Справа №489/1292/18 25.07.2018
Провадження №22-ц/784/1250/18
П О С Т А Н О В А

Справа №489/1292/18

Провадження №22-ц/784/1250/18 Доповідач апеляційного суду Крамаренко Т.В.

Категорія 50

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2018 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів - Бондаренко Т.З., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання - Лівшенко О.С.,

за участю: позивачки - ОСОБА_2, відповідача - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 6 червня 2018 року, ухваленого під головуванням судді - Рум'янцевої Н.О. в приміщені того ж суду о 09 годині 28 хвилин по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини в зв'язку із продовженням навчання,

в с т а н о в и л а:

В липні 2017 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який продовжує навчання.

Позивачка зазначала, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, який був розірваний у 2006 році. Від шлюбу мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає з нею та знаходиться на повному її утриманні.

На теперішній час син навчається на платній основі денної форми навчання у вищому навчальному закладі «Міжнародного класичного університету імені Пилипа Орлика», у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. Самостійно оплачувати навчання та утримувати сина позивачка не в змозі, а відповідач добровільно відмовляється надавати матеріальну допомогу.

Посилаючись на наведені обставини, позивачка просила стягувати з відповідача на її користь на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) з 1 вересня 2017 року до 30 червня 2019 року, а також стягнути з відповідача 5000 грн. у відшкодування витрат на навчання сина на другому курсі.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 6 червня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 14 березня 2018 року до закінчення навчання - 30 червня 2019 року. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на те, що суд першої інстанції не повно з'ясував всі обставини, що мають значення для правильного вирішення спору та на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

За положеннями ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Так, згідно зі ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

За положеннями ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При цьому при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання і другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ст. 200 СК України).

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, як стан здоров'я та матеріальне становище дитини, так і стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, а також наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Як роз'яснено у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.13).

З 2015 року ОСОБА_4 є студентом другого курсу денної форми навчання у коледжі Приватного вищого навчального закладу «Міжнародного класичного університету імені Пилипа Орлика», строк навчання з 31 серпня 2015 року до 30 червня 2019 року (а.с.20).

Вартість щорічного навчання становить 10 000 грн. що підтверджується договором про навчання та квитанціями про сплату (а.с.17-19).

Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина не надає.

Тому, врахувавши наведені правові норми, обставини справи, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що відповідач є працездатною особою, який зобов'язаний та має можливість утримувати повнолітнього сина, оскільки останній потребує матеріальної допомоги у зв'язку із навчанням в університеті, дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для стягнення з нього аліментів.

Водночас, суд належним чином не мотивував свій висновок про визначення розміру аліментів у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача.

Так, обов'язок утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, виникає у обох батьків, у зв'язку з чим суд повинен був перевірити та врахувати матеріальний стан матері - позивачки у справі, а також відповідача.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає, що його матеріальне становище не дозволяє йому сплачувати аліменти на повнолітнього сина згідно рішення суду.

Як видно із матеріалів справи, 14 листопада 2016 року ОСОБА_3 був звільнений з роботи у зв'язку з скороченням штату працівників і на час вирішення спору офіційно не був працевлаштований (а.с.78-80).

Також, має на утриманні малолітніх дітей від іншого шлюбу - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Між тим, в суді апеляційної інстанції відповідач пояснив, що на обліку в центрі зайнятості після звільнення з роботи не перебував, оскільки їздив на заробітки за кордон, має у приватній власності двоповерховий житловий будинок №8, розташований по пров. 4 Липовому в м. Миколаєві загальною площею 160 кв.м., автомобіль марки «Форд», 2013 року випуску крім того, займається обробленням земельної ділянки на якій вирощує сільгосппродукцію.

Наведені обставини свідчать про те, що відповідач хоча й офіційно не працює, але має можливість надавати допомогу сину, який продовжує навчатися.

Позивачка в суді апеляційної інстанції надала пояснення про те, що вона також офіційно не працює, а підробляє шитвом на дому у зв'язку з чим має нерегулярний заробіток.

З урахуванням встановленого та положень вказаних вище норм, майнового стану сторін та обов'язок обох батьків щодо утримання повнолітнього сина, який продовжує навчатися, колегія вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти для утримання сина у розмірі 1/8 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції на підставі п.1 ч.1 ст. 376 ЦПК України підлягає зміні в частині розміру стягнутих аліментів з 1/6 частини до 1/8 частини усіх видів заробітку (доходів).

Рішення суду в частині відмови у задоволені вимог про стягнення грошових коштів, сплачених за навчання не оскаржувалося, а тому не було предметом апеляційного розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 6 червня 2018 року в частині розміру стягнутих аліментів змінити з 1/6 частини до 1/8 частини усіх видів заробітку (доходів).

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у порядку та випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т.В. Крамаренко

Судді: Т.З. Бондаренко

В.І. Темнікова

Повний текст постанови складено 26 липня 2018 року.