Провадження№2/235/1265/18
Справа №235/2652/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 липня 2018 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючого - судді Величко О.В.

при секретарі - Лебеденко В.В.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Покровськ цивільну справу за позовом

ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Покровської міської ради Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до Покровської міської ради Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер чоловік та батько позивачів ОСОБА_4. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частини квартири АДРЕСА_1. Вони як спадкоємці першої черги своєчасно звернулись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки свідоцтво про право на житло не було зареєстровано до 01.01.2013 року в бюро КП БТІ. Просять визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування на 1/6 частину квартири за кожним, що розташована за адресою: АДРЕСА_3

В судове засідання позивачка не з'явилась, просила справу слухати без участі позивачки ( а. с. 135).

Представник позивачки в судове засідання не з'явився, просив справу слухати без участі представника ( а. с. 136).

Представник відповідача Покровської міської ради в судове засідання не з'явився, просив справу слухати без участі представника ( а. с. 54).

Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер ОСОБА_4, що є чоловіком ОСОБА_1 ( а.с.57, 65) та батьком ОСОБА_2 ( а.с. 68).

Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частини квартири, яка розташована в АДРЕСА_4; земельної ділянки, яка розташована ССК «Овощевод»; земельної ділянки НОМЕР_3 на території Оріхівської сільської ради Сакського району АР Крим; 21/100 частини нежилої будівлі, що розташована в АДРЕСА_5. ( а.с. 56).

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 як спадкоємці першої черги своєчасно звернулись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини ( а.с. 56).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.05.2015 року нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді 1/3 частини квартири, що розташована за адресою: м. красноармійськ АДРЕСА_6 оскільки правовстановлюючий документ Свідоцтво про право власності на житло видане КП Управління міського господарства м. Красноармійська 20.03.2009 року, але на підставі Довідки КП БТІ м. Красноармійськ від 24.02.2015 року № 86/01-02 не зареєстровано до 01.01.2013 року, як того вимагає п. 4.14,4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами ( а.с. 7).

Згідно Свідоцтва про право власності на житло за № НОМЕР_4 від 20.03.2009 року, видане КП «Управління міського господарства» квартира, що розташована в АДРЕСА_7 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 1/3 частина; ОСОБА_2 - 1/3 частина; ОСОБА_1 - 1/3 частина ( а. с. 9).

Згідно довідки КП БТІ № 86/01-02 від 24.02.2015 року до 01.01.2013 року квартира АДРЕСА_2 в КП БТІ не зареєстрована ( а.с. 71).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Згідно зі ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.

Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7.02.2014 року "Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав", незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Частиною першою статті 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ч.1 ст.15, ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" надає визначення термінів, які вживаються у цьому законі. Зокрема, в цій статті визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно зі ст.3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Право власності на придбане до набрання чинності вказаним Законом нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його придбання, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення.

Порядок набуття права власності на приватизовані квартири на час приватизації спірної квартири регулювалися Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду" від 19.06.1992 року, Положенням "Про порядок передачі квартири (будинків) у власність громадян", затвердженим наказом Держжилкомунгоспу України №56 від 13.09.1992 року.

Відповідно до ст.8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" від 19.06.1992 року передача квартири( будинків) , кімнат у гуртожитках у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир ( будинків), кімнат у гуртожитках може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бююро, інші підприємства).

Відповідно до Положення "Про порядок передачі квартири (будинків) у власність громадян", затвердженим наказом Держжилкомунгоспу України №56 від 13.09.1992 року, в редакції на момент видачі свідоцтва про право власності на житло,

підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир( будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації ( агентства,бюро, інші підприємства) ( пункт 15 Положення).

Відповідно до п. 22 Положення на підставі розпорядження органу приватизації ( щодо квартир (будинків), кімнат у комунальних квартирах), рішення органу місцевого самоврядування ( щодо жилих приміщень у гуртожитках) орган приватизації готує або замовляє в бюро технічної інвентаризації відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об»єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року № 127, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.07.2001 за № 582/5773, технічний паспорт на квартиру, жиле приміщення в гуртожитку, а на одноквартирний будинок - технічний паспорт на домоволодіння і відповідно до пункту 6.3 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року № 7/5, зареєстрованого в МЮ України 18.02.2002 року за № 157/6445, свідоцтво про право власності на житло та реєструє його у спеціальній реєстраційній книзі квартир ( будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальній квартирі, що належать громадянам на праві приватної власності.

Відповідно до п. 23 Положення, яке діяло на момент видачі свідоцтва про право власності на житло, свідоцтво про право власності на квартиру ( будинок) , жилі приміщення в гуртожитках, кімнату в комунальній квартирі підлягає обов»язковій реєстрації в бюро технічній інвентаризації. Для здійснення державної реєстрації прав власності на приватизоване житло орган приватизації або орган з оформлення документів подає до бюро технічної інвентаризації розпорядження органу приватизації ( для квартир (будинків), кімнат у комунальних квартирах), рішення органу місцевого самоврядування ( для жилих приміщень в гуртожитках), технічний паспорт на квартиру, житлове приміщення в гуртожитку, а на одноквартирний будинок - технічний паспорт на домоволодіння та два примірника свідоцтва про право власності на житло.

Отже, аналіз вказаного законодавства свідчить про те, що на час виникнення спірних правовідносин обов'язок у вчиненні відповідних дій (в оформленні відповідних документів з приватизації спірної квартири (зокрема, видача розпорядження органу приватизації та свідоцтва про право власності на житло), реєстрації права власності на житло, передачі копії свідоцтва про право власності на житло і паспорту на квартиру в органи БТІ) лежав не на громадянах, а на відповідних органах. Відтак, не з вини спадкодавця та членів його родини, позивачів по справі, їх право власності на спірну квартиру не було зареєстровано і свідоцтво про право власності на житло не було передано в орган БТІ .

Отже, з урахуванням наведеного, суд вважає доведеним той факт, що на час смерті ОСОБА_2 спірна квартира вже була об'єктом права власності і належала позивачам та спадкодавцю на праві приватної власності.

Відповідно до ст. 67 Закону України « Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обгрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають тільки у тому випадку, якщо наявні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, а при відмові нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Позовом про визнання права власності є позадоговірний позов власника майна про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, що засвідчує його право власності.

Необхідність у даному способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника підлягає сумніву, не визнається іншими особами або оспорюється ними. Право особи на звернення до суду за захистом своїх прав також закріплено у ст. 4 ЦПК України.

Таким чином, зважаючи на перешкоди в оформленні свідоцтва про право на спадщину право власності на 1/3 частину квартири в порядку спадкування за законом підлягає визнанню за позивачами в судовому порядку, за кожним на 1/6 частину вказаної квартири.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. . 1218,1268, 1269 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику у справах про спадкування», , ст.ст. 3,5,12,13,18, 258,260,265,268, 273 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, яка проживає за адресою: АДРЕСА_8, право власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_2, який проживає за адресою: АДРЕСА_8, право власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення,якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги,відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: