Справа № 396/1032/18
Провадження № 2/396/459/18
РІШЕННЯ

Іменем України

05.07.2018 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Шепетько Володимир Іванович

за участю секретаря судового засідання Корольової Ю.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Новоукраїнка Кіровоградської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконкому Новоукраїнської міської ради Кіровоградської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до Новоукраїнської міської ради Кіровоградської області, в якому просить визнати за нею в порядку спадкування за законом право на житловий будинок, який розташований провулок Горний, 24 в м. Новоукраїнка Кіровоградської області.

Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначила, що 27 березня 2012 року помер її чоловік ОСОБА_2, після смерті якого відкрилась спадщина на вище зазначений жиловий будинок, позивачка звернулася до приватного нотаріуса Новоукраїнського нотаріального округу, а саме про видачу їй свідоцтва про право на спадщину на майно померлого, в тому числі і на житловий будинок по пров. Горний, 14 в м. Новоукраїнка Кіровоградської області. Однак, у видачі свідоцтва позивачкі було відмовлено, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів які в неї відсутні, тому змушена звернутися до суду з даним позовом.

Позивач в підготовче судове засідання не з'явився, в матеріалах справи є заява, в якій вона просить позов задовольнити повністю, справу розглянути без її участі.

Представник відповідача в підготовче судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнає.

Відповідно до положень ч.ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу.

Відповідно до ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у звязку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Оскільки відповідач визнав, предявлений до нього позов і визнання відповідачем позову не суперечить закону, тому суд за згодою сторін та враховуючи положення ч.ч.3,4 ст.200, ст.206 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у даному підготовчому судовому засіданні та ухвалити рішення у справі.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 помер 27 березня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ОЛ №149132 від 30 березня 2012 року (а.с.6).

Також встановлено, що за життя ОСОБА_2 заповіту не складав, єдиною спадкоємецею за законом є його дружина ОСОБА_1.

Згідно світлокопії свідоцтва про одруження ОСОБА_3 та ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище Слюсаренко) ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 28.05.1967 року(а.с.7).

Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно, а саме житловий будинок, що розташований по провулку Горний, 24 в м. Новоукраїнка Кіровоградської області.

27 березня 2012 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Новоукраїнського нотаріального округу ОСОБА_5 з заявою про прийняття спадщини (а.с.8).

Листом від 04.02.2013 року за №21 приватним нотаріусом Новоукраїнського нотаріального округу ОСОБА_5 позивачкі було відмовлен у зв"язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно (а.с.9).

Відповідно до ст.125 ЗК право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Згідно з ч.9 ст.79-1 Земельного кодексу України, земельна ділянка може бути об"єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Відповідно до ч.10 цієї статті Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Частина 4 цієї статті - земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст.1297 ЦК України,спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Відповідно до п.2 ст.1299 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту реєстрації цього майна, тому право власності на майно, на яке судом визнається право на спадщину за позивачем може бути визнане після реєстрації в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна.

За змістом статі 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до частини 1 статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Як роз'яснено в пункті 23 постанови ПВСУ від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видасться за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством за наявності умов для одержання свідоцтва про право на спадщину в нотаріальній конторі.

Згідно до п.п.4.15 п.4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 р., видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації проводиться нотаріусом після подання належним чином оформлених правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Таким, чином враховуючи викладене суд вважає що позовні вимоги позивачів ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, ст.ст. 1225,1261,1268,1270,1272 ЦК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, як спадкоємця за законом, право власності в порядку спадкування на житловий будинок, який розташований по пров. Горний, 24 в м. Новоукраїнка Кіровоградської області, який належав її померлому чоловіку ОСОБА_3, який помер 27 березня 2012 року.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Апеляційного суду Кіровоградської області або через Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Головуючий: В. І. Шепетько