Справа № 462/1294/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2018 року головуючий суддя Залізничного районного суду м. Львова Бориславський Ю.Л.розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду у м. Львові цивільну справу за позовною заявою Управління МВС України на Львівській залізниці до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із позовом, у якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь Управління МВС України на Львівській залізниці 8 607, 85 грн. надмірно виплачених коштів, 1378,00 грн. судового збору /згідно рішення Господарського суду Львівської області від 15.12.2016 р. по справі №914/3030/16/. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідач перебувала у трудових відносинах з УМВС України на Львівській залізниці. 13.09.2015 року ОСОБА_1 було звільнено, однак постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.04.2016 р. ОСОБА_1 поновлено на роботі та стягнуто з позивача середній заробіток за час вимушено прогулу за період з 13.09.2015 р. по 19.04.2016 р. Крім цього, наказом від 09.06.2016 р. ОСОБА_1 була звільнена з органів внутрішніх справ з 06.11.2015 р. Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 13.12.2016 р. визнано протиправним та поновлено відповідача на посаді з 06.12.2015 р., стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу та середній заробіток за затримку виконання рішення суду за період з 20.04.2016 р. по 30.06.2016 р. З 06.10.2015 р. ОСОБА_1 була зареєстрована у Львівському міському центрі зайнятості та отримувала допомогу по безробіттю. Рішенням господарського суду Львівської області від 15.12.2016 р. вирішено стягнути з Управління Міністерства внутрішніх справ України на Львівській залізниці на користь Львівського міського центру зайнятості 8 607,85 грн. надмірно виплачених коштів та 1378,00 грн. судового збору, які Львівським міським центром зайнятості були виплачено ОСОБА_1 як допомога безробітній. Відтак, просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 05.05.2018 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу встановлено пятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

У вказаний строк відповідач подала суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги заперечила, просила відмовити у задоволенні позову. Вказала, що отримала допомогу по безробіттю за період, коли була незаконно звільнена з органів внутрішніх справ, що встановлено рішеннями суду. Про те, що вона перебуває на обліку в Львівському міському центрі зайнятості та отримує у звязку із безробіттям допомогу, позивачу було відомо, оскільки таке вона вказувала у судових засіданнях по розгляду справи про поновлення ОСОБА_1 на роботі. Відтак, просить відмовити у задоволенні позову.

Суд не приймає до уваги клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, оскільки, як вбачається із позовних вимог, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагає проведення судового засідання, крім цього, відповідач не обґрунтувала необхідності проведення судового засідання з повідомленням сторін.

Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст.178 та ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, зясувавши дійсні обставини справи, суд виходив з наступного.

Відповідно до ч.5 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Як вбачається з рішення господарського суду Львівської області від 15.12.2016 р., ОСОБА_1, будучи звільненою з 13.09.2015р. з Управління МВС України на Львівській залізниці відповідно до п. «Г» ст. 64 (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України, зареєструвалась 06.10.2015р. у Львівському міському центрі зайнятості з метою пошуку роботи.

Відповідно до наказу Львівського міського центру зайнятості ОСОБА_1 було надано статус безробітної 06.10.2015р. і було призначено допомогу з безробіття, та розпочато виплату допомоги з безробіття відповідно до п. 1, 3, 4 ст.22 та п. 1 ст.23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Виплата допомоги по безробіттю була проведена за період з 14.10.2015р. по 05.06.2016р. у сумі 8 607,85 грн.

Відповідно до постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.04.2016р. ОСОБА_1 поновлено на раніше займаній посаді з 13.09.2015р., та присуджено стягнути з УМВС України на Львівській залізниці середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 37 972,80 грн. (за період з 13.09.2015р. по 19.04.2016р.).

На виконання вказаної постанови УМВС України на Львівській залізниці видало наказ № 2 о/с від 09.06.2016р. про поновлення ОСОБА_1 на раніше займаній посаді. Натомість, у зв'язку із набранням чинності Закону України «Про Національну поліцію», особи, які не пройшли переатестацію, підлягають звільненню з органів внутрішніх справ з 06.11.2015р. згідно п. 64 «г» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України.

Наказом Управління МВС України на Львівській залізниці №5 о/с від 09.06.2016р. ОСОБА_1 звільнена з органів внутрішніх справ з 06.11.2015р. згідно з п. 64 «г» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України (через скорочення штатів).

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 13.12.2016 р. визнано протиправним та скасовано наказ УМВС України на Львівській залізниці№5 о/с від 09.06.2016 р. про звільнення з ОВС ОСОБА_1, поновлено останню на посаді з 06.12.2015 р., стягнуто з УМВС України на Львівській залізниці 34 019,88 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та середній заробіток за затримку виконання рішення суду за період з 20.04.2016 р. по 30.06.2016 р. в сумі 12131,12 грн.

Рішенням господарського суду Львівської області від 15.12.2016р. стягнуто з Управління Міністерства внутрішніх справ України на Львівській залізниці на користь Львівського міського центру зайнятості 8 607,85грн. надмірно виплачених коштів та 1378,00 грн. судового збору./а.с.2-4/

Згідно п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття (далі - страхування на випадок безробіття) - система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.45 Закону України «Про зайнятість населення» реєстрація безробітного в центрі зайнятості припиняється у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Відповідно до п. 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 р. N 198, центр зайнятості припиняє реєстрацію з дня поновлення зареєстрованого безробітного на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

Відповідно до п.п.2 п.1 ст.31 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Згідно ст.7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» видами матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття за цим Законом є, зокрема, допомога по безробіттю.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» Фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття має право стягувати відповідно до закону кошти вказаного Фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою, а також, стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також, незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем вказаному Фонду про прийняття його на роботу.

Відповідно до п.4 ст.35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» з роботодавця утримується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Відтак, утримання суми даної допомоги у випадку поновлення безробітного на роботі за рішенням суду саме з роботодавця прямо передбачено п. 4 ст. 35 Закону.

Крім цього, з наведеного вбачається, що законодавством передбачено як обов'язок безробітного, що перебуває на обліку в центрі зайнятості, своєчасно повідомляти останній про обставини, що впливають на умови виплати йому забезпечення, так і обов'язок роботодавця повідомляти центр зайнятості про прийнятих на роботу працівників й відшкодовувати виплачену грошову допомогу по безробіттю у разі поновлення працівника на роботі за рішенням суду та незаконно виплачену безробітному суму забезпечення у разі неповідомлення про його прийняття на роботу.

Як ствердила відповідач ОСОБА_1 у поданому відзиві, та таке узгоджується та підтверджується матеріалами справи, позивачу УМВС України на Львівській залізниці було відомо про те, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Львівському міському центрі зайнятості, що стверджується, зокрема, послідовністю записів у трудовій книжці останньої.

Крім цього, суд приймає до уваги твердження ОСОБА_1 про те, що позивачу факт перебування відповідача на обліку в Львівському міському центрі зайнятості був відомий із судового розгляду справи про поновлення ОСОБА_1 на роботі.

Із долучених до матеріалів справи копій заяв вбачається, що ОСОБА_1 повідомляла Львівський міський центр зайнятості про поновлення її на роботі та про повторне звільнення.

Враховуючи наведене, зокрема, що ОСОБА_1 була звільнена позивачем незаконно, внаслідок чого вимушено зареєструвалася на обліку в Львівському міському центрі зайнятості як безробітна, виконала вимоги закону щодо повідомлення центру зайнятості про поновлення на роботі, суд приходить до переконання, що підстави для стягнення із відповідача виплаченої Львівським міським центром зайнятості їй допомоги по безробіттю відсутні, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 81, 82, 89, 141, 264, 265, 268, 274, 275, 279 ЦПК України, ст. 1, 7, 34, 35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення» суд,

у х в а л и в:

У задоволенні позову Управління МВС України на Львівській залізниці до ОСОБА_1 про стягнення коштів відмовити.

Понесені судові витрати у розмірі сплаченого судового збору при поданні позову покласти на позивача.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, або в порядку ч.2 ст.354 ЦПК України.

Текст судового рішення складений 06 липня 2018року.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: Ю.Л. Бориславський