печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2018 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Соколова О.М.,

при секретарі - Сліпець К. Р.,

розглянув у відкритому судовому засіданні скаргу Публічного акціонерного товариства «РОДОВІДБАНК» на постанову головного державного виконавця Печерського районного Відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у м. Києві Боголей Ірини Юріївни від 07.12.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу № 42948051,-

В С Т А Н О В И В :

У січні 2018 року ПАТ «РОДОВІДБАНК» звернулось до суду зі скаргою на постанову головного державного виконавця Печерського районного Відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у м. Києві Боголей Ірини Юріївни від 07.12.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу № 42948051, в якій просить визнати незаконними дії головного державного виконавця Печерського районного Відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у м. Києві Боголей Ірини Юріївни по виконавчому провадженню № 42948051 при винесені постанови про повернення виконавчого документа стягувану від 07.12.2017 року та скасувати постанову винесену головним державним виконавцем Печерського районного Відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у м. Києві Боголей Іриною Юріївною від 07.12.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу № 42948051.

В обґрунтування скарги вказує, що державним виконавцем Печерського районного Відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у м. Києві Боголей Іриною Юріївною по виконавчому провадженню № 42948051 не здійснено всіх необхідних дій для виконання рішення суду, всупереч ЗУ «Про виконавче провадження». Вважає таку постанову неправомірною, оскільки державним виконавцем не вчинено всіх виконавчих дій щодо виявлення майна, що належить боржникові для задоволення вимог банку, а тому вказана постанова про повернення виконавчого документа, підлягає скасуванню.

Представник ПАТ «РОДОВІДБАНК» в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд скарги у його відсутність.

Представник Печерського районного Відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у м. Києві в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Подав письмові заперечення у яких щодо задоволення скарги заперечував, просив відмовити у її задоволенні.

Відповідно до положень ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про можливість розгляду скарги за відсутності представника Печерського районного Відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у м. Києві, який повідомлений належним чином про місце, день та час судового засідання.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

19.09.2013 року Печерським районним судом м. Києва прийнято рішення по цивільній справі 757/10997/13-ц за позовом АТ «РОДОВІДБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

07.02.2014 року Печерським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист по цивільній справі 757/10997/13-ц .

АТ «РОДОВІДБАНК» звернулось до Печерського районного Відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у м. Києві із заявою про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання стягнення заборгованості з ОСОБА_2.

11.04.2014 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 42948051.

23.11.2015 року державним виконавцем, керуючись ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження», винесено постанову по арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

23.06.2016 року державним виконавцем направлено запит до Регіонального сервісного центру МВС у м. Києві.

10.11.2016 року державним виконавцем, керуючись ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» винесена постанова про арешт майна боржника.

10.11.2016 року державним виконавцем, керуючись ст. 36 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову про розшук майна боржника, а саме транспортного засобу PASSAT, ДНЗ НОМЕР_1, номер кузова № НОМЕР_2.

З Державної фіскальної служби України надійшла відповідь про відсутність відкритих рахунків у боржника.

07.12.2017 року державним виконавцем Печерського районного Відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у м. Києві Боголей І.Ю. у межах виконавчого провадження № 42948051 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки у боржника відсутні транспортні засоби, розшук яких здійснювався поліцією не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.

Постанова обґрунтована тим, під час виконавчих дій з примусового виконання виконавчого провадження майна, належного боржнику і на яке можливо звернути стягнення не виявлено. Заходи здійснені державним виконавцем щодо розшуку майна боржника виявились безрезультатними. Згідно відповідей банків кошти на рахунках боржника - відсутні, згідно повідомлення Регіонального сервісного центру МВС у м. Києві за боржником автотранспортні засоби на праві власності не зареєстровано, згідно інформаційної довідки Реєстру прав власності на нерухоме майно, відомості відносно майна боржника відсутні.

З такою постановою суд не погоджується, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 19 Конституції України основними принципами діяльності органів державної влади, їх посадових осіб є обов'язок діяти лише в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Згідно з п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є обов'язковість судового рішення.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов'язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є:1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;3) вилучення в боржника і передача стягувану предметів, зазначених у рішенні;4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право:1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників;3) з метою захисту інтересів стягувана одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну:4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв'язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувана і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду;5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх;6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв'язку з виконавчим провадженням;9) використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувана або боржника за їхньою згодою для перевезення майна;10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку-чи розстрочку виконання рішення;11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувана;12) звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановления вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання;13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб;14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.

У разі якщо боржник без поважних причин не з'явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу;15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання;16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом;17) застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис;18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження;19) у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів;20) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб'єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувана;21) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком;22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Так, державним виконавцем суду не надано доказів того, що державний виконавець вживав усіх передбачених заходів щодо виявлення майна боржника задля забезпечення виконання виконавчого провадження, передбачених ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Відсутні докази того, що державним виконавцем вирішувалось питання щодо наявності іншого майна боржника, як: цінних паперів, наявного нерухомого майна відповідно до даних Бюро технічної інвентаризації, сільськогосподарської техніки, земельних ділянок, зареєстрованих за відповідачем тощо.

Отже, при винесенні постанови про повернення виконавчого листа стягувачеві Печерського районного Відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у м. Києві Боголей І.Ю. було порушено положення ст. 10, 18 Закону України «Про виконавче провадження» - не здійснені усі необхідні дії, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження», що призвело до порушення прав АТ «РОДОВІД БАНК».

Виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна (ч.1 ст. 20ЗУ"Провиконавчепровадження"). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЗУ " Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу у випадку, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення.

Згідно ч.1 ст.6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов"язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати в своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов"язків має право на справедливий судовий розгляд.

Виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 449 ЦПК України скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Згідно з даними скарги стягувач ПАТ «РОДОВІД БАНК» отримав оскаржувану постанову 20.12.2017 року, що підтверджується реєстраційним № 131179533 та копією конверта, а зі скаргою до суду звернувся 26.12.2017 року.

Отже стягувачем строк на звернення до суду зі скаргою не пропущено.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника)

За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення скарги, а порушені права скаржника поновленню шляхом визнання неправомірною та скасування постанови № 53960366/3 від 09 листопада 2017 року начальника визнання неправомірною постанову про повернення виконавчого листа та її скасування.

Керуючись ст. 11, 17, 18, 29, 30, 47,51 Закону України "Про виконавче провадження", ст.ст. 447 - 453 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Скаргу Публічного акціонерного товариства «РОДОВІДБАНК» на постанову головного державного виконавця Печерського районного Відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у м. Києві Боголей Ірини Юріївни від 07.12.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу № 42948051 - задовольнити.

Ви

знати дії головного державного виконавця Печерського районного Відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у м. Києві Боголей Ірини Юріївни по виконавчому провадженню № 42948051 при винесені постанови про повернення виконавчого документа стягувану від 07.12.2017 року, - незаконними.

Скасувати постанову винесену головним державним виконавцем Печерського районного Відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у м. Києві Боголей Іриною Юріївною від 07.12.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу № 42948051.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду м. Києва.У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.М. Соколов