Справа № 460/462/18
Провадження №2-к/460/1/18
УХВАЛА

13.07.2018 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області

у складі головуючого судді Кондратьєвої Н.А.

при секретарі - Юрчишині В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні місті Яворові клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення іноземного суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, -

в с т а н о в и в:

06.02.2018 року до Яворівського районного суду Львівської області звернулося Головне територіальне управління юстиції у Львівській області з клопотанням ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення суду Заводського району міста Мінськ Республіки Білорусь від 29.12.2016 року про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей з ОСОБА_2.

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням суду Заводського району міста Мінськ Республіки Білорусь було стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей. ОСОБА_1 просить визнати та дозволити примусове виконання на території України вказаного рішення суду щодо стягнення аліментів на утримання дітей з ОСОБА_2, який зареєстрований за адресою: Україна, Львівська області, Яворівський район, с.Кожичі, вул.Центральна 474 А.

На виконання вимог ч. 1 ст.467 ЦПК України судом повідомлено ОСОБА_2 про надходження зазначеного клопотання та запропоновано у місячний строк подати можливі заперечення проти цього клопотання.

23.03.2018 року ОСОБА_2 подано заперечення проти клопотання ОСОБА_1, у якому він зазначає що за адресою АДРЕСА_1, за якою скеровувалися повідомлення про виклик до суду Заводського району міста Мінськ Республіки Білорусь та за адресою м.Львів, вул.Полюя, 40, яка була визначена виконавцем в ході примусового виконання рішення суду Заводського району міста Мінськ Республіки Білорусь не проживав та зареєстрованим не був. Крім цього вказує, що клопотання та документи, що додаються до нього належно не оформлені, не додано доказів про повідомлення його, як відповідача про розгляд справи 29.12.2016 судом Заводського району міста Мінськ Республіки Білорусь про стягнення аліментів.

14.06.2018 Головним територіальним управлінням юстиції у Львівській області було направлено відповідь ОСОБА_1 на заперечення ОСОБА_2, у якій вона зазначає що, ОСОБА_2 був належно повідомлений про розгляд справи судом Заводського району міста Мінськ Республіки Білорусь, оскільки в період розгляду справи відповідач був зареєстрований та перебував та території Республіки Білорусь.

У судове засідання ОСОБА_2 не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду клопотання, про причини неявки не повідомляв, клопотань про відкладення розгляду не надсилав.

Згідно з ч.5 ст. 467 ЦПК України неявка без поважних причин у судове засідання будь-якої із сторін або їх представників, стосовно яких суду відомо про своєчасне вручення їм повістки про виклик до суду, не є перешкодою для розгляду клопотання, якщо будь-якою із сторін не було порушено питання про перенесення його розгляду.

У відповідності до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали клопотання, суд вважає, що дане рішення не підлягає примусовому виконання виходячи з наступного.

Згідно документів доданих до клопотання про надання дозволу на виконання на території України рішення суду Заводського району міста Мінська Республіки Білорусь від 29.12.2016 вбачається, що передбачені ст.466 ЦПК України вимоги до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не виконані.

Як вбачається з матеріалів справи заочним рішенням суду Заводського району міста Мінськ Республіка Білорусь від 29.12.2016 було задоволено позов ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей з ОСОБА_2 у розмірі 33% заробітку чи іншого доходу, але не менше 75% бюджету прожиткового мінімуму в середньому на душу населення, з 16.12.2016 щомісячно до досягнення повноліття дітей.

Згідно із довідок, наданих суддею Заводського району міста Мінськ Республіка Білорусь ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду справи, заперечень на позов не подавав.

Зазначене рішення суду Заводського району міста Мінськ Республіка Білорусь від 29.12.2016 оскаржено не було і набрало законної сили 27.01.2017.

Боржник ОСОБА_2 у запереченні зазначає що належним чином про розгляд справи не повідомлявся, оскільки за вказаною ОСОБА_1 адресою зареєстрований не був, суд приймає до уваги дане заперечення оскільки з довідки вбачається що відповідач про розгляд справи повідомлявся за адресою: АДРЕСА_2, проте зареєстрованим був за адресою с.Гарбузи, вул.Сонячна 9, Дзержинського району, Мінської області. Доказів вручення ОСОБА_2 виклику до суду, не надано. Натомість надана довідка суду про належне повідомлення ОСОБА_2 не є належним повідомленням і не може бути прийнята судом до уваги, оскільки доказів вручення таких документів не надано.

Відповідно до ч.1,2 ст. 468 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, такі випадки не передбачено, у задоволенні клопотання може бути відмовлено якщо сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином і вчасно повідомлено про розгляд справи.

Враховуючи, те що ОСОБА_2 був позбавлений можливості взяти участь у судовому процесі особисто або через представника, через те, що їм не було належним чином і вчасно повідомлено про розгляд справи, підстави для задоволення клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення суду Заводського району міста Мінськ Республіки Білорусь у зазначеному випадку відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 462-467, 469 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про визнання та виконання на території України рішення суду Заводського району міста Мінськ Республіки Білорусь від 29 грудня 2016 року - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до апеляційного суду Львівської області.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Н.А. Кондратьєва