Справа № 214/2701/18
2/214/1904/18
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

17 липня 2018 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглядаючи заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4, про відшкодування майнової шкоди та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 в якому просить суд відшкодувати майнову шкоду та моральну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо транспортної пригоди.

16.07.2018 року ОСОБА_2 подав заяву про забезпечення вказаного позову, в якій просить суд накласти арешт (заборонити відчуження): на 1/3 частину 3-х кімнатної квартири №65, загальною площею 68,7 кв.м., розташованої в будинку №55 на мікрорайоні Всебрадському-2, що в м. Кривому Розу Дніпропетровської області, яка перебуває у спільній сумісній власності ОСОБА_3; 2-х кімнатну квартиру №65, загальною площею 47,6 кв.м., розташовану в будинку №23 по вулиці Балакіна (ОСОБА_5), що в м. Кривому Розі Дніпропетровської області; автомобіль НОМЕР_1, що на праві приватної власності належить відповідачу. Виконання ухвали покласти на посадових осіб Територіального сервісного центру №1243 та 1248 Регіонального сервісного центру МВС в Дніпропетровській області та відділ державної виконавчої служби за місцем проживання відповідача та Криворізьку державну нотаріальну контору №7.

В обґрунтування зазначеного клопотання зазначає, що в звязку з невиконанням Правил дорожнього руху відповідач став учасником ДТП в результаті якої водію ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження, які знаходяться в причинному звязку із настанням смерті. Також транспортному засобу мотоциклу НОМЕР_2, яким керував загиблий ОСОБА_6 спричинено значні механічні пошкодження, а позивачеві ОСОБА_2 завдано моральну та матеріальну шкоду. Провина ОСОБА_3 встановлена обвинувальним вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 22.09.2017 року, згідно якого останнього засуджено до трьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобом на три роки. Однак на підставі п. в) статті 1 ЗУ «Про амністію в 2016 році» ОСОБА_3 звільнений від відбуття призначеного покарання.

Тому для можливості відшкодування моральної та матеріальної шкоди завданої йому діями відповідачем, як особою винною в ДТП, просить суд задовольнити дане клопотання.

Дослідивши доводи заявника та матеріали справи, суд вважає, що заява ОСОБА_2 про забезпечення позову не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Суд зазначає, що докази належності відповідачеві права власності на автомобіль НОМЕР_1 в матеріалах справи відсутні.

Крім того відповідно до наданої позивачем ОСОБА_7 з реєстру прав власності на нерухоме майно № 100083640 від 11.10.2017 року ОСОБА_3 на праві приватної власності належать: 1/3 частина квартири, розташованої в Дніпропетровській області, м. Кривий Ріг, мікрорайон Всебратське 2 АДРЕСА_1 (спільна сумісна власність) та

квартира, розташована в Дніпропетровській області, м. Кривий Ріг, Балакіна АДРЕСА_2.

Суд вважає, що вказана довідка не є актуальною на час розгляду заяви позивача про накладення арешту на майно.

Так, згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, у відповідності з положеннями ч.ч. 1, 3 ст. 150 ЦПК України одним із видів забезпечення позову є накладення арешту на майно.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 року за №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження свої вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Разом з тим, звертаючись до суду з вказаною заявою, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, як б підтверджували, що на майно, на яке він просить накласти арешт, дійсно на даний час належить на праві власності відповідачу та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду в разі задоволення зустрічного позову.

Оскільки на час винесення ухвали ОСОБА_8 не надано доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається як на підставу для задоволення заяви, суд відмовляє в задоволенні заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_9 про забезпечення позову- відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена через Саксаганський районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Н.Г. Гринь