ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2018 року

м.Суми

Справа №591/5827/17

Номер провадження 22-ц/788/1181/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т. А. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 06 червня 2018 року в складі судді Клименко А.Я., постановлену у м. Суми,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просив стягнути заборгованість за договором позики, відсотки за користування коштами та три відсотки річних. Уточнивши позовні вимоги позивач просить стягнути з відповідача 37500 доларів США - коштів за договором позики, 4500 доларів США - 12% річних за користування коштами, а також 383,18 доларів США - 3% річних від простроченої суми.

04 червня 2018 року до суду від позивача надійшла заява про забезпечення позову в якій ОСОБА_1 просить накласти арешт на грошові кошти на рахунках, які були відкриті ОСОБА_2 в усіх банківських установах України, у межах розміру позовних вимог у сумі 37500 доларів США, що еквівалентно 949237 грн. 50 коп.

Заява мотивована тим, що відповідач займається підприємницькою діяльність, отримує значні прибутки, проте заборгованість позивачу не повертає.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 06 червня 2018 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на незаконність ухвали суду першої інстанції, порушення судом норм процесуального та матеріального права, неповне встановлення обставин, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його заяву про забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не надав оцінку обсягу позовних вимог та не врахував, що раніше вжиті заходи забезпечення позову неспівмірні з заявленими позовними вимогами, оскільки сума заявлених позовних вимог становить 1066746 грн., а вартість нерухомого майна, на яке накладено заборону відчуження складає 506892 грн. Таким чином, незабезпеченими залишаються позовні вимоги в сумі 559854 грн.

ОСОБА_2 не скористався своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Пунктом 8 частини першої розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, також визначено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Учасники справи повідомлені про час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку, але в судове засідання не з'явились.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, за змістом вищезазначених норм закону, заходи забезпечення позову застосовуються судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та як гарантія реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача (заявника).

Ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову мотивована тим, що відсутні підстави для вжиття додаткових заходів забезпечення позову, оскільки ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 25 жовтня 2017 року вже застосований вид забезпечення позову, який на даний час є чинним та не скасовувався, є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 25 жовтня 2017 року, яка ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 20 листопада 2017 року була залишена без змін, в даній справі вже було забезпечено позов і заборонено ОСОБА_2 вчиняти дії по відчуженню у будь-який спосіб нерухомого майна, а саме: незавершеного будівництва житлового будинку АДРЕСА_1, реєстраційний номер майна 23654915.

Як вбачається з копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вартість вищевказаного нерухомого майна станом на 21 березня 2012 року становила 506892 грн. (а.с. 24). Відомості про те, скільки це майно коштує на даний час в матеріалах справи відсутні, тому доводи апеляційної скарги про те, що раніше вжиті заходи забезпечення позову неспівмірні з заявленими позовними вимогами, оскільки незабезпеченими залишаються позовні вимоги в сумі 559854 грн. є припущеннями.

З матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем та 13 квітня 2018 року, 07 травня 2018 року та 25 травня 2018 року уклав договори на поставку товару на загальну суму 577000 грн. (а.с.25-27).

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти на рахунках, які були відкриті ОСОБА_2, позивач не надав доказів в яких саме банківських установах знаходяться такі рахунки та чи накладення на них арешту не буде втручанням у підприємницьку діяльність ОСОБА_2

Посилання в заяві про забезпечення позову та в апеляційній скарзі на те, що відповідач отримує значні прибутки від підприємницької діяльності, не може свідчити про те, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову та про необхідність забезпечення позову.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновку суду щодо відсутності передбачених законом підстав для вжиття заходів забезпечення позову та не свідчать про неправильне вирішення судом заяви.

Таким чином, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з додержанням вимог процесуального закону, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 - 384, 389 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 06 червня 2018 року про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: О.Ю. Кононенко

Т.А. Левченко

С.С.Ткачук