АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 766/3396/17 Головуючий в І інстанції Хайдарова І.О.
Номер провадження №22-ц/791/725/2018 Доповідач Полікарпова О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2018 року м. Херсон

Апеляційний суд Херсонської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого (суддя-доповідач)Полікарпової О.М.
суддів:Воронцової Л.П.
Ігнатенко П.Я.
секретарПісоцька Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Хайдарової І.О. від 30 січня 2018 року у цивільній справі за позовом Херсонського міського центру зайнятості до ОСОБА_5 про стягнення коштів допомоги по безробіттю,

В С Т А Н О В И В

У лютому 2017 року Херсонський міський центр зайнятості звернувся до суду із вказаним вище позовом, посилаючись на те, що 30.11.2004 року ОСОБА_5, за її заявою надано статус безробітного та призначено виплату допомоги по безробіттю з 07.12.2004 року по 01.12.2005 року, при цьому її ознайомлено під особистий підпис з правами та обов'язками зареєстрованого безробітного.

Наказом №НТ050816 від 16.08.2005 року прийнято рішення припинити виплату допомоги по безробіттю та зняти з обліку ОСОБА_5 з 15.08.2005 року у зв'язку з працевлаштуванням безробітного.

Листом Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні вх.№3945 від 23.06.2016 року позивачу було повідомлено, що ОСОБА_5 згідно даних індивідуальних відомостей про застраховану особу отримала дохід на підприємстві в період перебування на обліку в центрі зайнятості. Внаслідок чого позивачем проведено розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення, про що складено акт №214/р-3 від 08.07.2016 р., яким встановлено, що відповідачка в період перебування на обліку в центрі зайнятості, надавала послуги ТОВ «Фірма «Херсонський інженерно-технологічний центр» за договорами цивільно-правового характеру з 18.02.2005 року по 27.05.2005 рік, за що отримувала щомісячну винагороду.

Вважає, що невиконання ОСОБА_5 своїх обов'язків призвело до зайвої виплати допомоги по безробіттю за період з 18.02.2005 року по 14.08.2005 року в сумі 2980,28 грн. При цьому відповідачка у добровільному порядку суму виплаченої матеріальної допомоги по безробіттю не повертає, внаслідок чого просив стягнути з останньої вказані грошові кошти.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 30 січня 2018 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь Херсонського міського центру зайнятості грошові кошти, отримані як допомога по безробіттю в сумі 2980,28 грн., а також вирішено питання щодо судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду.

ОСОБА_5 звертає увагу апеляційного суду на те, що судом першої інстанції не було взято до уваги той факт, що вона отримувала допомогу по безробіттю у період з 18 лютого по 14 серпня 2005 року, акт розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення складено 08 липня 2016 року, при цьому з позовною заявою центр зайнятості звернувся до суду у лютому 2017 року, тобто з пропуском строку позовної давності.

Також апелянт вважає, що на час виникнення відносин між сторонами діяв Порядок надання допомоги по безробіттю, в тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності №307 від 20.11.2000 року. Так, до 07.07.2005 року діяла редакція підпункту 5.5. Порядку, де не були вказані обмеження щодо зайняття підприємницькою діяльністю або іншою діяльністю, пов'язаною з одержанням доходу безпосередньо від цієї діяльності, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими угодами. Отже враховуючи, що вона отримувала допомогу по безробіттю з 18 лютого по 14 серпня 2005 року та з січня по травень 2005 року надавала послуги за цивільно-правовими договорами, за яким внески або збори замовником не сплачувалися, вважає, що підстав для припинення їй виплати допомоги по безробіттю в період з лютого по травень 2005 року не було.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу Херсонський міський центр зайнятості доводи апелянта не визнає, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим. Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Зокрема зазначає, що ч.4 ст.38 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що строк давності в разі стягнення штрафних санкцій, передбачених цим Законом та ЗУ «Про зайнятість населення», адміністративних штрафів, а також інших видів заборгованості перед Фондом не застосовуються, а тому Херсонський міський центр зайнятості не обмежений строком давності для звернення з позовом до суду про стягнення з ОСОБА_5 незаконно отриманих коштів у вигляді допомоги по безробіттю.

Також посилається на абз.1 ч.1 ст.1, абз.1 ст.2 ЗУ «Про зайнятість населення» №803-ХІІ від 01.03.1991 р., відповідно до яких зайнятість - це діяльність громадян, що приносить їм доход у грошовій або іншій формі.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п.9 ст.1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Справа розглядається Апеляційним судом Херсонської області, у межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий суд, який ухвалив рішення, що оскаржується, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, відповідно до вимог п. 8 ст. 1 Перехідних положень.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що згідно персональної картки НОМЕР_1, зареєстрованої 30.11.2004 року Херсонським міським центром зайнятості, ОСОБА_5 звернулася за допомогою у пошуку роботи (а.с.8-9).

При цьому в заяві про надання статусу безробітного від 07.12.2004 року відповідачка зазначила, що в даний час вона не зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності, трудовою діяльністю не займається, пенсію не отримує (а.с.11).

Відповідно до витягу із наказу про прийняття рішення по особі ПК НОМЕР_1 від 30.09.2005 року, ОСОБА_5 наказом №НТ041207 від 07.12.2004 року надано статус безробітного на загальних підставах та призначено допомогу по безробіттю з 07.12.2004 року по 01.12.2005 року.

Наказом від 16.08.2005 року №НТ050816 ОСОБА_5 знято з обліку у зв'язку із працевлаштуванням безробітного (а.с. 12).

Згідно відомості виплат матеріального забезпечення відповідачка за період з 18.02.2005 року по 14.08.2005 року отримала допомогу в розмірі 2980,28 грн. (а.с. 24).

08 липня 2016 року начальником відділу розслідування страхових випадків Херсонського міського центру зайнятості, на підставі листів Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні вх.3945 від 23.06.2016 р. та ТОВ "Фірма "Херсонський Інженерно-технологічний центр" вх.№4269 від 08.07.2016 р., було здійснено перевірку і складено акт №214/р-3 розслідувань страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення, в якому зазначено, що ОСОБА_5, перебуваючи на обліку в центрі зайнятості, надавала послуги підприємству за договорами цивільно-правового характеру з 18.02.2005 р. по 27.05.2005 р. (а.с.23).

Наказом Херсонського міського центру зайнятості від 19.07.2016 року №48 прийнято рішення про повернення ОСОБА_5 коштів, наданих як допомога по безробіттю за період з 18.02.2015 р. по 14.08.2005 р. у розмірі 2980,28 грн.

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України про суми виплачених доходів ОСОБА_5, остання отримувала дохід за період з 01.01.2005 р. по 30.09.2005 р.: Фірма "ХІТЦ ЛТД" в розмірі 561,60 грн., 1755,00 грн., 988,38 грн., 3060,00 грн, Державна організація Комсомольського району 1430,65 грн., 1687,33 грн., 1066,04 грн., ТОВ "Водний Мир" 112,50 грн., Філія ТОВ "КІВІТ" м. Херсоні 668,18 грн. (а.с.88-89).

Крім того з даних відомостей та актів здавання-приймання виконаної роботи №1/02/05 від 28.02.2005 р., №7/03/05 від 30.03.2005 р., №6/04 від 29.04.2005 р., №01/05/05 від 13.05.2005 р.. №02/05/05 від 27.05.2005 р. вбачається, що підприємством з нарахованої зарплати відповідачки було здійснено відрахування до пенсійного фонду (а.с.15; 17; 19; 21-22).

Зазначений факт відповідачка не заперечувала і в судовому засіданні, вказавши про те, що згаданий вище період роботи за цивільно-правовою угодою їй зараховано до загального трудового стажу, який дає право на пенсію.

Відповідно до абз.1, ч.1, ст.1 Закону України «Про зайнятість населення» від 01.03.1991 р. №803-ХІІ (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) зайнятість - це діяльність громадян, пов'язана із задоволенням особистих та суспільних потреб і така, що як правило, приносить їх дохід у грошовій або іншій формі.

За абз.1 ст.2 вказаного Закону, безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи.

Згідно із ч.ч.2, 3 ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000 року №1533-ІІІ (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення /та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Беручи до уваги викладене, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що відповідачкою було порушено умови по отриманню забезпечення на випадок безробіття, оскільки на момент встановлення статусу безробітного та отримання допомоги по безробіттю остання працювала за цивільно-правовою угодою та отримувала кошти, а тому ці суми підлягають поверненню.

Щодо доводів відповідачки з приводу застосування наслідків пропуск строку позовної давності позивачем, то колегія суддів вважає, що Херсонським міським центром зайнятості такий строк не пропущений, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 256, ч. 1 ст. 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

В позовній заяві позивач зазначив, що про порушення ОСОБА_5 вимог чинного законодавства (надання послуг підприємсту за договорами цивільно-правового характеру) під час перебування на обліку в центрі зайнятості та отриманні допомоги по безробіттю, які мали місце у період з 18.02.2005 року по 27.07.2005 року, він дізнався 08.07.2016 року, тобто після проведення звірки, про що було складено акт №214/р-3.

Так, Закон України «Про зайнятість населення», від 01.03.1991 р. №803-ХІІ (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) не передбачав обов'язку центру зайнятості проводити звірки та направляти запити на кожну особу, яка стає на облік.

Також Порядок розлідування страхових випадків та обгрунтованості виплати матеріального забезпечення відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2006 р. N 357, який регулював питання з приводу перевірки щодо безробітних осіб, під час їх реєстрації та протягом періоду їх перебування на обліку як безробітних, почав діяти з 2006 року, тобто тоді, коли відповідачці вже була нарахована та виплачена допомога по безробіттю.

01 січня 2013 року набрав чинності новий Закон України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 № 5067-VI, за п.18 ч.2 ст.22 якого установи державної служби зайнятості, відповідно до покладених на них завдань, проводять розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади у сфері соціальної політики, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійним фондом України. Таке розслідування здійснюється шляхом звіряння даних, зазначених у документах страхувальника, з базою даних центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійного фонду України, а у разі потреби - шляхом проведення виїзних планових та позапланових перевірок страхувальників.

З аналізу вищевказаних положень нормативно-правових актів слідує, що на момент звернення відповідачкою із заявою про надання статусу безробітного, чинне законодавство не зобов'язувало позивача здійснювати перевірки достовірності поданих відповідачкою даних, які були підставою для надання їй статусу безробітнньої та виплати матеріального забезпечення шляхом проведення розслідування страхових випадків.

Тому моментом, з якого позивач мав можливість довідатися про порушення свого права слід вважати дату надходження на адресу останнього листа Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні вх.№3945 від 23.06.2016 року, за яким його було повідомлено, що ОСОБА_5 згідно даних індивідуальних відомостей про застраховану особу отримала дохід на підприємстві в період перебування на обліку в центрі зайнятості. Отже перебіг позовної давності почався з вказаної дати і трирічний строк на день подання позовної заяви не сплинув.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що на час відносин між сторонами діяла редакція підпункт 5.5. Порядку надання допомоги по безробіттю, в тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності №307 від 20.11.2000 року, в якій не були вказані обмеження щодо виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими угодами є безпідставним, так як ОСОБА_5, надаючи послуги підприємству за договорами цивільно-правового характеру, мала іншу зайнятість, з якої вона отримувала кошти, про що зобов'язана була повідомити центр зайнятості.

Також колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта щодо різниці між поняттями «трудовий договір» та «цивільно-правова угода», оскільки вони не спростовують правильних висновків суду.

Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування чи зміни постановленого рішення. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 375 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 30 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 24.07.2018 року.

Головуючий підпис О.М. Полікарпова

Судді підпис Л.П. Воронцова

підпис П.Я. Ігнатенко

З оригіналом згідно:

Постанова набрала законної сили 19 липня 2018 року

Копія постанови оформлена 24 липня 2018 року

Суддя О.М. Полікарпова

Секретар судового засідання Т.І. Пісоцька