04.07.2018431/1269/18/8698/2018
Справа 431/1269/18
Провадження 2/431/609/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

04 липня 2018 року Старобільський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Олійник С.В..,

за участі секретаря Яковенко А.Л.,

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Старобільську цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи орган опіки та піклування Старобільської районної державної адміністрації, Титарівська сільська рада Старобільського району Луганської області про визначення місця проживання дитини,

встановив:

19.03.2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про визначення місця проживання малолітньої дитини.

В обґрунтування позову посилається на те, що 26 грудня 2012 року у нього народився син ОСОБА_6, матірю якого є відповідач по справі ОСОБА_5. В зареєстрованому шлюбі вони не перебували. Після двох місяців від дня народження сина, його мати стала залишати домівку та десь проводила час. Сином не займалася. В неї є ще донька Інна, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживала разом з ними та її вихованням відповідачка також не займалася. За час спільного проживання вона вела аморальний спосіб життя, залишала доньку одну, вживала спиртні напої. У 2015 році вони припинили шлюбні відносини. На даний час його син проживає з ним та його батьками. Він забезпечує сина матеріально, водить його на гурток танців, англійської та до педагога для загального розвитку. Мати дитини з березня 2013 року не займається сином, практично проживає окремо, не виконує жодних батьківських обовязків. Місце її знаходження не відомо. Матеріальної допомоги не надає, із сином не спілкується, не цікавиться його розвитком та взагалі існуванням. Син її не знає, та навіть коли вона приїздить 2 чи 3 рази на рік, він її не сприймає. До теперішнього часу вони не дійшли згоди щодо місця проживання сина, тому він не зареєстрований за місцем свого проживання, це є перешкодою у навідуванні дитячого садочку та в подальшому школи. Вважає, що в інтересах дитини буде продовжувати проживати з ним, а не з матірю. він не має наміру перешкоджати відповідачу в здійсненні нею своїх прав та обовязків щодо дитини. Перебування сина разом з матірю негативно вплине на його виховання та розвиток, оскільки вона негативно характеризується, не може забезпечити нормальних безпечних для здоровя дитини умов проживання. Згідно з актом обстеження умов його проживання, він забезпечив всі необхідні умови для його розвитку, проживання та утримання. Тому, просить суд визначити місце проживання малолітнього сина разом з ним.

У судовому засіданні представники позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позов ОСОБА_4 підтримали повністю і просили суд його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_5 у судове засідання не зявилась, викликалась до суду судовою повісткою рекомендованим поштовим відправленням, також викликалась до суду через оголошення на офіційному сайті судової влади. Відзиву на позов не надала.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Старобільської районної державної адміністрації ОСОБА_7 в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення позову ОСОБА_4 та вважала за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини разом з батьком за місцем його проживання.

Третя особа Титарівська сільська рада Старобільського району Луганської області в особі сільського голови в судове засідання не зявився, надав суду заяву про підтримання позову ОСОБА_4 та розгляду справи у його відсутності.

Суд, заслухавши показання сторін, свідків, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, приходить до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Між сторонами склались правовідносини врегульовані Сімейним кодексом України.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 народився 26 грудня 2012 року, батьками якого є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.17).

Згідно довідки Титарівської сільської ради Старобільського району Луганської області малолітня дитина проживає з батьком за адресою вул. Айдарська, 9, с. Новоселівка Старобільського району Луганської області. Місце проживання матері дитини не відоме (а.с. 12).

Згідно побутової характеристики на позивача ОСОБА_4 він характеризується позитивно, веде здоровий спосіб життя, спиртними напоями не зловживає, непорозумінь у спілкуванні з сусідами немає, приділяє увагу дитині, водить його на прогулянки, займається його вихованням (а.с.13).

Актом обстеження соціально-побутових умов проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2, встановлено, що дитина проживає разом з батьком за адресою вул. Айдарська, 9, с. Новоселівка Старобільського району Луганської області. Також, за адресою проживають батьки ОСОБА_4. Він періодично виїжджає на заробітки за межі району, на час його відсутності доглядом за дитиною та її вихованням займаються його батьки ОСОБА_1 та ОСОБА_8. Дитині приділяється багато уваги, ОСОБА_4 всебічно розвинений, відвідує додаткові заняття. В будинку є всі побутові умови для проживання та розвитку дитини. Сімя тримає підсобне господарство та займається веденням особистого селянського господарства, тому в домі є запас продуктів, консервації, овочів та фруктів (а.с.15).

Згідно характеристики на відповідача ОСОБА_5 з місця проживання за адресою РФ, м. Хабаровськ, вул. Гагаріна, 2Г, кімната 208 у період з серпня 2014 року по травень 2016 року вбачається, що ОСОБА_5 у зазначений період проживала за вказаною адресою разом із донькою ІНФОРМАЦІЯ_3. За час проживання у гуртожитку неодноразово порушувала правила проживання у гуртожитку, знаходилась у нетверезому стані, палила на сходах, залишала дитину без нагляду, по декілька днів не зявлялася у гуртожитку. Донька тікала з гуртожитку, затримувалась поліцією в різних частинах місця. За час проживання у гуртожитку не працевлаштувалась на роботу, постійно позичала гроші, конфліктувала з мешканцями гуртожитку (а.с. 23).

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показав, що він є тренером з танців і до нього на секцію приходить ОСОБА_6. Хлопчика на заняття приводить дідусь, бабуся або татко. ОСОБА_10 вихований, добре розвинений, відповідальний. Мати дитини він не знає та ніколи не бачив.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показала, що родину ОСОБА_6 вона знає добре. Це порядна, працьовита родина. ОСОБА_5 вони прийняли добре, допомагали їй виховувати її доньку. Коли народився син ОСОБА_10 вона не приділяла йому уваги, вела не здоровий спосіб життя, залишала дитину на батька.

Свідок ОСОБА_1 в судовому засіданні показала, що вона є матірю позивача ОСОБА_4 У неї є онук, який проживає разом з ними. Мати дитини з 2013 року та по теперішній час не проживає з ними та дитину не бачить. Життям сина вона не цікавиться, взагалі про її місце перебування не відомо. Онука вони водять на заняття танцями, також він займається англійською мовою.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показала, що вона проживає з родиною ОСОБА_4 по сусідству, знає батьків малолітнього ОСОБА_4. Мати дитини бачила кілька разів, вона зловживала алкогольними напоями, з дитиною на вулиці її не бачили. В неї є донька, яку виховували дідусь та бабуся. ОСОБА_13 постійно проживає разом з батьком.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показав, що сторони знає більше пяти років, товаришували коли вони проживали разом. Як розійшлися, дитина ОСОБА_13 залишився з батьком, який його виховує та забезпечує.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Між батьками не досягнуто згоди стосовно місця проживання дитини.

Відповідно до положень статті 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно із ч.1 ст.151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

У відповідності до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ст.160 СК України встановлено, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

При цьому частина 1 статті 161 СК України встановлює, що, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно із ст.19 Сімейного кодексу України, орган опіки та піклування подає до суду висновок щодо розвязання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Крім того, відповідно до п.72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, повязаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою КМУ від 24.09.2008 року № 866, для розвязання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини, служба у справах дітей за місцем проживання дитини проводить бесіду з батьками, вивчається ставлення батьків до виконання батьківських обовязків та особиста прихильність дитини до кожного з них, відвідує їх за місцем проживання, про що складає відповідний акт обстеження та складає висновок.

Згідно висновку органу опіки та піклування в особі Старобільської райдержадміністрації про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 з одним із батьків, вбачається, що після народження ОСОБА_6 родина близько місяця проживала в м. Петрово-Краснопілля, а потім переїхала до села Новоселівка Старобільського району до батьків ОСОБА_4, де і проживала близько двох років. Влітку 2014 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з донькою Інною виїхали до м. Хабаровськ РФ на заробітки. Сина ОСОБА_10 залишили в дідуся та бабусі у с. Новоселівка, з якими дитина живе до сих пір. Дідусь і бабуся повідомили, що мати ОСОБА_10 матеріальну допомогу на утримання сина не надавала. Спеціалістами служби у справах дітей були обстежені умови проживання та виховання малолітнього ОСОБА_4 за місцем проживання та реєстрації батька дитини, бабусі та дідуся у с. Новоселівка та складено відповідний акт. Умови проживання та утримання дитини задовільні. По теперішній час мати малолітнього ОСОБА_4 його вихованням та утриманням не займається, матеріальної допомоги не надає, та не намагається з ним зустрітися. Діючи виключно в інтересах самої дитини, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 разом з батьком ОСОБА_4 за адресою Луганська область, Старобільський район, с. Новоселівка, вул. Айдарська (Кірова) 9 (а.с).

У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятій резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Крім того, поняття "розлучення дитини та матері" не є тотожним поняттю „визначення різних місць проживання матері та дитини", оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу та порядку спілкування з дитиною або за рішенням органу опіки та піклування чи за судовим рішенням з цього питання.

Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, а саме те, що батько працює, має можливість самостійно утримувати малолітню дитину, займає значну роль у житті дитини, яка проживає з ним з народження, враховуючи перш за все інтереси малолітньої дитини та відокремлення дитини від батька буде суперечити інтересам дитини, суд приходить до висновку, що вимоги позивача ОСОБА_4 про визначення місця проживання малолітньої дитини підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобовязання виконавчого комітету Титарівської сільської ради Старобільського району Луганської області зареєструвати місце проживання малолітньої дитини за місцем проживання батька без згоди матері, суд вважає наступне.

Згідно п.6 ч.18 «Правил реєстрації місця проживання», затверджених постановою КМУ від 02.03.2016 року № 207 - у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

Отже, в зазначеній частині позовних вимог суд вважає слід відмовити, оскільки місце проживання дитини визначається рішенням суду і в цьому разі згода другого з батьків не потрібна.

На підставі ст.ст. 141, 151, 153, 160, 161 СК України, Конституції України, Декларації прав дитини, керуючись ст.ст. 12,13,258,265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи орган опіки та піклування Старобільської районної державної адміністрації, Титарівська сільська рада Старобільського району Луганської області про визначення місця проживання дитини задовольнити частково.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, з батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, за адресою вул. Айдарська, 9, с. Новоселівка, Старобільського району Луганської області.

В частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи орган опіки та піклування Старобільської районної державної адміністрації, Титарівська сільська рада Старобільського району Луганської області про зобовязання виконавчого комітету Титарівської сільської ради Старобільського району Луганської області зареєструвати місце проживання малолітньої дитини за місцем проживання батька відмовити за необґрунтованістю.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, відповідач може оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до апеляційного суду Луганської області шляхом подання апеляційної скарги до або через Старобільський районний суд в 30-денний строк з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач може оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до апеляційного суду Луганської області шляхом подання апеляційної скарги до або через Старобільський районний суд в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя С. В. Олійник