АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/768/18 Справа № 2-175/2160/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Каратаєва Л.О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2018 року м. Дніпро Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

за участю секретаря судового - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Дніпропетровського районний суд Дніпропетровської області від 06 вересня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області та Управління Держземагентства у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області про зобовязання затвердити технічну документацію по передачі земельних ділянок у приватну власність без погодження меж з суміжним землекористувачем, про усунення накладок координат суміжних земельних ділянок та визнання недійсним державних актів на право приватної власності на землю,-

в с т а н о в и л а:

02 червня 2015 року ОСОБА_6 звернулась до суду з позовною заявою, яку в ході судового розгляду було уточнено, відповідно до уточнених позовних вимог просила зобовязати Підгородненську міську раду затвердити технічну документацію по передачі земельних ділянок по вулиці Комсомольській, 124 у м. Підгородне у приватну власність ОСОБА_6 без погодження меж з суміжним землекористувачем земельних ділянок по вулиці Комсомольській, 122 у м. Підгородне, ОСОБА_5, зобовязати Управління Держгеокадастру у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області усунути накладки координат суміжних земельних ділянок земельних ділянок: № 122 та № 124 по вулиці Комсомольській в м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області та внести до Державного земельного кадастру відомості про межі земельних ділянок по вулиці Комсомольській, 124 відповідно до технічної документації по передачі земельних ділянок у м. Підгородне по вулиці Комсомольській, 124 у приватну власність ОСОБА_6, визнати недійсним рішення Підгородненської міської ради про передачу у приватну власність ОСОБА_5 земельних ділянок №122 (кадастрові номери: :02:033:0014 та:02:033:0015) по вулиці Комсомольській в м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, та визнати недійсними державні акти на право приватної власності на вищезазначені земельні ділянки, видані та зареєстровані на імя ОСОБА_5 ОСОБА_7 (том 1 а.с.3-5, 149-153).

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_5, Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області та Управління Держземагентства у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області про зобовязання затвердити технічну документацію по передачі земельних ділянок у приватну власність без погодження меж з суміжним землекористувачем, про усунення накладок координат суміжних земельних ділянок та визнання недійсним державних актів на право приватної власності на землю - задоволено. Зобовязано Підгородненську міську раду затвердити технічну документацію по передачі земельних ділянок по вулиці Комсомольській, 124 у м. Підгородне у приватну власність ОСОБА_6 без погодження меж з суміжним землекористувачем земельних ділянок по вулиці Комсомольській, 122 у м. Підгородне, ОСОБА_5 Зобовязано Управління Держгеокадастру у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області усунути накладки координат суміжних земельних ділянок земельних ділянок: №122 та №124 по вулиці Комсомольській в м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області та внести до Державного земельного кадастру відомості про межі земельних ділянок по вулиці Комсомольській, 124 відповідно до технічної документації по передачі земельних ділянок у м. Підгородне по вулиці Комсомольській, 124 у приватну власність ОСОБА_6 Визнано недійсним рішення Підгородненської міської ради про передачу у приватну власність ОСОБА_5 земельних ділянок №122 (кадастрові номери: :02:033:0014 та:02:033:0015) по вулиці Комсомольській в м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області та визнано недійсними державні акти на право приватної власності на вищезазначені земельні ділянки, видані та зареєстровані на імя ОСОБА_5 (том 2 а.с.173-176, 211-217).

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_5 звернулася з апеляційною скаргою, яку у відповідності до ч. 1 ст. 364 ЦПК України уточнила та доповнила, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалите нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, вирішити питання судових витрат (том 2 а.с.185-188).

В порядку ст. 360 ЦПК України, від представника ОСОБА_6- ОСОБА_8 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій останній посилаючись на необгрунтваність та безпідставність апеляційної скарги просили відхилити апеляційну скаргу та рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно п.9 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 15 вересня 2011 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_6 укладено договір купівлі продажу житлового будинку за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, м. Підгородне, вулиця Комсомольська, будинок 124, який знаходиться на земельній ділянці загальною площею 2916 кв.м. держфонд (том 1 а.с. 6-7).

Попередньому власнику, ОСОБА_9, вищезазначене домоволодіння належало на підставі договору купівлі-продажу від 27 квітня 2002 року, яке в свою чергу його попереднім власникам раніше належало на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 лютого 1998 року (том 1 а.с.10), в якому зазначено, що вищезазначене домоволодіння розташовано на земельній ділянці площею 2916 кв.м. Первісним власником вищезазначеного домоволодіння на підставі свідоцтва про право особистої власності на будівлю, виданого 30 листопада 1964 року виконкомом Підгороднянської селищної Ради депутатів трудящихся згідно рішення №50 від 29 травня 1963 року, зареєстрованого в Новомосковському Інвентарбюро 30 листопада 1964 року під № 2566-19, був ОСОБА_10, якому рішенням виконкому Підгородненської міської ради №7 від 21 лютого 1998 року для його домоволодіння №124 по вулиці Комсомольській була виділена земельна ділянка по фактичним обмірам загальною площею 2916 кв.м. Натомість домоволодіння №122 по вулиці Комсомольській, що належить відповідачу, ОСОБА_5, раніше на підставі «Договора о предоставлении в бессрочное пользование земельного участка для строительства индивидуального жилого дома на право личной собственности жилой площади не более 60 кв.м.» від 15 квітня 1968 року. В зазначеному договорі на ст. 1, де зазначено розмір земельної ділянки, яка виділяється під будівництво зазначеного будинку, розлито якусь рідину так, що не можливо зясувати розмір земельної ділянки. Хоча на той час площа земельної ділянки для усіх громадян була стандартною та складала 600 кв.м.

Як встановлено судом першої інстанції Підгородненська міська рада ухвалила рішення про передачу у власність відповідачу земельної ділянки в значно більшому розмірі (10000 кв.м. для обслуговування будинку та додатково під огород 677 кв.м.) за рахунок земельної, яка знаходилася у користування позивача.

При цьому при складанні технічної документації на земельну ділянку було порушено чинні на той час вимоги п.1.14 Інструкції, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 43 від 04.05.1999 року із наступними змінами, в частині відсутності в складі технічної документації ОСОБА_4 про передачу межових знаків на зберігання ОСОБА_5, не була закріплена межовими знаками межа між земельними ділянками №124 та № 122 зі східної межі, з боку землекористування (вул.Комсомольська, 122).

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції виходив із законності та обґрунтованості позовних вимог.

Проте, колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції.

Розглядаючи позовні вимоги, судом невірно застосовані норми матеріального права.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" надання під забудову та для інших потреб земель, що перебувають у власності територіальних громад, віднесено до виключних повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад. Надання земельних ділянок громадянам для будівництва та обслуговування житлового будинку здійснюється відповідними органами місцевого самоврядування в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 158 ЗК України визначені органи, що вирішують земельні спори.

За ч. 2 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

За ч. 3 ст. 158 ЗК України органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

Згідно зі ст. 106, 158 ЗК України спір про встановлення чи відновлення меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, не підвідомчий суду.

Крім того, наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року N 376, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за N 391/17686, затверджено Інструкцію про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, якою визначено механізм відновлення меж земельних ділянок на місцевості.

За ч. 5 ст. 158 ЗК України суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян-заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу влади з питань земельних ресурсів.

Сільські, селищні, міські ради при здійсненні повноважень, передбачених пунктами "а" - "г" ст. 12 ЗК України по розпорядженню землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надані земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення землі із земель комунальної власності, виступають як суб'єкти владних повноважень, що реалізують надані їм законом розпорядчі функції у галузі земельних відносин.

Суд першої інстанції не врахував положення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року N 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ".

За таких обставин звернення до суду з вимогою про зобовязання міської ради затвердити технічну документацію по передачі земельних ділянок без погодження меж з суміжним землекористувачем та зобовязання Управління Держгеокадастру усунути накладки координат суміжних земельних ділянок та внести до Державного земельного кадастру відомості про межі земельних ділянок є передчасним і таким, що не підлягає задоволенню.

Вимоги щодо визнання недійсним рішення Підгородненської міської ради про передачу у приватну власність ОСОБА_5 земельних ділянок №122 по вулиці Комсомольській в м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області та визнання недійсними державних актів на право приватної власності на зазначені земельні ділянки, видані та зареєстровані на імя ОСОБА_5, не підлягає задоволенню.

Матеріали справи не містять зазначених рішень та актів, крім того апелянт посилається на їх відсутність, у звязку з чим не можливо перевірити законність рішення Підгородненської міської ради про передачу у приватну власність ОСОБА_5 земельних ділянок №122 по вулиці Комсомольській в м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області та відповідних актів.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 362 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягають задоволенню, рішення у справі скасуванню з відмовою у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - задовольнити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2017 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_5, Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області та Управління Держземагентства у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області про зобовязання затвердити технічну документацію по передачі земельних ділянок у приватну власність без погодження меж з суміжним землекористувачем, про усунення накладок координат суміжних земельних ділянок та визнання недійсним державних актів на право приватної власності на землю відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 судовий збір в розмірі 267,96 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: