АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2018 року

місто Київ

справа № 753/6901/17

провадження №22-ц/796/3526/2018

Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кулікової С.В.,

суддів - Мазурик О.Ф., Музичко С.Г.

за участю секретаря - Осінчук Н.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»

треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ПаракудаІрина Вікторівна, головний державний виконавець Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Білан Юлія Станіславівна

розглянув у судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1

на заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва в складі судді Колесника О.М. від 30 жовтня 2017 року у справі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

встановив:

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк», треті особи: приватний нотаріус КМНО Паракуда І.В., головний державний виконавець Дарницького районного ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві БіланЮ.С. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 11.10.2007 р. між нею та АКБ «Укрсоцбанк» укладено договір кредиту № 10-29/4387, відповідно до якого Банк надав їй у тимчасове користування на умовах забезпеченості повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 440 000,00 грн., зі сплатою 15% річних та порядком погашення суми основної заборгованості до 10 числа кожного місяця, згідно графіку, який зазначений в п.п. 1.1.1, п. 1.1 ст. 1 договору, з кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту до 10.10.2027 року.

Також, 11.10.2007 р. між нею та АКБ «Укрсоцбанк» укладено іпотечний договір № 02-10/3461, відповідно до якого іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання позичальником зобов'язань за договором кредиту № 10-29/4384 від 11.10.2007 року, укладеним між іпотекодержателем та позичальником нерухоме майно, а саме: однокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Вказувала на те, що 10.02.2017 р. під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № 51293685 у ВДВС Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, вона дізналася, що приватним нотаріусом КМНО Паракудою І.В. вчинено виконавчий напис від 05.09.2011 року, зареєстровано в реєстрі за № 3139, згідно якого, запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно - однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві власності позивачу.

Вважала, що положення Закону України «Про заставу» у частині здійснення звернення стягнення на предмет застави на підставі виконавчого напису нотаріуса не підлягають застосуванню до правовідносин, що виникли з договору кредиту, як такі, що суперечать нормам Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (у редакції, яка була чинна на момент укладення договору кредиту) щодо позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, оскільки на момент виникнення спірних правовідносин, тобто на момент укладення договору кредиту, діяла редакція Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» від 29.01.2006 року, у ст. 26 якої не було передбачено такого позасудового способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, як реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса, а тому вчинений виконавчий напис нотаріуса не може підлягати виконанню.

Посилаючись на наведене, просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса КМНО Паракуди І.В., вчинений 05.09.2011 року, зареєстрований у реєстрі за № 3196, про звернення стягнення на нерухоме майно - однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_1

Заочним рішення Дарницького районного суду міста Києва від 30 жовтня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду матеріалам справи, та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Зазначала, що суд не урахував, що п. 1-1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, передбачено документи, які необхідно подати для отримання виконавчого напису за іпотечними договорами, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов'язанням до закінчення строку виконання основного зобов'язання. При цьому матеріали справи не містять доказів на підставі яких було вчинено приватним нотаріусом КМНО Паракудою І.В. виконавчий напис від 05.09.2011 року.

Вважала, що на час вчинення виконавчого напису у розпорядженні нотаріуса не було всіх необхідних документів, зокрема оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв'язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання, довідка фінансової установи про ненадходження платежу, та інші документи за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, а тому нотаріус не мав передбачених законом підстав для вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В судове засіданні ОСОБА_1 не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належно.

Представник ПАТ «Укрсоцбанк» просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, посилаючись на те, що доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Треті особи приватний нотаріус КМНО Паракуда І.В., головний державний виконавець Дарницького районного ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Білан Ю.С. в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належно.

Відповідно до п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону №2147-VІІ від 3 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України від 2 червня 2016 року №1402- VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць) , та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 05.09.2011 року приватним нотаріусом КМНО Паракудою І.В. на підставі поданих документів було вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 3196, в якому запропоновано звернути стягнення на: однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_1 Зазначене нерухоме майно передане ОСОБА_1 в іпотеку ПАТ «Укрсоцбанк» на підставі іпотечного договору № 02-10/3461 від 11.10.2007 року у якості забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту № 10-29/4387 від 11.10.2007 року, строк платежу за яким настав 20.07.2011 року. Строк, за який провадиться стягнення: з 01.11.2007 року по 20.07.2011 року.

За рахунок коштів, отриманих від реалізації вказаного нерухомого майна, переданого в іпотеку, запропоновано задовольнити вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» в сумі розміром 593 646,65 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з недоведеності позивачем позовних вимог.

Такий висновок суду ґрунтується на матеріалах справи та вимогах закону.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення напредмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогупро усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 18 ЦК України).

Згідно з пунктом 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюються нотаріусами після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

З матеріалів справи убачається, та як було встановлено судом, що 05.09.2011 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І.В, відповідно до ст.. 87 Закону України «Про нотаріат» та пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно: однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_1

Строк за який провадиться стягнення: з 01 листопада 2007 року по 20 липня 2011 року.

За рахунок коштів, отриманих від реалізації вказаного нерухомого майна, переданого в іпотеку, запропоновано задовольнити вимоги стягувача - ПАТ «Укрсоцбанк» в сумі розміром 593 646,65 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом - 388 738,00 грн., сума заборгованості за відсотками - 151 967,42 грн., розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 1 344,54 грн., розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 15 535,47 грн., сума збитків від інфляції кредитних коштів - 9 661,2 грн., штрафи, які передбачені кредитним договором - 26 400,00 грн.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1992 № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.

Доказів на спростування того, що банком було надано нотаріусу всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, належне направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень та іпотечну вимогу, ОСОБА_1 суду не надала, як і не обгрунтовувала цим свої позовні вимоги.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про недоведеність позивачем своїх позовних вимог, з підстав, що положення Закону України «Про заставу» у частині здійснення звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса не підлягають застосуванню, оскільки суперечать нормам Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, щодо позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не урахував, що п. 1-1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, яким передбачено, що для одержання виконавчого написуза іпотечними договорами, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов'язанням до закінчення строку виконання основного зобов'язання, подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов'язання;в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості;г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв'язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу є безпідставними, оскільки суд вірно застосував п. 1 вказаного Переліку у редакції, яка діяла на момент вчинення виконавчого напису, тобто станом на 05.09.2011 року.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч. 6 ст. 367 ЦПК України, в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Оскільки, предметом позовних вимог ОСОБА_1 є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню з підстав, що нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис на іпотечному договорі від 11.10.2007 року, оскільки це суперечило чинному на той час Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», та враховуючи ч. 6 ст. 367 ЦПК України, колегія суддів не бере до уваги інші доводи апеляційної скарги, оскільки вони не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Дарницького районного суду міста Києва від 30 жовтня 2017 року ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а тому підстав для її задоволення не убачається.

Керуючись ст.ст. 268, 374, 381, 383 ЦПК України, Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дарницькогорайонного суду міста Києва від 30 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повна постанова складена 26 липня 2018 року.

Головуючий С.В. Кулікова

Судді: О.Ф. Мазурик

С.Г. Музичко