Номер провадження: 22-ц/785/1391/18
Головуючий у першій інстанції Куриленко О. М.
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2018 року м. Одеса

Справа №520/14200/17

Провадження №22-ц/785/1391/18

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Калараш А.А.,

суддів - Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.

за участю секретаря судового засідання - Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом заступника керівника Одеської місцевої прокуратури №1 в інтересах держави в особі Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради до ОСОБА_2, третя особа: державний реєстратор Комунального підприємства «Реєстраційна служба Одеської області» Махортов Ігор Олександрович, про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності, скасування запису про право власності в реєстрі, знесення самочинно збудованої триповерхової будівлі, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4, діючої в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси, постановлену під головуванням судді Куриленко О.М. 21 листопада 2017 року в м. Одеса,

встановив:

У листопаді 2017 року заступник керівника Одеської місцевої прокуратури №1 в інтересах держави в особі Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради звернувся до суду з позовом про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності, скасування запису про право власності в реєстрі, знесення самочинно збудованої триповерхової будівлі за адресою АДРЕСА_1

Одночасно з позовом заступник керівника Одеської місцевої прокуратури №1 звернувся з заявою про вжиття заходів забезпечення позову у справі.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2017 року заяву заступника керівника Одеської місцевої прокуратури №1 в інтересах держави в особі Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про вжиття заходів забезпечення позову задоволено, накладено арешт на дачний будинок загальною площею 369,5 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 101; заборонено будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо дачного будинку загальною площею 369,5 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 101.

Обов'язок пред'явлення даної ухвали покладено на представника Одеської місцевої прокуратури № 1.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_4, діюча в інтересах ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить суд скасувати ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2017 рокуу справі №520/14200/17 в повному обсязі та постановити нову, якою відмовити в задоволенні заяви заступника керівника Одеської місцевої прокуратури №1 в інтересах держави в особі Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про вжиття заходів забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не мотивовано яким чином зареєстроване державним реєстратором право власності ОСОБА_2 на дачний будинок порушує права та інтереси Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради; не наведено існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання судового рішення; не враховано що прокурором заявлено позовні вимоги не матеріального характеру; суд заборонив будь яким особам вчиняти будь які дії стосовно нерухомого майна не конкретизувавши їх.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив до суду.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_4, діючої в інтересах ОСОБА_2, підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції в частині заборони будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо дачного будинку загальною площею 369,5 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 101 підлягає скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Вживаючи заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно та шляхом заборони вчиняти будь-які дії стосовно цього майна суд першої інстанції посилався те, що обидва види забезпечення позову є доцільними та правомірними.

Проте,повністю погодитися з висновками суду не можна.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України, чинного станом до 15.12.2017 року, заява про забезпечення позову розглядається судом, у проваджені якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України, чинного станом до 15.12.2017 року, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 п. п. 1, 2 ст. 152 ЦПК України, який був чинним на момент постановлення ухвали, позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

Судом першої інстанції встановлено, що у листопаді 2017 року заступник керівника Одеської місцевої прокуратури № 1 звернувся до суду з позовом про: скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора КП «Реєстраційна служба Одеської області» Махортова І.О. від 02.08.2017 року (індексний номер рішення про державну реєстрацію прав: 36430056) про державну реєстрацію дачного будинку загальною площею 369,5 кв.м. (житлова площа 9 кв.м.) розташованого за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2; скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис від 31.07.2017 № 21683369 про право власності ОСОБА_2 на дачний будинок загальною площею 369,5 кв.м. (житлова площа 9 кв.м.) розташований за адресою: АДРЕСА_1; зобов'язання ОСОБА_2 знести самочинно збудовану триповерхову будівлю з металевого каркасу, розташовану за адресою: АДРЕСА_1. /а.с.1-12/.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 21.11.2017 року провадження по справі було відкрито та призначено судове засідання /а.с.50/.

Одночасно з позовом позивачем подана заява про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на дачний будинок загальною площею 369,5кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 101, а також заборони будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо дачного будинку загальною площею 369,5 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 101 /а.с.46-49/.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 21.11.2017 року заява про забезпечення позову задоволена повністю (а.с.51).

Відповідно до п. 3 та п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року за №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» згідно п. 1 ч. 1 ст. 152 Цивільного процесуального кодексу України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього в інших осіб.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Як роз'яснено в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року за №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Оскільки нерухоме майно, на яке накладено арешт ухвалою суду, є предметом спору, то доводи апеляційної скарги про недоцільність накладення на нього арешту при відсутності реальної загрози невиконання рішення суду та,те що позовні вимоги не носять матеріальний характер, на увагу не заслуговують.

При постановленні ухвали про забезпечення позову необхідно враховувати, що прийняття такого рішення доцільне лише в разі достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Оскільки, цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову, то посилання апеляційної скарги про не з'ясування судом всіх обставин справи при розгляді заяви про забезпечення позову є безпідставним, оскільки на цій стадії такі питання судом не вирішуються та спір по суті не вирішується.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Враховуючи встановлене та норми цивільно-процесуального законодавства, які регулюють розгляд питань щодо вжиття заходів забезпечення позову, судом першої інстанції правомірно вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно дачний будинок АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_2

Однак, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги стосовно неправильного застосування норм процесуального права в частині заборони судом будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо дачного будинку по АДРЕСА_1.

Позов до будь-яких осіб не заявлявся, вказані судом будь-які дії не конкретизовані, що є порушенням вимог п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України,в редакції чинною до 15.12.2017 року.

За таких обставин, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, апеляційна скарга представника ОСОБА_4, діючої в інтересах ОСОБА_2, підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню в частині заборони судом будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо дачного будинку по АДРЕСА_1, оскільки в цій частині вона постановлена з порушенням норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4, діючої в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2017 рокув частині заборони будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо дачного будинку загальною площею 369,5 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 101, скасувати, і в цій частині ухвалити нове судове рішення.

Відмовити в задоволенні заяви заступника керівника Одеської місцевої прокуратури №1 в інтересах держави в особі Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про забезпечення позову шляхом заборони будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо дачного будинку загальною площею 369,5кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 101.

В решті ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення, а у разі оголошення вступної та резолютивної частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 30.07.2018 року.

Судді апеляційного суду

Одеської області: А.А. Калараш

А.П. Заїкін

С.О.Погорєлова