Справа № 464/6564/17 Головуючий у 1 інстанції: Чорна С.З.
Провадження № 22-ц/783/804/18 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - судді Мельничук О.Я.,

суддів Крайник Н.П. і Савуляк Р.В.

при секретарі Куцик І.Б.

з участю позивача - ОСОБА_3, представеика ПАТ "Львівгаз" - Шльосер А.Р., представника ТзОВ "Львівгаз збут" - Мачічка О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Сихівського районного суду міста Львова від 19 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Львівгаз", Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівгаз збут" про усунення перешкод у користуванні газом і індивідуальним опаленням квартири, відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2017 року позивач ОСОБА_3 02.10.2017 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" (далі ПАТ "Львівгаз"), Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівгаз збут" (далі ТОВ "Львівгаз збут"), в якому просить постанови рішення про усунення перешкод у користуванні газом і індивідуальним опаленням квартири АДРЕСА_1 через зобов'язання керівникам ПАТ "Львівгаз" і ТОВ "Львівгаз збут" припинити зловживання монопольним становищем та припинити дискримінацію споживачів квартири АДРЕСА_7 відносно квартири АДРЕСА_2.

В обгрунтування позову покликався на те, що у зв'язку із настанням холодів та зими 2017p. - 2018р. необхідно усунути перешкоди у користуванні газом і індивідуальним опаленням квартири АДРЕСА_3. Так, стверджує, що діє протиправна змова керівників ПАТ "Львівгаз" та новоствореного ТОВ "Львівгаз збут", які, на його думку, разом працюють проти закону і прав споживачів газу з метою обману та незаконного вимагання коштів. Без опалення квартири зимою є небезпека для життя споживачів газу, руйнується будинок, порушено всі норми ст.15 і інші Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та норми ст.ст.4, 10, 15, 17, 18, 19 Закону України "Про захист прав споживачів" і правила утримання жилих будинків. Відповідачі умисно порушують норми Закону України "Про ринок природного газу", Постанови КМУ № 758 від 01.10.2015 року, №442 від 13.07.2016 року, Постанову НКРЕКП № 2500 від 30.09.2015 року та інші щодо постачання природного газу побутовим споживачам. Також умисно порушують норми ст.13 ЦК України - зловживання і навіть дискримінація споживачів газу кв.АДРЕСА_7 у порівнянні із АДРЕСА_4 та іншими квартирами споживачів газу м.Львова, які вже мали Договори з Трестом "Львівгаз", ВАТ "Львівгаз" з 1995 р. до 18.11.2010 р., коли і був створений ПАТ "Львівгаз" без статуту, без положення, без укладання законних договорів, як орган обману, шахрайства, зловживань у спосіб вражаючої афери із підміною законно укладених договорів на свої тлумачення правил, які не мали відношення до побутових споживачів природного газу. Фактичні обставини протиправного створення ПАТ "Львівгаз" і його незаконної діяльності тоді у 2012 були не відомими і незрозумілими, щоб правильно звертатись до суду та подавати належні докази, бо не існувало ні Положення, ні статуту ПАТ "Львівгаз" та з літа 2012 розпочата злочинна афера - сплановані дії по масовому обману і пограбуванню багатьох побутових споживачів природного газу м.Львова під назвою нібито перевірки безпеки, що насправді мали мету незаконних звинувачень споживачів газу та обов'язку споживачам газу підкоритись зловживанням монополіста та примусовим платним послугам з метою одержання керівниками ПАТ "Львівгаз" великих доходів, коштів, прибутків. Стверджує, що керівниками даних організацій обрано протиправний спосіб шукати і вигадувати незаконні звинувачення споживачам природного газу через очевидні порушення норм матеріального права та незаконні застосування різних правил замість виконання укладених умов договорів, де винним є тільки той хто порушує умови укладеного договору, який у нього, ОСОБА_3 і був укладений із ПАТ "Львівгаз" у 1999 р. та діяв до 18.11.2010 року, коли незаконно створено ПАТ "Львівгаз", але який одразу погодився на умови попередньо укладеного договору з ВАТ "Львівгаз" - приймав оплату за газ весь 2011 рік і до 27.08.2012 року, коли і розпочалась ця злочинна афера. Обман - агресивні дії та неправомірне припинення газопостачання непокірним рекету споживачам газу та йому - абоненту - споживачу ОСОБА_3 Але правилами в тлумаченні відповідачів безкінечно неможна підміняти всі Закони України і Умови укладених договорів та безкінечно усіх заплутувати, а тому виникли кримінальні справи №0000090 від 06.03.2013 року та інші №0000068, №0000091, №0000081 проти ПАТ "Львівігаз" та корумпованих слідчих поліції. Вказує, що на даний час у 2017 р. йому вже відомі ці фактичні обставини протиправної діяльності ПАТ "Львівгаз", якому додали ще і ТОВ "Львівгаз збут" ніби - то для розділення функцій, але система монопольного зловживання і обману споживачів не змінюється і перешкоди у користуванні газом залишаються без змін, бо не діє правоохоронна система і не має відповідальності для аферистів, шахраїв, крадіїв, рекету, монопольних влад. Стверджує про очевидні факти дискримінації в одному будинку по АДРЕСА_8 для споживачів АДРЕСА_5 у порівнянні з кв.№1, де діє аналогічний квартирний газопровід, водонагрівач у ванній кімнаті та діють небезпечні старі пальники чотирьох-кахельних пічок, без аварійних газових клапанів та дуже багато різьбових з'єднань, але звинувачень по АДРЕСА_4 не має, бо відповідачі вже одержали кошти які хотіли одержати від АДРЕСА_4. Для АДРЕСА_5, де замість кахельних пічок у 2000 році створено індивідуальне опалення при обслуговуванні ВАТ "Львівгаз" з 2000 року до 18.11.2010 року, то діють зловживання монополіста ПАТ "Львівгаз" і дискримінація за відмову сплачувати кошти - хабарі і перешкоди у користуванні газом, опаленні квартири, хоча порушено кримінальні провадження, але діє корупція слідчих органів поліції та система безвідповідальності для багатих злочинців. З метою припинення описаних незаконних дій, просить усунути перешкод у користуванні газом і індивідуальним опаленням квартири АДРЕСА_1 через зобов'язання керівникам ПАТ "Львівгаз" і ТОВ "Львівгаз збут" припинити зловживання монопольним становищем та припинити дискримінацію споживачів квартири АДРЕСА_7 відносно квартири АДРЕСА_5, оскільки дискримінація заборонена згідно норм ст.14 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка ратифікована Україною.

21.11.2017 року позивач ОСОБА_3 подав до суду заяву про додаткові позовні вимоги, в якій просить задовольнити поданий позов від 02.10.2017 року та задовольнити ще вимоги про відшкодування моральної шкоди за завдані керівництвом ТОВ «Львівгаз збут» величезні фізичні страждання, втрату усіх життєвих зв'язків, навіть у своїй сім'ї та боротьба за право на життя, безперервні суди, за умисно створену небезпеку для життя, катування холодом зимами 2015-2016, 2016- 2017, 2017-2018, одержання великої шкоди та ремонту у зв'язку із бездіяльністю раніше встановленого індивідуального опалення, яку оцінює у 100 000 гривень.

29 травня 2018 року та 30 травня 2018 року від ПАТ "Львівгаз" та ВАТ "Львівгаз збут" надійшли відзиви на апеляційну скаргу та просять оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 без задоволення з підстав законності рішення.

Рішенням Сихівського районного суду міста Львова від 19 лютого 2018 року в 19 лютого 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач - ОСОБА_3. Вважає рішення суду незаконним та таким, що ухвалене з порушення норм матеріального і процесуального права. Стверджує, що фактичного розгляду справи судом не здійснювалося. Також звертає увагу, що відповідачами створено умисні незаконні перешкоди позивачу у користуванні газом. В апеляційній скарзі просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення по суті предмету спору.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_3 слід залишити без задоволення із наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований та постійно проживає АДРЕСА_9. У вказаній квартирі наявна газова мережа та газові прилади. У 2012 році подачу газу до квартири припинено у зв'язку з необхідністю оформлення самовільно встановлених газових приладів. Актом № 029819 від 30.11.2012 стверджується припинення подачі газу у кватиру позивача.

Так, рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 26.11.2013 у справі за позовом ОСОБА_3 до ПАТ "Львівгаз" про усунення перешкод у користуванні газом та газовим опаленням, встановлені, зокрема, наступні обставини: позивач ОСОБА_3 проживає в АДРЕСА_10 та є споживачем природного газу, послуги з надання якого здійснюються відповідачем. Письмовий договір про надання послуг з газопостачання між сторонами не укладався. Згідно акту технічного приймання та введення в експлуатацію газової мережі від 19.06.1975р. у квартирі АДРЕСА_6 встановлено газову плиту ПГ-4 та проточний газовий водонагрівач. Опалення квартири здійснювалось за допомогою чотирьох кахельних печей.

Крім того, даним рішенням встановлено, що при здійсненні обстеження квартири позивача на виконання вимог Правил надання населенню послуг з газопостачання, Правил безпеки систем газопостачання України, затвердженими наказом Державного комітету України по нагляду за охороною праці №254 від 01.10.1997 року, Положення про порядок технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання житлових будинків, громадських будівель, підприємств побутового та комунального призначення, затвердженим наказом ДАХК "Укргаз" №35 від 30.07.1997 року, працівниками ПАТ "Львівгаз" виявлено втручання в існуючу газову мережу шляхом встановлення двофункційного котла типу "Вісман" і заміни плити газової ПГ-4 на ПГ-2 "Гореніє" на площі кухні та встановлення проточного газового водонагрівача типу «Вайлант» у приміщенні ванної кімнати, за відсутності проектно-технічної документації. У зв'язку з цим, 27.08.2012 року позивачу ОСОБА_3 було припинено подачу газу у квартиру, яка у вересні 2012 року відновлювалася на певний час, а саме до 30.11.2012 року, з метою надання можливості привести газову мережу та газові прилади у квартирі у відповідність вимогам нормативних документів. Так, позивач ОСОБА_3 неодноразово, зокрема, 22.10.2010 року, 15.04.2011 року, 20.09.2012 року та 19.11.2012 року повідомлявся відповідачем ПАТ "Львівгаз" про необхідність приведення газової мережі та розміщення газових приладів у квартирі у відповідності до вимог нормативних документів, порядок виготовлення проектно-технічної документації, наслідки порушення у вигляді припинення газопостачання, перелік дій та документів для відновлення газопостачання до квартири. Однак, необхідних дій та документів для відновлення газопостачання до квартири позивачем ОСОБА_3 так і не надано.

При винесенні вищезгаданого судового рішення від 26.11.2013 року, судом взято до уваги рішення Сихівського районного суду м.Львова від 30.05.2013 року, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 03.09.2013 року, яким відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_6 до ПАТ по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" про визнання незаконними дій щодо звинувачення його як споживача газу у самовільному перенесенні газового водонагрівача з кухні у ванну кімнату, а також про припинення монопольних зловживань монопольним становищем щодо звинувачення його у вчиненні зазначений дій. А також рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 10.07.2013 року, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 14.10.2013 року, яким відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_6 до ПАТ по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" про визнання незаконним рішення ПАТ "Львівгаз" порушити його право споживача на користування газовою мережею, визнання незаконними дій ПАТ "Львівгаз" щодо вимоги сплати коштів за реєстрацію газових приладів, визнання незаконним відключення від газової мережі без належного попередження, визнання незаконним тлумачення ПАТ "Львівгаз" слів "самовільне", визнання незаконними будь-яких обмежень при укладенні договору після рішення суду від 24.05.1999 року стосовно заміни кахельних пічок на газовий котел, визнання незаконним обмеження в користуванні газовим водонагрівачем у ванній кімнаті.

Вищезазначеними рішеннями суду встановлено, що позивачем ОСОБА_3 самовільно підключено газові прилади до системи газопостачання, чим порушено Правила безпеки систем газопостачання, та дії ПАТ "Львівгаз" по відключенню споживача ОСОБА_3 від газової мережі не суперечать вимогам Закону України "Про захист прав споживача", Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правилам надання населенню послуг з газопостачання, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 року №2246, Правилам безпеки систем газопостачання України, затвердженим наказом Державного комітету України по нагляду за охороною праці №254 від 01.10.1997 року, не порушують прав позивача, оскільки спрямовані на дотримання безпеки системи газопостачання.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 06.11.2014 року було відхилено апеляційну скаргу ОСОБА_3, а рішення Сихівського районного суду м.Львова від 26.11.2013 року залишено без змін. При цьому, колегією суддів судової палати, при перегляді рішення суду першої інстанції, також було встановлено, що позивач ОСОБА_3 порушив Правила безпеки систем газопостачання України, затверджені наказом Державного комітету України по нагляду за охороною праці від 01.10.1997 року № 254, що тягне за собою наслідки у вигляді створення аварійної ситуації. Зазначив, що дії відповідача не суперечать вимогам Законів України "Про захист прав споживача", "Про житлово-комунальні послуги", Правилам надання населенню послуг з газопостачання, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 1999 року № 2246, Правилам безпеки систем газопостачання України, затвердженим наказом Державного комітету України по нагляду за охороною праці від 01 жовтня 1997 року № 254, та не порушують прав позивача.

21.01.2015 року Вищим спеціалізованим судом з розгляду цивільних і кримінальних справ винесено ухвалу у справі № 6-44054св14 за позовом ОСОБА_3 до ПАТ "Львівгаз" про усунення перешкод у користуванні газом та газовим опаленням, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Сихівського районного суду від 26.11.2013 року та на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 06.11.2014 року, якою у задоволенні касаційної скарги ОСОБА_3 відмовлено та залишено в силі рішення судів попередніх інстанцій.

Крім того, 25.05.2016 року Вищий спеціалізований суд України у справі №466/8067/14-ц скасував рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 22.06.2015 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 24.12.2015 року, яким суд зобов'язував ПАТ "Львівгаз" відновити газопостачання ОСОБА_3 за власний рахунок.

Вказаними судовими рішеннями встановлено, що для відключення газопостачання достатньо лише факту самовільного перенесення, заміни або встановлення газового приладу, що і було здійснено ОСОБА_3, оскільки вчинення таких дій є порушенням Правил безпеки систем газопостачання і тягне за собою наслідки у вигляді створення аварійної ситуації, а отже є правовою підставою для припинення подачі газу.

Ухвалюючи оскаржуване рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, суд виходив з тих обставин, що судом не встановлено жодних обставин, за яких можна було би зробити висновок, що відповідач ТОВ "Львівгаз збут", як і відповідач ПАТ "Львівгаз", чинить позивачу ОСОБА_3, як споживачу (в т.ч. згідно приписів Закону України "Про захист прав споживачів") перешкоди у користуванні газом і індивідуальним опаленням квартири АДРЕСА_1 та/або будь-яким чином зловживає своїм становищем та/або чинить дискримінацію споживачів квартири АДРЕСА_7 відносно квартири АДРЕСА_5. Суд прийшов до висновку, що дії відповідача, які оспорюються позивачем, не суперечать вимогам Закону України "Про захист прав споживача", Закону України "Про житлово-комунальні послуги", Правилам надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 року №2246, Правилам безпеки систем газопостачання України, затверджених наказом Державного комітету України по нагляду за охороною праці №254 від 01.10.1997 року.

Також суд прийшов до висновку, що оскільки судом не встановлено факту порушення прав позивача винними діями та/або бездіяльністю відповідача ТОВ "Львівгаз збут", відтак факт завдання позивачу моральної шкоди також відсутній, у зв'язку з чим позовні вимоги в цій частині є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних обставин.

У відповідності до положень ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постачання природного газу регулюється «Правилами постачання природного газу», затверджених постановою НКРЕ КП від 30,09.2015 № 2496.

Відповідно до Розділу 1 ч.2 п.3 «Правил постачання природного газу», затверджених постановою НКРЕ КП від 30.09.2015 року № 2496, постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється за договором, який має відповідати типовому договору постачання природного газу побутовим споживачам, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.

Відповідно до Розділу 1 ч.10 п.5 "Правил постачання природного газу", затверджених постановою НКРЕ КП від 30.09,2015 року № 2496, побутовий споживач - фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх житлових приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність.

Відповідно до Розділу 1 ч.13 п.5 "Правил постачання природного газу", затверджених постановою НКРЕ КП від 30.09.2015 року № 2496, постачальник природного газу (далі - постачальник) - суб'єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із постачання природного газу.

Відповідно до Розділу 3 п.1 "Правил постачання природного газу", затверджених постановою НКРЕ КП від 30.09.2015 року № 2496, підставами для постачання природного газу побутовому споживачу є: 1) наявність у побутового споживача договору розподілу природного газу, укладеного з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого підключений об'єкт споживача, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального ЕІС-коду як суб'єкту ринку природного газу; 2) наявність у побутового споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу побутовим споживачам та дотримання його умов; 3) відсутність простроченої заборгованості побутового споживача перед діючим постачальником за поставлений природний газ (за його наявності), що має підтверджуватися письмовою довідкою діючого постачальника або складеним з ним актом звірки розрахунків.

В даному ж випадку між ТОВ "Львівгаз" та ОСОБА_3 не укладено договору на постачання газу як побутовому споживачу. Також, між позивачем ОСОБА_3 та відповідачем ТОВ "Львівгаз збут" відсутній договір постачання природного газу побутовим споживачам, а позивачем ОСОБА_3 не укладався договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ (ПАТ "Львівгаз").

Суд першої інстанції вірно звернув увагу, що суд не може зобов"язати відповідача ПАТ "Львівгаз збут" укласти та/або погодитися на певні, визначені позивачем, умови договору, оскільки сторони є вільними в укладенні договору та визначеності умов договору, тобто в свободі договору, а відтак жодна із сторін не може бути примушена до укладення певних умов договору.

Враховуючи встановлені обставини вищезгаданими рішеннями судів, суд не знаходить підстав, за яких можна було би зробити висновок, що відповідач ТОВ "Львівгаз збут", як і відповідач ПАТ "Львівгаз", чинить позивачу ОСОБА_3, як споживачу (в т.ч. згідно приписів Закону України "Про захист прав споживачів") перешкоди у користуванні газом і індивідуальним опаленням квартири АДРЕСА_1 та/або будь-яким чином зловживає своїм становищем та/або чинить дискримінацію споживачів квартири АДРЕСА_7 відносно квартири АДРЕСА_5. По суті, дії відповідача, які оспорюються позивачем, не суперечать вимогам Закону України "Про захист прав споживача", Закону України "Про житлово-комунальні послуги", Правилам надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 року №2246, Правилам безпеки систем газопостачання України, затверджених наказом Державного комітету України по нагляду за охороною праці №254 від 01.10.1997 року.

Підставою звернення позивача до суду стало протиправні та незаконні, на думку позивача, дії пов'язані з умисним вчиненням споживачу перешкод у користуванні газом і індивідуальним опаленням квартири АДРЕСА_1, а також зловживання монопольним становищем та припиненням дискримінації споживачів квартири АДРЕСА_7 щодо квартири АДРЕСА_5, однак належних доказів в підтвердження згаданого позивач не надає.

Також слід зазначити, що позивачем не усунуто порушень Правил безпеки системи газопостачання допущених при самовільному втручанні в газову мережу шляхом встановлення двофункційного котла типу "Вісман" і заміни плити газової ПГ-4 на ПГ-2 "Гореніє" на площі кухні та встановлення проточного газового водонагрівача типу "Вайлант" у приміщенні ванної кімнати, за відсутності проектно-технічної документації, що стало підставою припинення подачі газу 27 серпня 2012 року.

Що ж до вимог ОСОБА_3 до ТОВ "Львівгаз збут" про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що, оскільки судом не встановлено факту порушення прав позивача винними діями та/або бездіяльністю відповідача ТОВ "Львівгаз збут", відтак факт завдання позивачу моральної шкоди також відсутній, у зв'язку з чим позовні вимоги в цій частині є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Докази які б спростовували наведені обставини позивачем ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції не представлено.

Згідно норм ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 жодним чином висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Сихівського районного суду міста Львова від 19 лютого 2018 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Сихівського районного суду міста Львова від 19 лютого 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 23 липня 2018 року.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: Н.П. Крайник

Р.В. Савуляк