АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2018 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Городничої В.С.,

при секретарі Попазовій Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_2 на заочне рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 23 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, правонаступників ОСОБА_6 ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_9, до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_10, комунальне житлово-експлуатаційне підприємство №9 Жовтневого району м. Дніпропетровська, про стягнення матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року позивачі звернулись до суду з даним позовом, посилаючись на те, що їм на праві власності належить квартира АДРЕСА_1. 18 грудня 2011 року в квартирі №5 поверхом вище стався прорив на місці сполучення сантехнічного приладу для сушіння рушника, внаслідок чого було зруйновано підвісну стелю, залита побутова техніка і меблі у квартирі позивачів, паркет потребував ремонту. Рішенням суду у 2013 році була стягнута з відповідача 43513,00 грн. та моральну шкоду в сумі 500,00 грн. Однак, вказаним рішенням не було стягнуто відшкодування шкоди за пошкодження спального гарнітуру, 2008 року виготовлення, виробництво Італія, яка становить 29500,00 грн. Тому позивачі просили стягнути на їхню користь з відповідача 29500,00 грн. матеріальної шкоди.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 лютого 2016 року позов задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на відшкодування матеріальної шкоди 29500,00 грн.; стягнуто з відповідача на користь позивачів витрати по сплаті судового збору в сумі 487,20 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неповне зясування обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду. Згідно абз. 3 п. 3 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Також п. 8 ч. 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, в редакції, що діє з 15.12.2017 року, передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується письмовою розпискою позивача ОСОБА_3 і представника ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 - ОСОБА_11 та представника відповідача ОСОБА_12 (а.с. 47 т. 2). Від правонаступників ОСОБА_6 - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Також розміщено оголошення про слухання справи на веб-сайті суду.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (померла 25.08.2016 року), станом на 18 грудня 2011 року, були власниками квартири АДРЕСА_2 (ОСОБА_13) в м. Дніпро (Дніпропетровську).

18 грудня 2011 року в квартирі №5, яка розташована поверхом вище, стався прорив на місці сполучення сантехнічного пристрою для сушіння рушника. Квартира №5 належить ОСОБА_2, що підтверджується договором купівлі продажу від 03 березня 2011 року.

Дані обставини визнаються сторонами, а також встановленні рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2013 року у цивільній справі №412/5784/2012.

Позивачами надано звіт про незалежну оцінку №USE1, складений 15.06.2015 року ТОВ «Укрспецекспертиза» на замовлення ОСОБА_3, згідно якого ринкова вартість матеріальної шкоди від залиття, спричиненого майну (спальному гарнітуру, 2008 року випуску, виробництва Італія) 18.12.2011 року, станом на 15.06.2015 року, який знаходиться за адресою по просп. Д. Яворницького (ОСОБА_13), 45А кв. 1 у м. Дніпро, становить 29500,00 грн. (а.с. 36-76 т.1).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2013 року у цивільній справі №412/5784/2012 позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_14, треті особи, - ОСОБА_10, комунальне житлово-експлуатаційне підприємство №9, про стягнення матеріальної та моральної шкоди внаслідок затоплення квартири - задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, внаслідок залиття 18 грудня 2011 року квартири АДРЕСА_3 43513,00 гривень; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, у рахунок моральної шкоди, внаслідок залиття 18 грудня 2011 року квартири АДРЕСА_3 500,00 грн.; в іншій частині позову відмовлено.

Також встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2015 року у цивільній справі №201/11924/13-ц в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_14, треті особи ОСОБА_10, Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство №9 Жовтневого району м. Дніпропетровська, про стягнення матеріальної шкоди на ремонт меблів в розмірі 23700,00 грн. та на ремонт телевізора в сумі 1000,00 грн. відмовлено (а.с. 6-7 т.1). Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2015 року (апеляційне провадження №22-ц/774/4694/15) апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5, відхилено, а рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2015 року залишено без змін. Цивільна справа №201/11924/13-ц у двох томах оглянута судом апеляційної інстанції у судовому засіданні, що стверджується протоколом та звукозаписом процесу.

Ухвалюючи вказані судові рішення у цивільній справі №201/11924/13-ц суди першої та апеляційної інстанцій брали до уваги висновок №3039/3040-13 комплексної судової товарознавчої та будівельно-технічної експертизи від 01 квітня 2014 року, складений судовими експертами Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз, відповідно до якого встановити вартість меблів, що знаходяться в АДРЕСА_4, що були пошкодженні в ніч на 18 грудня 2011 року затопленням квартири, враховуючи обставини справи та місце знаходження, не надається можливим. На момент експертного дослідження маркувальні позначки на елементах меблів відсутні, також відсутні будь-які документи, які мали б підтвердження вартості або виробника меблів, тому встановити коли, де і ким виготовлені меблі, не надається можливим. Вказаним вище висновком №3039/3040-13 від 01 квітня 2014 року встановлено, що умови зберігання меблів, а також температурно-вологісний режим приміщення, мають безпосередній вплив на споживчі властивості та якісні видозміни меблів; зберігання меблів в гаражі вплинуло на споживчі властивості меблів (а.с. 167-180 т. 1 цивільної справи №201/11924/13-ц).

Також, відповідно до висновку №2608-14 додаткової судової товарознавчої експертизи (призначеної у цивільній справі №201/11924/13-ц), складеного судовим експертом Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз 03 грудня 2014 року, - визначити вартість меблів, що знаходилися в квартирі АДРЕСА_5, що були пошкодженні в ніч на 18 грудня 2011 року затопленням з квартири поверхом вище (шафи-стінки, двоспального ліжка, двох приліжкових тумб, трельяжу) на момент їх пошкодження не надається можливим (а.с.213-217 т. 1 цивільної справи №201/11924/13-ц).

Колегія звертає увагу, що у звязку зі смертю 25.08.2016 року позивачки ОСОБА_6, до участі у справі у якості правонаступників залучено ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_9, відповідно до належним чином завіреної повної копії спадкової справи №09/2016, заведеної приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_15 (а.с. 13-36 т. 2).

За змістом ч.1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідальність за заподіяну протиправною поведінкою шкоду виникає при наявності вини особи, що заподіяла шкоду, крім випадків, прямо передбачених законом. Вина заподіювача шкоди, що підлягає відшкодуванню за правилами глави 82 ЦК України передбачається (презюмується).

За положеннями статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Вказаним вище рішенням суду у справі №412/5784/2012 встановлено наявність вини відповідача у заподіянні матеріальної шкоди власникам внаслідок затоплення 18 грудня 2011 року квартири АДРЕСА_2 (ОСОБА_13) в м. Дніпро (Дніпропетровську), яке стало наслідком прориву на місці сполучення сантехнічного пристрою для сушіння рушника в квартирі №5 цього ж будинку, яка розташована поверхом вище.

Однак, позивачами не доведено заявлений у позові розмір матеріальної шкоди у сумі 29500,00 грн., що спричинений пошкодженням спального гарнітуру.

Представлений позивачами звіт про незалежну оцінку №USE1 від 15.06.2015 року, що здійснений оцінювачем ТОВ «Укрспецекспертиза» по визначенню вартості матеріальної шкоди від залиття, спричиненої пошкодженням спального гарнітуру (шафа 4-дверна, ліжко, комод з дзеркалом, тумба приліжкова, ортопедична основа на деревяному каркасі, матрац), 2008 року випуску, виробництва Італія, - не відповідає вимогам ст.ст. 58, 59 ЦПК України, в редакції, що діяла по 14.12.2017 року (ст. ст. 77 80 ЦПК України).

Так, у розділі Опис обєкта оцінки звіту №USE1 від 15.06.2015 року вказано, що при розрахунку вартості ремонту гарнітура оцінювач не враховує знос меблів; інформація щодо умов зберігання меблів, температурно-вологісного режиму приміщення, де меблі зберігаються, - у звіті взагалі відсутня.

Згідно розділу Загальні відомості звіту №USE1 від 15.06.2015 року, при проведенні оцінки були взяті до уваги наступні письмові документи: копія технічного паспорту на квартиру, копія акта від 29.12.2011 року про пошкоджене майно внаслідок залиття водою, складеного КЖЕП №9, калькуляція на ремонт і реставрацію спального гарнітуру; також була проведена консультація із замовником (а.с. 42 т.1). У звіті №USE1 від 15.06.2015 року встановлено, що спальний гарнітур виготовлений в Італії у 2008 році без дослідження будь-яких документів, які б мали підтвердження вартості спального гарнітуру, містили інформацію про виробника меблів, дату виробництва, країну виготовлення тощо.

Звіт №USE1 від 15.06.2015 року не містить висновку щодо можливості відновлення, ремонту гарнітуру позивачів. Однак, згідно розділу «Визначення вартості спального гарнітуру», експертом встановлено, що 29500,0 грн. складає вартість подібного нового спального гарнітуру і саме у такому розмірі визначено заподіяну шкоду власникам. Належне обгрунтування такого висновку у звіті не наведене.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що звіт №USE1 від 15.06.2015 року, який має численні недоліки, було виготовлено на замовлення заінтересованої сторони, без участі відповідача, більше ніж через три з половиною роки після залиття квартири; враховуючи, що оцінювач ТОВ «Укрспецекспертиза» перед проведенням вказаного дослідження не був попереджений про кримінальну відповідальність, передбачену статтями 384, 385 КК України, - колегія дійшла висновку про неналежність вказаного письмового доказу.

Колегія звертає увагу, що, відповідно до висновку №3039/3040-13 комплексної судової товарознавчої та будівельно-технічної експертизи від 01 квітня 2014 року та висновку №2608-14 додаткової судової товарознавчої експертизи від 03 грудня 2014 року, виконаних судовими експертами Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз (що призначені у цивільній справі №201/11924/13-ц), - експертами було використано метод візуального та інструментального дослідження, яке проводилось в присутності ОСОБА_3 та ОСОБА_14; експертизами встановлено, що визначити вартість меблів, які знаходяться в АДРЕСА_6, що були пошкодженні в ніч на 18 грудня 2011 року затопленням квартири, враховуючи обставини справи та місце знаходження, не надається можливим; на момент експертного дослідження маркувальні позначки на елементах меблів відсутні, також відсутні будь-які документи, які мали б підтвердження вартості або виробника меблів, тому встановити коли, де і ким виготовлені меблі, не надається можливим; умови зберігання меблів, а також температурно-вологісний режим приміщення, мають безпосередній вплив на споживчі властивості та якісні видозміни меблів, а зберігання меблів в гаражі вплинуло на споживчі властивості меблів. Згідно змісту вказаного вище висновку комплексної експертизи, основна частина ліжка та шафа для одягу знаходились в розібраному стані в приміщенні гаражу, розташованому біля будинку.

Колегія наголошує, що судові експертизи були проведені у 2014 році, тобто раніше ніж оцінка від 15.06.2015 року, що також свідчить про більшу об»єктивність та точність перших.

Ні у суді першої інстанції, ні в апеляційному суді позивачами не заявлено клопотання про надання суду інших доказів на підтвердження своєї позиції, клопотання про призначення відповідної судової експертизи не заявлено, що стверджується матеріалами даної справа, журналами, протоколом та звукозаписом судових засідань.

Колегія зауважує, що заявивши позов про стягнення матеріальної шкоди, у зв»язку з пошкодження спального гарнітуру, у розмірі 29500,0 грн., що, згідно наданого позивачами звіту №USE1 від 15.06.2015 року, дорівнює вартості подібного нового спального гарнітуру на час складання вказаного звіту, - позивачі не довели неможливість чи недоцільність відновлення пошкоджених меблів та не заявили про передачу належних їм відповідних пошкоджених меблів відповідачу, не довели належність умов зберігання пошкоджених меблів та вартість гарнітуру станом на 18 грудня 2011 року до моменту пошкодження.

Отже, підстави для стягнення з відповідача матеріальної шкоди за пошкодження спального гарнітуру у вищевказаній комплектації, що був залитий в ніч на 18 грудня 2011 року у зв»язку з затопленням квартири, у сумі 29500,0 грн. відсутні. Докази заподіяння власнику матеріальної шкоди у іншому розмірі суду не представлені. Згідно ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, позивачами не доведено наявність підстав для стягнення матеріальної шкоди, що спричинена пошкодженням вказаного гарнітуру, який на час залиття знаходився в АДРЕСА_6, у загальному розмірі 29500,0 грн. на користь усіх позивачів, без визначення часток. Так, згідно довідки №78 від 02.12.2016 року житлово-будівельного кооперативу №231 виконкому Дніпропетровської міської ради, позивачка ОСОБА_6, яка померла 25.08.2016 року, до смерті була зареєстрована у квартирі №89 на ж/м Комунар, буд. 5-а; разом з нею зареєстровані: чоловік ОСОБА_8 (у шлюбі з 1997 року), син ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 26 у т. 2).

На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, належної оцінки представленим у справі доказам не надав, у повному обсязі обставини справи не встановив, дійшов помилкового висновку про доведеність розміру завданих збитків, що призвело до ухвалення неправомірного рішення, яке підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, колегія дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги та скасування заочного рішення місцевого суду з ухваленням нового судового рішення.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 лютого 2016 року скасувати та ухвалити нове.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, правонаступників ОСОБА_6 ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_9, до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді