30.07.2018 Справа № 756/6236/18
Унікальний номер 756/6263/18
Справа № 2/756/4120/18
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

30 липня 2018 року Оболонський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Васалатія К.А.

за участі секретаря Бондаренко Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 р. Позивач звернулась до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є власником АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 11.11.2016 р.

Як вказує позивач ОСОБА_1 придбала у відповідача ОСОБА_3 АДРЕСА_6 При цьому ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з 06.06.1995 р. перебували у зареєстровану шлюбі, який розірвано рішенням Оболонського р/с м. Києва від 13.12.2012 р. (а.с 7).

29.09.1998 р. і по сьогоднішній день в спірній зареєстроване місце проживання відповідача. Відповідач був власником квартири на підставі договору купівлі-продажу від 04.09.1998 р., тобто зареєстрував своє місце проживання в спірній квартирі на підставі того, що був її власником. 18.11.2008 р. відповідач подарував належну йому квартиру ОСОБА_3, тобто право користування відповідача квартирою з 18.11.2008 р. ґрунтувалося виключно на тому, що її власником була його дружина.

Тому посилаючись на зазначені обставини, позивач просить суд визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме АДРЕСА_2.

У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України «у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи.

Ч. 2 даної статті вказує, що «у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін».

При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України «Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше 5 днів з дня отримання відзиву. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків».

Таким чином суд приходить до висновку про доцільність проведення спрощеного позовного провадження у даній справі, так як позов немайнового характеру.

Суд вважає можливим розглянути справу заочно на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, що викладені нижче.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як з'ясував суд, АДРЕСА_3 належить на праві власності позивачу ОСОБА_1, що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 11.11.2016 р. (а.с. 4), також право власності на квартиру Позивача зареєстроване в установленому законом порядку (а.с. 5). Відповідач на даний момент зареєстрований у АДРЕСА_7.

У відповідності до ст. 191 ЦПК України власник майна має право вимагати усунення перешкоду здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається належним йому майном на власний розсуд.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Як з'ясовано судом, на даний момент відповідач зареєстрований за вищевказаною адресою, але фактично у квартирі не проживає та зв'язку із ним у позивача немає.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку.

У відповідності до ст. 29 ч. 1 та 4 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає.

У п. 10 Постанови Пленуму ВСУ від 12.04.1985 р. № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" зазначено, що у справах визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням на підставі ст. 71 ЖК України, необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк.

У відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкоду здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Оскільки обставини, викладені позивачем свідчать про те, що відповідач ОСОБА_2 у спірній квартирі не проживає, суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача ОСОБА_1 необхідність ухвалення рішення про задоволення позовних вимог щодо визнання відповідача ОСОБА_2 втратившим право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_4.

Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по оплаті судового збору у розмірі 704, 80 грн.

На підставі викладеного та керуючись Постановою Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 02/02/2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», ст. 71 ст. 116, 157, 191 ЖК України, ст. 405 ЦК України, ст. 12, 19, 42, 81, 89, 141, 263, 265, 280-282, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_5.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 (І.К. НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті судового збору у розмірі 704, 80 грн.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: К.А. Васалатій