який був використаний компанією, збільшиться більше ніж на 2 %, різниця, що виникла внаслідок такого збільшення, виплачується позичальником.
ОСОБА_3 позичальник зобов'язується компенсувати компанії витрати, що пов'язані зі сплатою податків з доходів фізичних осіб (або іншого аналогічного податку), у зв'язку з виникненням у позичальника доходу, пов'язаного зі змінами курсу іноземної валюти, прийнятої сторонами у кредитному договорі, по відношенню до української гривні.
Відповідно до пункту 1.4.2 загальних умов кредитування повернення кредиту здійснюється позичальником у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту, за винятком випадків, у яких цими загальними умовами кредитування передбачено інші строки повернення кредиту.
Згідно з пунктом 1.4.3 загальних умов кредитування до 10 числа кожного місяця компанія надсилає позичальнику відповідні рахунки для сплати чергового платежу відповідно до графіка погашення кредиту. Черговий платіж підлягає сплаті у строк відповідно до графіка погашення кредиту. У разі, якщо позичальник не отримав рахунок для сплати чергового платежу, позичальник не пізніше ніж за 3 робочих дні до настання відповідного строку сплати платежу у повернення кредиту звертається до компанії за рахунком, в якому визначається розмір платежів у повернення кредиту. Компанія має право надсилати рахунки за поштовою адресою позичальника, а також електронною поштою, а позичальник зобов'язується забезпечити отримання рахунків та їх вчасну сплату.
Згідно із пунктом 1.6 загальних умов кредитування передбачено забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором заставою майна.
Пунктом 3.1.2 загальних умов кредитування передбачена автоматична ре калькуляція (зменшення) суми кредиту у випадку здійснення позичальником платежу протягом відповідного календарного місяця у сумі окремого платежу, що перевищує місячний платіж більше ніж на 1000,00 грн або дорівнює цій сумі. Компанія один раз на місяць здійснює перерахунок чергових платежів з повернення кредиту та сплати процентів та комісій та направляє позичальнику новий графік погашення кредиту. Такий графік погашення кредиту вважається погодженим позичальником та набирає чинності з моменту отримання коштів від позичальника на підставі рахунку за наступний платіжний період, складеного з урахуванням часткового дострокового погашення кредиту та/або додаткового кредиту.
Пункти 3.2, 3.2.1 загальних умов кредитування передбачають, що сторони погоджуються, що компанія має право визнати термін повернення кредиту та додаткового кредиту таким, що настав та/або вимагати дострокового розірвання кредитного договору у випадку порушення позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу (його частини) з повернення кредиту та/або додаткового кредиту відповідно до графіка погашення кредиту та/або сплати плати за користування кредитом на строк щонайменше 1 календарний місяць.
Відповідно до пункту 3.3 загальних умов кредитування позичальник зобов'язаний повернути компанії у повному обсязі суму кредиту та сум додаткового кредиту, плату за кредит та штрафні санкції, якщо такі підлягають застосуванню (сума до повернення розраховується компанією і вказується у повідомленні компанії) протягом 30-ти календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу позичальником. Якщо з будь-яких причин повідомлення не буде отримано, перебіг вказаного строку починається з дати відправлення цього повідомлення.
Згідно з умовами кредитного договору процентна ставка - 9,90 %, змінна відповідно до пункту 2.3 загальних умов кредитування.
Відповідно до пункту 2.3 загальних умов кредитування, якщо сторони домовились про змінну процентну ставку, то застосовуватимуться такі правила. Графік погашення кредиту розраховуватиметься на основі змінної процентної ставки у розмірі тримісячної ставки EURIBOR, що публікується міжнародним інформаційним агентством Рейтерс (Reuters) та в інших засобах масової інформації або оприлюднюється через інші загальнодоступні регулярні джерела (у випадку виникнення розбіжності пріоритет надаватиметься інформації, що публікується міжнародним інформаційним агентством Рейтерс (Reuters)) - якщо еквівалент суми кредиту у Кредитному договорі виражено у євро, та тримісячної ставки LIBOR, що публікується міжнародним інформаційним агентством Рейтерс (Reuters) та в інших засобах масової інформації, або оприлюднюється через інші загальнодоступні регулярні джерела (у випадку виникнення розбіжності пріоритет надаватиметься інформації, що публікується міжнародним інформаційним агентством Рейтерс (Reuters)) - у всіх інших випадках. Тому якщо тримісячна ставка EURIBOR/LIBOR збільшиться у порівнянні з останнім коригуванням процентної ставки або, відповідно, датою надання кредиту більше, ніж на 0,25 процентних пунктів, робиться аналогічне абсолютне коригування проценту (з додаванням абсолютної вартості такого збільшення до абсолютного розміру проценту) на дату виставлення рахунку. При цьому максимальний розмір збільшення процентної ставки визначається кон'юнктурою ринку, принципом формування ставки EURIBOR/LIBOR та залежить від коливань вказаних ставок.
Пунктом 2.4 загальних умов кредитування визначено, що нарахування процентів здійснюється щомісячно, 15 числа поточного місяця. Період нарахування процентів починається з першого календарного дня місяця і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Проценти нараховуються за методом «30/360» (для розрахунку один календарний місяць складається з 30 днів, при цьому умовно в році 360 днів). Проценти нараховуються на еквівалент суми кредиту в іноземній валюті, яка залишається неповернутою, відповідно до графіка погашення.
На виконання умов кредитного договору позивачем перераховані грошові кошти в сумі 123 240,23 грн на рахунок ТОВ «Автомобільний дім СОЛЛІ - ПЛЮС», що підтверджується копією платіжного доручення.
В період з 03.07.2017 року по 11.09.2017 року позивач направив на адресу відповідача рахунки для сплати заборгованості за кредитним договором, але відповідачем вказані рахунки не були оплачені ( а.с.42 - 59).
17.07.2017 року позивач направив на адресу відповідача вимогу щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором, однак вимоги направленої претензії відповідачем виконані не були (а.с. 38).
З урахуванням умов договору, які викладені в п. 3.3., протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання повідомлення вимоги про дострокове повернення кредиту позичальник зобовязаний повернути суму кредиту в повному обсязі, однак відповідач вимог позивача не виконав і станом на час звернення позивача до суду з відповідним позовом розмір основної суми заборгованості за розрахунком позивача, складає 141480,35 грн.
Наданими доказами підтверджено, що ОСОБА_1 порушує свої зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим у нього утворилася заборгованість.
Відповідно до положень статей 525 - 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається.
Згідно із статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, якщо інше не встановлено договором кредиту і не випливає із суті кредитного договору.
Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, яка залишилася, та сплати процентів, належних йому.
Частиною першої статті 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Згідно зі статтею 576 ЦК України предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема, річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернено стягнення.
Відповідно до положень статей 572, 589 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). У разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до частин першої, другої статті 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.
Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому три проценти річних за своєю природою є самостійною формою цивільно-правової відповідальності за порушення грошових зобов'язань та можуть стягуватися поряд із пенею.
Щодо вирішення позовних вимог про стягнення штрафу та пені суд враховує, що
цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.
Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
У пунктах 8.1, 8.2 загальних умов кредитування передбачено, що у разі порушення позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу з повернення кредиту відповідно до графіка погашення кредиту, позичальник сплачує компанії пеню у розмірі 10 % річних від суми заборгованості за кожний день прострочення до моменту повного погашення заборгованості включно. У разі порушення позичальником терміну повернення кредиту, визначеного у статті 3.3, за винятком умови порушення позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу з повернення кредиту відповідно до графіка погашення кредиту, передбаченої в статті 3.2.1, позичальник сплачує компанії штраф у розмірі 20 відсотків від суми кредиту.
За умовами пункту 8.3 загальних умов кредитування за кожен випадок порушення позичальником умов статей 5.1, 5.2, 5.3, 5.4, позичальник сплачує компанії штраф в українській гривні у розмірі еквівалента 15 євро чи 20 дол. CШA відповідно до еквіваленту суми кредиту та/або додаткового кредиту у кредитному договорі за обмінним курсом банку, зазначеним у кредитному договорі на момент направлення компанією першого листа щодо сплати.
Згідно із пунктом 8.4 загальних умов кредитування у випадку будь-якого порушення позичальником вимог пункту 5.5 цього кредитного договору, включаючи, але не обмежуючись випадками укладення позичальником договору страхування із страховою компанією, неавторизованою компанією тощо, позичальник сплачує на вимогу компанії штраф в розмірі 15 % від суми кредиту.
Із наведеного вище вбачається, що пеня застосовується у випадку порушення позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу з повернення кредиту, а штраф - за неповернення кредиту в тридцять календарних днів з дати одержання повідомлення про дострокове повернення кредиту (пункт 3.3 загальних умов кредитування); за порушення пунктів 5.1, 5.2, 5.3, 5.4 загальних умов кредитування; за порушення пункту 5.5 загальних умов кредитування, включаючи, але не обмежуючись випадками укладення позичальником договору страхування із страховою компанією, неавторизованою компанією тощо.
Отже, пеня та штраф застосовані за різні порушення умов кредитного договору.
За положеннями частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Що стосується вирішення питання про стягнення інфляційних втрат, то суд виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом статті 1 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.
Отже, інфляційні нарахування на суму боргу, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). На суму інфляційних нарахувань не нараховуються проценти.
Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.
Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає.
Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобовязання, визначеного у гривнях.
Вказані положення викладені у правових позиціях Постанови ВСУ від 18.05.2016 року № 474цс16.
Як вбачається зі змісту кредитного договору і додатків до нього сторони при укладенні договору встановили умову - надання кредиту, повернення кредиту частинами здійснюється у гривні, але кожний черговий платіж визначається як еквівалент у доларах США , вказаних у графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунку обмінного курсу банку, зазначеного у кредитному договорі.
Згідно графіку погашення кредиту платежі повинні бути сплачені на підставі рахунку ТОВ «Порше Мобіліті» в гривнях( за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквівалентів в іноземній валюті, визначених вище, відповідно до п. 1.3 Загальних умов кредитування) банківським переказом на банківський рахунок ТОВ «Порше Мобіліті».
Згідно п. 1.3 Договору сторони погодились, що кошти у повернення кредиту позичальником відображають справедливу вартість кредиту на момент його видачі та забезпечують отримання компанією очікуваної станом на дату сплати таких коштів суми на основі діючого обмінного курсу валюти.
Позитивне або відємне значення різниці, яка виникла внаслідок зміни обмінного курсу іноземної валюти на момент виставлення рахунку та обмінного курсу, який діяв на день укладення кредитного договору, по відношенню до основної суми боргу та суми процентів, вказаних у графіку погашення кредиту, враховується як коригування суми процентів, що підлягає сплаті відповідно до умов договору. Позичальник також зобовязується компенсувати компанії витрати, що повязані зі сплатою податку з доходів фізичних осіб у звязку з виникненням у позичальника доходу, повязаного зі змінами курсу іноземної валюти, прийнятою сторонами у кредитному договорі по відношенню до гривні.
Таким чином кредитор забезпечив повернення виданого кредиту від інфляції національної валюти - гривні шляхом прив'язки її до долара США.
У випадку порушення грошового зобовязання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти.
Указаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 01.03.2017 року № 6-284цс17.
Оскільки кредитор внаслідок повернення кредиту в еквіваленті до долара США не несе збитків викликаних знеціненням гривні, забезпечив повернення виданого кредиту від інфляції національної валюти - гривні шляхом прив'язки її до долара США,нарахування на залишок кредиту інфляційних втрат є подвійним стягненням, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Згідно із позовною заявою та розрахунком, зазначеним у ній, 3 % річних за період із 20.08.2017 року по 02.11.2017 року становлять 960,09 грн.
Суд погоджується з наданим ТОВ «Порше Мобіліті» розрахунком 3 % річних, оскільки він узгоджується з матеріалами справи, а заявлені вимоги відповідають положенням статті 625 ЦК України.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач направляв на адресу відповідача листи щодо сплати заборгованості, у зв'язку із чим, на виконання умов п. 8.3. Договору нарахував штрафні санкції на загальну суму 2146,33 грн.
Таким чином, загальна заборгованість відповідача перед позивачем станом на 02.11.2017 року становить. Простроченої заборгованості в сумі 13 776 грн. 48 коп. за кредитним договором та додаткового кредиту, з яких: 10 886,20 грн. - сума простроченої заборгованості по сплаті чергових платежів за кредитом; 99,77 грн. - сума 3% річних за час прострочення за кредитом; 332,57 грн. - сума нарахованої пені за час прострочення за кредитом; 2 457,94 грн. - сума простроченої заборгованості по сплаті чергових платежів за додатковим кредитом. Заборгованості з дострокового повернення кредиту в сумі 119 118,18 грн., з яких: 113 077,10 грн. - сума заборгованості за кредитом; 960,09 грн. - сума 3 % річних нарахованих за період прострочення дострокового повернення заборгованості за кредитом; 2 323,50 грн. - сума пені нарахованої за період прострочення дострокового повернення заборгованості за кредитом; 2 711,09грн. - сума заборгованості за процентами;
10,71 грн. - сума 3% річних нарахованих за період прострочення дострокового повернення заборгованості за процентами; 35,69 грн. - сума пені нарахованої за період прострочення дострокового повернення заборгованості за процентами.
Не обґрунтованими є твердження відповідача про те, що умови договору кредиту є несправедливими, оскільки з такими вимогами, а саме про визнання недійсними кредитного договору він до суду не звертався.
За таких обставин, твердження відповідача, що спірний кредитний договір укладений між сторонами фактично має приховане валютне кредитування та здійснення розрахунку платежів шляхом застосування еквіваленту в іноземній валюті при наданні споживчих кредитів порушує умови чинного законодавства, суд вважає безпідставним.
Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.
Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.
Аналізуючи норму ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.
Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України вбачається, що відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Слід зазначити, що однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Разом з цим суду не надано доказів, на підтвердження того, що умови спірного Договору порушують принцип добросовісності, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін та завдають шкоди споживачеві.
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, відповідач був попереджений про можливі валютні ризики, які покладаються на сторони Кредитного договору під час виконання зобов'язань за ним ( п. 9.5 загальних умов кредитування) та погодився з усіма умовами, підписавши спірний Договір.
За таких обставин, посилання відповідача на те, що він не до кінця усвідомив зміст спірного Договору, його права, як споживача були порушені чи укладанням спірного договору порушуються умови чинного законодавства, суд вважає безпідставними.
Також безпідставними є посилання відповідача на те, що позивач самостійно без його згоди змінив графік погашення кредитної заборгованості, оскільки таке право ТОВ «Порше Мобіліті» передбачено пунктом 3.1.2 загальних умов кредитування.
Судом встановлено, що в провадженні Подільського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Порше Мобіліти», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 , про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Тому наявність спору щодо виконавчого напису нотаріуса вчиненого на підставі договору застави транспортного засобу, а саме автомобіля марки Volkswagen, модель Polo Sedan, рік випуску 2013, не виключає можливості на підставі наявних доказів встановити наявність заборгованості та збитків відповідно до кредитного договору укладеного між позивачем та відповідачем.
У позовній заяві ТОВ «Порше Мобіліті» просило суд стягнути з відповідача 6360,00 грн, як збитки, понесені ним у зв'язку зі зверненням до ТОВ «Тріпл Сі» для супроводженням процесу стягнення заборгованості відповідно до кредитного договору та звернення стягнення на предмет застави.
Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.
Поняття збитків визначено статтею 22 ЦК України.
Згідно з частиною першою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Пунктом першим та другим статті 22 ЦК України визначено, що збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Таким чином, під збитками слід розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов'язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає що без здійснення таких витрат неможливо б було відновлення свого порушеного права особою.
Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв'язку з порушенням.
Таким чином, витрати ТОВ «Порше Мобіліті» на юридичну допомогу ТОВ «Тріпл Сі» в розмірі 6360 грн. не є збитками і не підлягають відшкодуванню на підставі статті 22 ЦК України.
З огляду на викладене та приймаючи до уваги те, що відповідач не виконав взяті на себе зобовязання, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 178 175, 06 грн. а саме: 10 886,20 гри. - сума простроченої заборгованості по сплаті чергових платежів за кредитом; 99,77 грн. - сума 3% річних за час прострочення за кредитом; 332,57 грн. - сума нарахованої пені а час прострочення за кредитом; 2 457,94 грн. - сума простроченої заборгованості по сплаті чергових платежів за додатковим кредитом; 113077,10 грн.- сума заборгованості за кредитом; 960,09 грн. - сума 3 % річних нарахованих за період прострочення дострокового повернення заборгованості за кредитом; 2323,50 грн. - сума пені нарахованої за період прострочення дострокового повернення заборгованості за кредитом; 2 711,09грн. - сума заборгованості за процентами; 10,71 грн. - сума 3% річних нарахованих за період прострочення дострокового повернення заборгованості за процентами; 35,69 грн. - сума пені нарахованої за період прострочення дострокового повернення заборгованості за процентами; 24 648,04 гри. - штраф на підставі п. 8.2 кредитного договору у розмірі 20% суми кредиту; 18 486,03 гри. - штраф на підставі п. 8.4 кредитного договору у розмірі 15% суми кредиту; 6 360,00 грн. - понесені позивачем витрати на підставі п. 8.5. загальних умов; 2 146,33 грн. - штраф в порядку п. 8.3. загальних умов за направлені повідомлення-нагадування.
Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Докази про судові витрати позивача повязані з розглядом справи, надати суду протягом 5 днів після ухвалення рішення, оскільки сторона зробила про це відповідну заяву до закінчення судових дебатів, згідно норм ч.8 ст.141 ЦПК України.
Крім того, питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволених позовних вимог, а саме 2672 грн. 62 коп.
Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 89, 141, 259, 263- 265, 268 ЦПК України, суд -
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
В інший частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги, враховуючи п.п. 15.5. п. 15 Розділу 13 Перехідні положення ЦПК України до апеляційного суду Харківської області через Сахновщинський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги в тридцяти денний строк з дня його складання.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя:

Копія вірна. Суддя: