АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 213/3084/17 22-ц/774/1083/К/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 липня 2018 року м. Кривий Ріг

Справа № 213/3084/17

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Барильської А.П.

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар судового засідання Гладиш К.І.,

сторони

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Приватне акціонерне товариство «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат»

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 07 лютого 2018 року, яке постановлено суддею Поповим В.В. в місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повний текст рішення складено 19 лютого 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» (далі ОСОБА_2 «ІнГЗК») про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок смерті її сина ОСОБА_3, який був смертельно травмований 28 вересня 2016 року під час виконання трудових обовязків майстра зміни № 4 ОВД № 1 рудозбагачувальної фабрики № 2 ОСОБА_2 «ІнГЗК». Просила суд стягнути з відповідача на її користь 1 500 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 07 лютого 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково, стягнуто з ОСОБА_2 «ІнГЗК» на її користь моральну шкоду спричинену смертю сина у розмірі 1000000 грн. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 «ІнГЗК» на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди, відповідач ОСОБА_2 «ІнГЗК» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, ставить питання про зміну рішення суду в частині розміру стягнутої моральної шкоди, та зменшення його з 1000000 грн. до 80000 грн.

Вважає, що стягнутий судом розмір моральної шкоди є необгунтовано завищеним для такого роду правовідносин, та не відповідає засадам розумності, виваженості і справедливості.

Суд надав невірну оцінку наявним у матеріалах справи доказам, оскільки згідно умов колективного договору позивачу була виплачена лише сума у розмірі 1378 грн. в якості допомоги на захоронення, сума ж у розмірі 180000 грн. була виплачена позивачу на добровільних засадах.

Також, відповідач звертає увагу на те, що наявні у матеріалах справи копії чеків, додані в якості доказів і до матеріалів цивільної справи та безпідставно зараховані судом відносно кожного позивача окремо, що не відповідає дійсності.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2018 року відкрито апеляційне провадження по апеляційній скарзі Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 07 лютого 2018 року, та визначено, що, відповідно до Указу Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» №452 від 29 грудня 2017 року, пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, пункту 8 Розділу ХІІІ Цивільного процесуального кодексу України, справа підлягає розгляду Апеляційним судом Дніпропетровської області, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та ОСОБА_4.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_2 «ІнГЗК» - ОСОБА_5, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_6, які, кожен окремо, заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач є матірю ОСОБА_3, який працював майстром конвеєра зміни №4 ОВД №1 РЗФ-2 на ПАТ «Інгулецький ГЗК» та виконуючи 28 вересня 2016 року свої робочі обовязки, знаходячись в будівлі перевантажувального вузла №8 рудозбагачувальної фабрики №2 в рядах А-Б вісях 1-2 загинув на робочому місці внаслідок обрушення, обвалення будівель, споруд та їх елементів.

ОСОБА_7 № 9 про нещасний випадок, повязаний з виробництвом, затверджений 26 грудня 2016 року заступником начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області ОСОБА_8 основною причиною нещасного випадку є неякісне розроблення, відсутність проектної документації на будівництво, реконструкцію виробничих обєктів, будівель, споруд, інженерних комунікацій, обладнання, устаткування тощо; супутні причини порушення вимог безпеки під час експлуатації обладнання, устаткування машин, механізмів тощо, невиконання посадових обовязків (а.с.13-27).

Відповідач свою вину у настанні нещасного випадку, який призвів до загибелі ОСОБА_3 не заперечує, оспорює лише розмір моральної шкоди, яку позивач визначила у 1500000 грн.

Враховуючи глибину фізичних і душевних страждань позивача, те, що ці страждання у неї довічні, ступень вини відповідача, з винних дій та бездіяльності посадових осіб якого і загинув син позивача та виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд першої інстанції дійшов висновку що визначена позивачем сума моральної шкоди в розмірі 1500000 грн. є завищеною та не доведеною і на думку суду сума такої шкоди має бути визначена у розмірі 1000000 грн.

Колегія суддів не може погодитись з визначеним судом першої інстанції розміром моральної шкоди, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 16 ЦК України відшкодування моральної шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів судом.

ОСОБА_7 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 3 постанови від 31.03.95 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

ОСОБА_7 частинам 3 та 4 статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України N 4 від 31.03.95 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

ОСОБА_7 частини 1 ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Верховний Суд України в Постанові від 19 грудня 2011 року по справі N 6-65цс11, яка прийнята за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, а саме, частини 3 ст. 23 ЦК України, визнав розумним та справедливим розмір грошової компенсації на відшкодування батькам моральної шкоди, завданої вбивством їх сина, в 1000000 грн.

Разом з тим Європейський суд з прав людини в рішенні Нечипорук та Йонкало проти України, № 42310/04, 21.04.2011 року, визнав вимогу заявників про відшкодування їм нематеріальної шкоди в розмірі 80000 євро надмірною і встановив відшкодування в розмірі 35000 євро, і лише першому заявникові, а в у справі ОСОБА_9 проти України № 45872 19.12.2013 року була встановлена Судом компенсація нематеріальної шкоди в розмірі 4500 євро, попри те, що заявник просив 30000 євро.

Розмір сум відшкодування моральної шкоди повинен відповідати вимогам розумності, виваженості та справедливості і не повинен призводити до збагачення потерпілого.

Позивач достатньо аргументувала у позовній заяві та в судовому засіданні свої моральні страждання, які їй спричинила смерть сина.

Встановити ціну людського життя, повернути близьку людину неможливо. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає, і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи.

Будь-яка компенсація моральної школи не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Внаслідок незабезпечення відповідачем безпечних умов праці позивач втратила свого сина. Втрата є такою, що не може бути відновлена, а тому душевні страждання позивача будуть тривати і надалі, що свідчить про їх тривалість. Позивач втратила близьку людину, що свідчить про глибину таких страждань.

Колегія суддів, беручи до уваги глибину і тривалість моральних страждань позивача, характер психологічної травми, яку вона отримала у зв'язку зі смертю сина, та неможливістю повернення до життя найріднішої людини, виходячи з принципів розумності та справедливості, вважає за необхідне змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди, визначивши справедливу компенсацію моральної шкоди позивачу у розмірі 150000 грн., у звязку із чим доводи апеляційної скарги відповідача в цій частині заслуговують на увагу.

Доводи апеляційної скарги про неврахування судом виплати позивачу матеріальної допомоги у добровільному порядку та зарахування копій чеків, які додані в якості доказів і до матеріалів цивільної справи на увагу не заслуговують, оскільки виплата матеріальної допомоги не позбавляє позивача права на відшкодування моральної шкоди, завданої загибеллю сина.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду підлягає зміні, на підставі положення п.п.1,3 ч.1 ст.376 ЦК України, та підлягає зменшенню розмір компенсації моральної шкоди, стягнутої з ОСОБА_2 «ІнГЗК» на користь ОСОБА_1 з 1000000 грн. до 150000 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України Апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» задовольнити частково.

Рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 07 лютого 2018 року року змінити в частині визначеного судом розміру стягнутої з Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 компенсації моральної шкоди, зменшивши цей розмір з 1000000 (один мільйон) гривень до 150000 грн. (сто пятдесят тисяч) гривен, без утримання податку з доходів фізичних осіб.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06 липня 2018 року.

Головуючий:

Судді: