Номер провадження: 22-ц/785/5911/18
Номер справи місцевого суду: 509/1756/18
Головуючий у першій інстанції Бочаров А. І.
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.08.2018 року м. Одеса

Справа №509/1756/18

Провадження №22-ц/785/5911/18

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Калараш А.А.

суддів - Заїкіна А.П.,Погорєлової С.О.

за участю секретаря судового засідання - Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Державного реєстратора Комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіонального бюро Державної реєстрації» Алєксєєвої Юлії Сергіївни, ОСОБА_8 про визнання рішення незаконним та поновлення права власності, за апеляційною скаргою ОСОБА_5, поданої в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області, постановленої під головуванням судді Бочарова А.І. 17 травня 2018 року в смт. Овідіополь,Одеської області,-

встановив:

У травні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовною заявою до Державного реєстратора Комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіонального бюро Державної реєстрації» Алєксєєвої Юлії Сергіївни та ОСОБА_8 про визнання рішення незаконним та поновлення права власності.

Одночасно з позовом позивачем було подано до суду заяву про забезпечення позову, в обґрунтування якого позивач посилався на те, що він звернувся до суду з позовними вимогами про скасування запису про право власності щодо житлового будинку, загальною площею 98,2 кв. м., та земельної ділянки на якій розташований зазначений будинок, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташовані за адресою АДРЕСА_1, припинення право власності ОСОБА_8 на вищевказане нерухоме майно та поновлення право власності ОСОБА_2 на нерухоме майно до відповідачів Державного реєстратора Алєксєєвої Юлії Сергіївни Комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіонального бюро Державної реєстрації» та ОСОБА_8.

Позивач посилався на те, що вказане нерухоме майно може бути відчужено відповідачем ОСОБА_8 на користь інших осіб, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а також враховуючи те, що між сторонами дійсно виник спір щодо права власності на нерухоме майно та існує реальна загроза не виконання можливого рішення суду, з урахуванням обсягу позовних вимог, особи відповідача, процесуального становища нерухомого майна, позивач просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом:

- накладення арешту на нерухоме майно, а саме на житловий будинок, загальною площею 98,2 кв. м., та земельну ділянку на якій розташований житловий будинок кадастровий номер НОМЕР_1, що розташовані за адресою АДРЕСА_1;

- заборони будь-яким особам вчиняти дії щодо виселення ОСОБА_2 та членів його родини з житлового будинку, загальною площею 98,2 кв. м, та земельної ділянки на якій розташований житловий будинок кадастровий номер НОМЕР_1, що розташовані за адресою АДРЕСА_1, адреса: АДРЕСА_2 та ОСОБА_8, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 про, визнання рішення незаконним та поновлення права власності.

17.05.2018 року ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області клопотання ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено.

- накладено арешт на нерухоме майно, а саме на житловий будинок, загальною площею 98,2 кв. м, та земельну ділянку на якій розташований житловий будинок кадастровий номер НОМЕР_1, що розташовані за адресою АДРЕСА_1;

- заборонено будь-яким особам вчиняти дії щодо виселення ОСОБА_2 та членів його родини з житлового будинку, загальною площею 98,2 кв. м, та земельної ділянки на якій розташований житловий будинок кадастровий номер НОМЕР_1, що розташовані за адресою АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_7 - ОСОБА_5 посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить суд скасувати ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 17.05.2018 року у справі №509/1756/18 та постановити нову, якою відмовити ОСОБА_2 у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем не доведено посилання на те, що вказане нерухоме майно може бути відчужено ОСОБА_8 на користь інших осіб, та не надано доказів на підтвердження реальної загрози або обґрунтованого припущення, а також ухвала суду була постановлена з порушенням ст. 153, 154 ЦПК України, а саме не було вирішено питання зустрічного забезпечення позову.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_5, поданої від імені ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині - заборони будь-яким особам вчиняти дії щодо виселення ОСОБА_2 та членів його родини з житлового будинку, загальною площею 98,2 кв. м, та земельної ділянки на якій розташований житловий будинок кадастровий номер НОМЕР_1, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 ,виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що зі змісту заявлених позовних вимог вбачається, що позивач оспорює перехід права власності на нерухоме майно, відповідач може здійснити відчуження спірного нерухомого майна, а також здійснити дії щодо виселення позивача та членів його родини зі спірного будинку, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позову, в зв'язку з чим правові підстави для забезпечення позову наявні, оскільки заявлений спосіб забезпечення позову є співмірним заявленим позовним вимогам.

Проте, з такими висновками повністю погодитися не можна.

Колегія суддів частково погоджується з доводами апеляційної скарги, з наступного.

З виділених матеріалах цивільної справи вбачається, що 11.05.2018 року ОСОБА_2 звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовною заявою до Державного реєстратора Комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіонального бюро Державної реєстрації» Алєксєєвої Юлії Сергіївни та ОСОБА_8 про скасування запису про право власності виконані державним реєстратором Алєксєєвою Ю.С. Комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіонального бюро Державної реєстрації» на житловий будинок, загальною площею 98,2 кв. м, та земельну ділянку на якій розташований житловий будинок кадастровий номер НОМЕР_1 що розташовані за адресою АДРЕСА_1 та припинення право власності ОСОБА_8 на вищевказане нерухоме майна та поновлення право власності ОСОБА_2 на вказане нерухоме майно/ а.с. 4-10/.

Таким чином, між сторонами виник майновий спір з приводу здійснення права власності на нерухоме майно - житловий будинок, загальною площею 98.2 кв. м. та земельну ділянку на якій розташований будинок кадастровий номер НОМЕР_1, що розташовані за адресою АДРЕСА_1.

Звертаючись з заявою про забезпечення позову, ОСОБА_2 просив застосувати заходи забезпечення позову шляхом:

- накладення арешту на нерухоме майно, а саме на житловий будинок, загальною площею 98,2 кв. м, та земельну ділянку на якій розташований житловий будинок кадастровий номер НОМЕР_1, що розташовані за адресою АДРЕСА_1;

- заборонити будь-яким особам вчиняти дії щодо виселення ОСОБА_2 та членів його родини з житлового будинку, загальною площею 98,2 кв. м, та земельної ділянки на якій розташований житловий будинок кадастровий номер НОМЕР_1, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 / а.с. 33,34/.

Заявлені заходи забезпечення позову ОСОБА_2, а саме накладення арешту на нерухоме майно - на житловий будинок, загальною площею 98,2 кв. м., та земельну ділянку на якій розташований житловий будинок кадастровий номер НОМЕР_1, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 - кореспондуються з позовними вимогами, а обрані заявником вищенаведені види забезпечення позову забезпечують у майбутньому виконання судового рішення, та є співмірними заявленим позовним вимогам.

Відповідно до вимог ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 4 постанови № 9 від 22.12.2006 року Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Особа, яка подала заяву про забезпечення, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не враховано, що клопотання представника позивача про забезпечення позову не містить пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення та судом не вирішено питання зустрічного забезпечення, не заслуговують на увагу з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Правовий аналіз вказаної статті свідчить про те, що суд не зобов`язаний вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, а має лише право на застосування зустрічного забезпечення.

Разом з тим, ч.3 ст.154 ЦПК України передбачено, що суд зобов'язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо:

1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або

2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Однак, ОСОБА_8 не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові та доказів того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Крім того, згідно з ч.6 ст.154 ЦПК України питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання.

Таким чином, клопотання про зустрічне забезпечення може бути подане та вирішене судом після застосування судом заходів забезпечення позову. Отже, враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що відсутність у заяві про забезпечення позову пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення та не вирішення судом питання зустрічного забезпечення в даному випадку не є підставою для скасування ухвали суду про забезпечення позову, оскільки не позбавляє права обтяженої сторони звернутися з клопотанням про таке зустрічне забезпечення окремо у встановленому законом порядку.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, та застосовуючи заходи забезпечення позову у вигляді заборони будь-яким особам вчиняти дії щодо виселення ОСОБА_2 та членів його родини з житлового будинку, загальною площею 98,2 кв. м, та земельної ділянки на якій розташований житловий будинок кадастровий номер НОМЕР_1, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 , суд першої інстанції , не врахував те, що позов до будь-яких осіб не заявлявся, вказані судом будь-які дії не конкретизовані, що є порушенням вимог п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

Суд першої інстанції не визначився з колом осіб, якім було заборонено вчиняти дії щодо виселення та не врахував те, що зазначені особи не є відповідачами у справі та до них позов не пред'явлений.

Крім того, зазначений спосіб забезпечення позову не узгоджується з позовними вимогами .

Таким чином, ухвала суду першої інстанції в частині зобов'язання будь-яким особам вчиняти дії щодо виселення ОСОБА_2 та членів його родини з житлового будинку, загальною площею 98,2 кв. м, та земельної ділянки на якій розташований житловий будинок кадастровий номер НОМЕР_1, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 підлягає скасуванню.

Інших доводів, які спростовують законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, представником ОСОБА_5. в апеляційній скарзі не наведено.

За таких підстав, відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України, апеляційна скарга ОСОБА_5, поданої від імені ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду підлягає скасуванню в частині заборони будь-яким особам вчиняти дії щодо виселення ОСОБА_2 та членів його родини з житлового будинку, загальною площею 98,2 кв. м, та земельної ділянки на якій розташований житловий будинок кадастровий номер НОМЕР_1, що розташовані за адресою АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376,381-384,390 ЦПК України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, поданої в інтересах ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 17 травня 2018 року в частині заборони будь-яким особам вчиняти дії щодо виселення ОСОБА_2 та членів його родини з житлового будинку, загальною площею 98,2 кв. м, та земельної ділянки на якій розташований житловий будинок кадастровий номер НОМЕР_1, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 скасувати і в цій частині у задоволенні зазначених заходів забезпечення позову відмовити.

В решті ухвалу залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення , а у разі оголошення вступної та резолютивної частини постанови , зазначений строк обчислюється з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 06.08.2018 року .

Судді апеляційного суду

Одеської області А.А. Калараш

А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова