АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2018 року м. Чернівці

справа № 718/2377/16-ц

Апеляційний суд Чернівецької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Одинака О. О.

суддів Владичана А.І., Половінкіної Н.Ю.,

секретар Конецька Д.Г.

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 16 травня 2018 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Олексюк Т.І.

встановив:

В листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом.

Позивачка просила:

- стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошову компенсацію вартості 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 в сумі 125 066 гривень;

-припинити право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1, яка належить позивачці.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 16 травня 2018 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Посилається на те, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, які мають значення для справи, допустив порушення норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_3, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення залишити без змін.

Посилається, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а аргументи апеляційної скарги є безпідставними.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Так, відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно частин 1-3 статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частинами 1, 2 статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Згідно статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України визначено питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_1 є власником 1/2 частки квартири АДРЕСА_1, що

Власником іншої 1/2 частки вказаної квартири є відповідачка ОСОБА_2

Вказані обставини підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 16 січня 2001 року, свідоцтвом про смерть від 27 квітня 2015 року серії НОМЕР_1, свідоцтвом про право на спадщину за законом від 8 жовтня 2015 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №46450073 від 28 жовтня 2015 року (а.с.7-9).

З висновку експерта № СЕ-6604-1-803.17 від 2 березня 2018 року вбачається, що ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 станом на час проведення експертизи становить 250 132 гривень (а.с.111-128).

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 30 листопада 2017 року, яке набрало законної сили 11 грудня 2017 року, усунуто перешкоди у користуванні ОСОБА_1 належною їй 1/2 часткою квартири АДРЕСА_1 шляхом вселення та зобов`язання ОСОБА_2 передати ключі від вказаної квартири та не чинити перешкод у користуванні ОСОБА_1 належною їй частиною квартири (а.с.163-164).

Апеляційний суд Чернівецької області вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що підстави для стягнення з ОСОБА_2 на користь позивачки грошової компенсації вартості 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 в сумі 125 066 гривень та припинення право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1, яка належить позивачці відсутні.

Суд першої інстанції помилково застосував до спірних правовідносин правила статті 365 ЦК України, однак таке порушення не призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи наведені вище обставини рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Помилковими є аргументи апеляційної скарги про наявність підстав для задоволення позову.

Випадки, коли співвласник майна бажає позбутися належної йому частки в спільному майні шляхом отримання від інших співвласників компенсації вартості належної йому частки та визнання за останніми права власності на все майно регулюються ст. 364 ЦК України.

З врахуванням закріплених в п. 6 ст. 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники - відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар.

Таку правову позицію Верховний Суд України виклав у постанові від 13 січня 2016 року № 6-2925цс15 та постанові від 5 липня 2017 року у справі №6-2405цс16.

Ухвалюючи рішення у справі суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що відповідачка не спроможна виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за нею права власності на спільне майно.

Як вбачається з матеріалів справи представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та пояснила суду про те, що відповідачка ОСОБА_2 не спроможна сплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за її частку в спірній квартирі, оскільки в даний час вона не працює та має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, одна з яких хворіє.

Позивачка не надала суду належних та допустимих доказів того, що відповідачка спроможна сплатити їй грошову компенсацію і така виплата не буде для неї надмірним тягарем.

Крім того судом першої інстанції встановлено, що сторони не користуються спірною квартирою.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 16 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її підписання.

Дата складання повної постанови 16 липня 2018 року.

Головуючий О.О. Одинак

Судді: А.І. Владичан

Н.Ю. Половінкіна

суддів Владичана А.І., Половінкіної Н.Ю.,

секретар Конецька Д.Г.

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 16 травня 2018 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Олексюк Т.І.

встановив:

В листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом.

Позивачка просила:

- стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошову компенсацію вартості 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 в сумі 125 066 гривень;

-припинити право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1, яка належить позивачці.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 16 травня 2018 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Посилається на те, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, які мають значення для справи, допустив порушення норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_3, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення залишити без змін.

Посилається, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а аргументи апеляційної скарги є безпідставними.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Так, відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно частин 1-3 статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частинами 1, 2 статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Згідно статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України визначено питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_1 є власником 1/2 частки квартири АДРЕСА_1, що

Власником іншої 1/2 частки вказаної квартири є відповідачка ОСОБА_2

Вказані обставини підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 16 січня 2001 року, свідоцтвом про смерть від 27 квітня 2015 року серії НОМЕР_1, свідоцтвом про право на спадщину за законом від 8 жовтня 2015 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №46450073 від 28 жовтня 2015 року (а.с.7-9).

З висновку експерта № СЕ-6604-1-803.17 від 2 березня 2018 року вбачається, що ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 станом на час проведення експертизи становить 250 132 гривень (а.с.111-128).

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 30 листопада 2017 року, яке набрало законної сили 11 грудня 2017 року, усунуто перешкоди у користуванні ОСОБА_1 належною їй 1/2 часткою квартири АДРЕСА_1 шляхом вселення та зобов`язання ОСОБА_2 передати ключі від вказаної квартири та не чинити перешкод у користуванні ОСОБА_1 належною їй частиною квартири (а.с.163-164).

Апеляційний суд Чернівецької області вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що підстави для стягнення з ОСОБА_2 на користь позивачки грошової компенсації вартості 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 в сумі 125 066 гривень та припинення право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1, яка належить позивачці відсутні.

Суд першої інстанції помилково застосував до спірних правовідносин правила статті 365 ЦК України, однак таке порушення не призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи наведені вище обставини рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Помилковими є аргументи апеляційної скарги про наявність підстав для задоволення позову.

Випадки, коли співвласник майна бажає позбутися належної йому частки в спільному майні шляхом отримання від інших співвласників компенсації вартості належної йому частки та визнання за останніми права власності на все майно регулюються ст. 364 ЦК України.

З врахуванням закріплених в п. 6 ст. 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники - відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар.

Таку правову позицію Верховний Суд України виклав у постанові від 13 січня 2016 року № 6-2925цс15 та постанові від 5 липня 2017 року у справі №6-2405цс16.

Ухвалюючи рішення у справі суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що відповідачка не спроможна виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за нею права власності на спільне майно.

Як вбачається з матеріалів справи представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та пояснила суду про те, що відповідачка ОСОБА_2 не спроможна сплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за її частку в спірній квартирі, оскільки в даний час вона не працює та має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, одна з яких хворіє.

Позивачка не надала суду належних та допустимих доказів того, що відповідачка спроможна сплатити їй грошову компенсацію і така виплата не буде для неї надмірним тягарем.

Крім того судом першої інстанції встановлено, що сторони не користуються спірною квартирою.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 16 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її підписання.

Дата складання повної постанови 16 липня 2018 року.

Головуючий О.О. Одинак

Судді: А.І. Владичан

Н.Ю. Половінкіна