АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/8856/17 Номер провадження 22-ц/786/1652/18Головуючий у 1-й інстанції Материнко М. О. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2018 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді : Одринської Т.В

суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3

за участю секретаря Коротун І.В.

за участі учасників справи :

представника позивача ОСОБА_4В - адвоката ОСОБА_5

представника Виконавчого комітету Управління майном комунальної власності міста- Рудича О.В.

розглянувши в порядку спрощеного провадження матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_4 до Територіальної громади в особі Полтавської міської ради, Управління майном комунальної власності міста Виконавчого комітету Полтавської міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Комунального підприємства " Житлово- експлуатаційна дільниця № 2 " Полтавської міської ради, приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання майнових прав

за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 10 травня 2018 року

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просив визнати за ним право на завершення приватизації та одержання правовстановлюючого документу на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, який помер 22.10.2014 року. В обґрунтування позову вказав, що після смерті його дядька залишилася квартира, щодо якої останній розпочав процес приватизації шляхом подання заяви про приватизацію на розгляд до відповідних органів, однак у звязку зі смертю не встиг завершити процедуру приватизації своєї квартири. Посилаючись на те, що він є спадкоємцем свого дядька та враховуючи відсутність правовстановлюючого документу на квартиру, він не може отримати свідоцтво на спадщину за законом, тому просив суд визнати право на приватизацію спірної квартири.

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 10 травня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_4 до Територіальної громади в особі Полтавської міської ради, Управління майном комунальної власності міста Виконавчого комітету Полтавської міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Комунального підприємства " Житлово- експлуатаційна дільниця № 2 "Полтавської міської ради, приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання майнових прав відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, щопозивачем не доведено факт звернення спадкодавця до органу приватизації із заявою про приватизацію спірної квартири для отримання права власності на це житло, а отже померлий ОСОБА_7 не реалізував своє право на приватизацію за життя, а тому вказане право не може бути успадковане.

З даним рішенням не погодився позивач, в звязку з чим подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Вказав, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги, що спадкодавець ОСОБА_7 мав бажання використати своє законне право щодо здійснення приватизації своєї квартири та вже здійснив відповідні дії: звернувся до органу приватизації за консультацією, отримав бланк заяви, яку заповнив та завірив свій підпис в ЖЕО-2, також останнім було направлено запити для отримання необхідних документів.

У відзиві на апеляційну скаргу, представник Полтавської міської ради ОСОБА_8 вказав, що надані позивачем документи не свідчать про наявність юридичного факту звернення гр. ОСОБА_7 до органу приватизації з відповідною заявою про приватизацію спірної квартири. Заява від 14.08.2014 , яка міститься в матеріалах справи, не є належним та допустимим доказом у справі, оскільки не містить інформації щодо її прийняття уповноваженою особою органу місцевого самоврядування.

У своєму відзиві на апеляційну скаргу, начальник Управління майном комунальної власності міста ОСОБА_9 вказала, що відповідно до абзацу 3 пункту 18 Положення про порядок передачі квартир ( будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян,затвердженого наказом Міністерства з питань житлово- комунального господарства України від 16.12.2009 року № 369, подані громадянами документи до органу приватизації реєструються в окремому журналі реєстрації заяв та прийнятих документів. Тобто, законодавець повязує момент початку процедури приватизації з реєстрацією офіційного звернення громадянина у вигляді належно оформленої заяви та додатків до неї, що в свою чергу волевиявленням особи на здійснення приватизації. Таким чином, в розумінні чинного законодавства , померлим ОСОБА_7 не було розпочато процедуру приватизації.

Начальник КП « Житлово - експлуатаційна дільниця № 2» Полтавської міської радиу відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку пр. те, що за життя спадкодавець ОСОБА_7 не розпочав процедуру приватизації, а тому право на приватизацію спірної квартири не може бути успадковане.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, відзивів на апеляційну скаргу, вважає, за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 є племінником ОСОБА_7, що помер 22.10.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КЕ № 278923, актовий запис № 1571 (а.с. 17).

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.11.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_6, спадкоємцем майна( неотриманої пенсії, грошових заощаджень) ОСОБА_7, який помер 22.10.2014 року, є його племінник ОСОБА_4 (а.с. 24).

Постановою приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_6 від 07.04.2017 року, відмовлено ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру № 24, що знаходиться за адресою: місто Полтава, майдан Соборний, будинок 10а, після смерті його дядька ОСОБА_7, який помер 22 жовтня 2014 року, у звязку з тим, що він не надав документи, які підтверджують право власності спадкодавця на вищезазначене майно (а.с. 25).

Як вбачається з матеріалів справи, квартира АДРЕСА_1 є обєктом комунальної власності. Дана квартира була надана ОСОБА_7 Мухтар Таги-Огли (діду позивача) згідно з рішенням виконавчого комітету Октябрської районної ради народних депутатів м. Полтави від 22 липня 1963 року, та виданого ордеру № 557 від 22.07.1963 року .

Згідно довідки КП « ЖЕО№2» від 18.08.2014 року, наймачем квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_7 ( а.с.21).

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 345 ЦК України передбачено, що фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Відповідно до статей 1, 3, 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина, який постійно мешкає у квартирі (будинку), відносно якої вирішується питання про передачу у власність.

У разі не передання квартири (будинку) у власність наймачеві, його спадкоємці вправі вимагати визнання за ними права власності на неї лише в тому разі, коли наймач звертався з належно оформленою заявою про це до відповідного органу приватизації або власника державного чи громадського житлового фонду, однак вона не була розглянута в установлений строк або в її задоволенні було незаконно відмовлено за наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири наймачеві(частина 5 пункту 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року N 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності»).

Як вказує позивач, його померлий дядько ОСОБА_7, розпочав процедуру приватизації квартири, наймачем якої він був та проживав у ній, про що свідчить його дії, а саме написання заяви від 14 серпня 2014 року про приватизацію, підпис у якій, завірений печаткою КП « ЖЕО № 2», та отримання додаткових документів, необхідних для приватизації, серед яких довідка про склад сім'ї.

В свою чергу, листом Управління майна комунальної власності міста за № 01-05/01.1.-10/1461 від 17.10.2017 року повідомлено, що заява від імені ОСОБА_7 від 13.08.2014 року до органу приватизації державного житлового фонду, що перебуває в комунальній власності територіальної громади міста Полтави, не подавалася та відповідно не реєструвалася у журналі реєстрації заяв та прийнятих документів (а.с.155).

Жодних належних та допустимих доказів з приводу звернення спадкодавця ОСОБА_7 до органу приватизації з належно оформленою заявою про приватизацію спірної квартири, суду не представлено.

Суд першої інстанції встановив обставини справи, дослідив представлені сторонами докази, дав їм належну оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4

Не підлягає задоволенню доводи апеляційної скарги про те, що спадкодавець мав бажання використати своє законне право щодо здійснення приватизації своєї квартири, що підтверджується написанням відповідної заяви та отриманням необхідних документів, оскільки ці доводи були предметом розгляду місцевим судом та їм надана належна оцінка.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що судом інстанції при розгляді даної справи неправильно застосовані норми матеріального права чи порушені норми процесуального права, оскільки не містять у собі посилань на обставини чи докази, якими спростовуються встановлені судом обставини.

Оскільки позов задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 10 травня 2018 року -залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 липня 2018 року.

Головуючий суддя: / підпис/ ОСОБА_1

Судді: / підпис/ ОСОБА_2 / підпис/ ОСОБА_3

З оригіналом згідно:

Головуючий суддя: _______________ Т.В. Одринська