АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«10» липня 2018 року

м. Харків

справа № 643/13374/13-ц

провадження № 22ц/790/4043/18

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Бровченка І.О., Яцини В.Б.,

за участю секретаря - Баранкової В.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

третя особа - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради,

позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_2,

відповідач за зустрічним позовом - ОСОБА_1,

третя особа за зустрічним позовом - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 25 травня 2018 року в складі судді Довготько Т.М.,

в с т а н о в и в:

У травні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про розяснення судового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визначення способу участі у вихованні малолітньої дитини та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визначення способу участі у вихованні малолітньої дитини.

Заява мотивована тим, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 24 грудня 2013 року визначено ОСОБА_2 порядок участі у вихованні малолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом встановлення графіку спілкування кожної пятниці з 13-00 год. після закінчення дитиною навчання у школі до 19-00 год. за місцем проживання ОСОБА_2 з обовязковим поверненням дитини до постійного місця проживання, а також в літній період часу один календарний місяць, узгоджений з матірю дитини.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 17 лютого 2014 року змінено порядок спілкування та участі у вихованні дитини, а саме з 13-00 год. після закінчення дитиною навчання у школі кожної пятниці до 11-00 год. кожної неділі; на протязі 1,5 місяця поспіль у літній період відпочинку, надавати можливість відвідувати тренування дитиною з батьком у басейні кожного понеділка відповідно до графіку.

Зазначив, що вказані судові рішення систематично не виконуються ОСОБА_1, у звязку з чим неодноразово вносилися відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявами за фактами невиконання рішення суду, а саме вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 382 КК України.

Вказав, що ОСОБА_1 з 2013 року по теперішній час продовжує злісно та цинічно не виконувати рішення судів, залишати дитину зі сторонніми особами без належного догляду за дитиною, що вже неодноразово доводило дитину до лікарняного ліжка, незаконно змінює місце проживання малолітньої дитини.

Зазначив, що Московським відділом державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області не відкривається виконавче провадження, навіть за виконавчим листом, тим самим грубо порушуються права дитини.

Вказав, що відкрито кримінальне провадження № 0000109 за частиною 1 статті 382 КК України прокуратурою Московського району м. Харкова щодо ОСОБА_1 за невиконання рішення судів щодо спілкування з його малолітнім сином.

Зазначив, що ним неодноразово повідомлено Службу у справах дітей Московського району м. Харкова, Департамент праці та соціальної політики про невиконання рішень суду з боку ОСОБА_1, однак всі звернення проігноровані та йому відмовлено виділити конкретного співробітника служби з метою виконання рішення суду за надуманими підставами.

Вважав, що грубо порушуються права дитини, грубо порушуються його права на спілкування з сином при повній бездіяльності служби у справах дітей та неможливістю виконати рішення судів за допомогою виконавчої служби.

Просив надати розяснення та розтлумачити всім сторонам, яким чином в даному випадку потрібно законно виконати рішення суду; вжити дієві заходи реагування щодо виконання рішення судів, які не виконуються та цинічно ігноруються з боку ОСОБА_1 протягом 2013 року по теперішній час; поновити права дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на спілкування з батьком згідно рішень судів; поновити його права на спілкування з сином ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно рішень судів; зобовязати Московський відділ державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області відкрити провадження з метою примусового виконання рішення суду тощо; зобовязати службу у справах дітей Московського району м. Харкова вжити дієві заходи з метою виконання рішення суду, виділити конкретного фахівця тощо.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 25 травня 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про розяснення судового рішення відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу скасувати та задовольнити його заяву про розяснення рішення суду; винести окрему ухвалу та направити до ОСОБА_3 Правосуддя України, ОСОБА_3 кваліфікаційної комісії суддів України з метою проведення службової перевірки щодо судді Довготько Т.М.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі і як доводи апеляційної скарги виклав вимоги заяви. При цьому зазначив, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що вимоги його заяви про розяснення судового рішення не були розглянуті та виконані, а були проігноровані; що його заява не була розглянута в установлений законом строк; що судом не наведено жодного із мотивів, які б давали підстави для висновку про відмову у задоволенні його заяви, не досліджені надані ним докази; що навіть не відкрито виконавче провадження, оскільки рішення є нечітким та незрозумілим; що внаслідок неналежного ставлення до службових обовязків допущено безпідставне затягування розгляду даної справи та не вжито заходів для її розгляду протягом строку, встановленого законом, що є підставою для дисциплінарної відповідальності судді.

Відзивів на апеляційну скаргу не надходило.

В судове засідання учасники справи не зявилися. Матеріали справи містять відомості про належне повідомлення учасників справи. Заяв про відкладення розгляду справи від учасників справи не надходило.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вимог закону, обставин справи, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутністю учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно залишити без задоволення, ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала суду першої інстанції, з висновком якої погоджується судова колегія, мотивована тим, що підстав, які б вказували на те, що рішення суду є нечітким та не зрозумілим, або містить двозначні вислови, не вбачається, а доводи його заяви стосуються не розяснення рішення, а його виконання.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 24 грудня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визначення способу участі у вихованні малолітньої дитини та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визначення способу участі у вихованні малолітньої дитини, позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково, визначено ОСОБА_2 порядок участі у вихованні малолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом встановлення графіку спілкування кожної пятниці з 13-00 год. після закінчення дитиною навчання у школі до 19-00 год. суботи за місцем проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 з обовязковим поверненням дитини до постійного місця проживання, а також в літній період часу один календарний місяць, узгоджений з матірю дитини, в іншій частині первісного та зустрічного позовів відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 17 лютого 2014 року прийнято відмову ОСОБА_1 від позову, рішення суду в частині задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визначення способу участі у вихованні малолітньої дитини скасовано, провадження в частині задоволення первісного позову закрито.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 17 лютого 2014 року апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_1 задоволено частково, рішення суду в частині часткового задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визначення способу участі у вихованні малолітньої дитини змінено, визначено ОСОБА_2 наступний порядок участі у вихованні малолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 13-00 год. після закінчення дитиною навчання у школі кожної пятниці до 11-00 год. кожної неділі; на протязі 1,5 місяці поспіль у літній період відпочинку; надано можливість відвідувати тренування дитині з батьком у басейні кожного понеділка відповідно графіку; в іншій частині рішення суду залишено без змін.

На виконання вказаного рішення 07 квітня 2014 року Московським районним судом м. Харкова видано виконавчий лист.

Постановою Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 11 квітня 2014 року відмовлено у прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання на підставі пункту 8 частини 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції на час ухвалення постанови, а саме, за наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Як вбачається з пункту 21 розяснень, наданих в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» відповідно до статті 271 ЦПК України роз'яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз'яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до виконання.

Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз'яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє у роз'ясненні рішення.

Відповідно до статті 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд розяснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про розяснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути предявлене до примусового виконання.

Із змісту статті 271 ЦПК України вбачається, що розяснення рішення суду це уточнення, більш чітке і зрозуміле викладення справжнього його змісту. Зрозумілість рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення.

Як правило, розясненню підлягає резолютивна частина рішення суду, яка повинна містити чіткі формулювання щодо вирішення спірного правовідношення або інших заявлених вимог.

При цьому особи, які ініціювали розяснення у відповідній заяві, мають вказати: що саме у резолютивній частині рішення є незрозумілим; які варіанти тлумачення рішення; як саме невизначеність та нечіткість резолютивної частини рішення суду може вплинути на ефективність його виконання.

Поряд з резолютивною частиною рішення суду може бути розяснена і мотивувальна частина. Потреба у цьому виникає у разі необхідності підтвердження преюдиціально встановленого факту чи правовідношення, визнаного судовим рішенням, що вступило в законну силу.

Із змісту заяви ОСОБА_2 вбачається, що він просив розяснити виконання судового рішення як суду першої інстанції, так і суду апеляційної інстанції, яким змінено рішення суду першої інстанції. Зокрема, ОСОБА_2 в своїй заяві зазначив, що ОСОБА_1 в добровільному порядку не виконує судове рішення та не надає йому можливості спілкуватися з сином. Служба у справах дітей Московського району м. Харкова не сприяє ОСОБА_2 у виконанні цього рішення, також відмовлено йому у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду.

Проте, наведені ОСОБА_2 доводи та обставини для розяснення судового рішення не є в розумінні статті 271 ЦПК України підставами для його розяснення.

Із змісту рішення вбачається, що цивільну справу розглянуто виключно в межах заявлених сторонами позовних вимог; встановлено такий порядок спілкування з дитиною, який, на думку суду, надасть можливість обом батькам приймати участь у вихованні сина, піклуватися про стан його здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити можливість кожному із батьків на спілкування з сином поза годинами навчального процесу, що призведе до можливості виконання батьком, який проживає окремо від дитини, одного з найважливіших обов'язків батьків виховання дитини.

Резолютивна частина рішення є чіткою і зрозумілою, двозначних висловів не містить, а тому прохання у заяві роз'яснити, як саме виконати зазначене рішення, фактично зводиться до внесення в текст рішення нових даних, тобто змін у його суть.

Інші вимоги, викладені в заяві, а саме вжиття дієвих заходів реагування щодо виконання судового рішення, яке не виконується та цинічно ігнорується з боку ОСОБА_1 протягом 2013 року по теперішній час; поновлення прав дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на спілкування з батьком згідно судового рішення; поновлення його права на спілкування з сином ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно судового рішення; зобовязання Московського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області відкрити провадження з метою примусового виконання рішення суду тощо; зобовязання служби у справах дітей Московського району м. Харкова вжити дієві заходи з метою виконання рішення суду, виділити конкретного фахівця тощо, не стосуються питання про розяснення судового рішення, а повязані з невиконанням рішення суду, у звязку з чим не можуть бути вирішені шляхом постановлення ухвали про розяснення судового рішення.

Як вбачається з наданих матеріалів справи постановою державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції відмовлено у відкритті виконавчого провадження, оскільки наявні інші передбачені законом обставини, що виключать здійснення виконавчого провадження. ОСОБА_2 до суду зі скаргою на дії, бездіяльність державного виконавця не звертався.

Крім того, із заяви ОСОБА_2 вбачається, що він не згоден з судовим рішенням суду апеляційної інстанції. Проте, матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_2 звертався до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою.

Твердження ОСОБА_2 про те, що судом першої інстанції його заява не розглянута в установлений законом строк, у звязку з чим необхідно винести окрему ухвалу щодо судді Московського районного суду м. Харкова Довготько Т.М., не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки під час перегляду даної справи не встановлено порушень судом першої інстанції норм процесуального права, тому підстави для винесення окремої ухвали відповідно до вимог статті 262 ЦПК України відсутні.

Вимоги ОСОБА_2, викладені в заяві щодо розяснення судового рішення, ухваленого судом апеляційної інстанції в частині зміни судового рішення, ухваленого судом першої інстанції, не могли бути розглянуті судом першої інстанції, оскільки така заява про розяснення судового рішення подається безпосередньо до суду, який ухвалив рішення або змінив судове рішення.

Таким чином, судова колегія зазначає, що вимоги, повязані з виконанням рішення суду, не згодою з рішенням суду, оскарженням дій державного виконавця, розясненням виконання рішення суду апеляційної інстанції, ігноруванням Служби у справах дітей Московського району м. Харкова, Департаменту праці та соціальної політики щодо невиконання судового рішення не є підставами для розяснення рішення суду першої інстанції в тій частині, яка не змінена.

Виходячи з того, що ухвалу суду постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, судова колегія вважає за необхідне відповідно до статті 375 ЦПК України апеляційну скаргу залишити без задоволення, судове рішення залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги зведені до посилань на ті обставини, які були предметом розгляду в суді першої інстанції і яким суд надав відповідну правову оцінку.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст.374, ст.375, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 25 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді І.О. Бровченко

ОСОБА_4

Повний текст постанови складено 11 липня 2018 року.