Справа № 161/5574/18
Провадження № 2/161/2071/18
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі Ярмолюк В.С.

за участю:

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Дерев»янчука ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 15.03.2017 року між сторонами було укладено договір позики, відповідно до якого він (Дерев»янчук В.В.) надав ОСОБА_1В у борг грошові кошти в сумі 18000 грн. Зазначену суму коштів відповідач зобовязався повернути в строк до 31.01.2018 року, а також за несвоєчасне повернення боргу зобовязався сплатити пеню в розмірі 1 % від суми боргу за кожен день прострочення. На підтвердження зазначеного, відповідачем особисто, в присутності двох свідків, було складено розписку. Відповідач свого зобовязання щодо повернення грошових коштів не виконав, вимоги щодо належного та своєчасного виконання зобовязань проігнорував, борг не повернув. За несвоєчасне виконання грошового зобовязання відповідач має сплатити пеню за період з 01.02.2018 року по 12.04.2018 року, що становить 12780 грн. (1% від суми боргу за кожен день прострочення -180 грн. х 71 день). Просить суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь суму боргу за договором позики в розмірі 18000 грн., пеню в розмірі 12780 грн., а всього загальну суму 30780 грн.

Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву з проханням слухати справу за його відсутності, позов підтримує (а.с. 21).

Відповідач в судовому засіданні позов визнав, суду пояснив, що дійсно позичив у Дерев»янчука В.В. грошові кошти в сумі 18000 грн. та особисто написав розписку. Своєчасно борг не повернув у звязку зі скрутним матеріальним становищем. Просив відстрочити або розстрочити виконання рішення суду на один рік.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що 15.03.2017 року. між позивачем ОСОБА_3»янчуком В.В. та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір позики за умовами якого позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 18000 грн.

Грошові кошти за вказаним договором позики ОСОБА_1 зобовязався повернути в строк до 31.01.2018 року.

Про укладення між сторонами вказаного договору позики свідчить розписка, складена відповідачем ОСОБА_1 (а.с. 4) факт написання якої відповідачем в судовому засіданні визнаний.

Як слідує із статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

За умовами вказаного договору позики відповідач ОСОБА_1 зобовязався виплачувати пеню у розмірі 1 % від суми боргу за кожен день прострочення повернення боргу.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Судом встановлено, що на день розгляду даної справи судом відповідач ОСОБА_1 борг за договором позики від 15.03.2017 року позивачу не повернув.

Таким чином, відповідно до умов договору позики відповідач має сплатити на користь позивача пеню у розмірі 1 % від суми боргу за кожен день прострочення виконання зобовязання.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку період прострочення зобовязання становить з 01 лютого 2018 року по 12 квітня 2018 року, що складає 71 день.

Таким чином, сума пені, які підлягає стягненню з відповідача складає 12780 грн. (1% х 18000 грн. х 71 день = 12780 грн.).

З урахуванням наведеного, оцінивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_1 на його користь боргу за договором позики в розмірі 30780 грн. є обгрунтованими та підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідач ОСОБА_1 не надав суду жодних доказів, які б свідчили про його тяжкий матеріальний стан і давали б суду підстави для відстрочення або розстрочення виконання даного рішення.

За таких обставин, підстав для відстрочення або розстрочення виконання даного рішення, суд не вбачає.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Позивачем ОСОБА_3»янчуком В.В. заявлена одна вимога майнового характеру, за яку він мав сплатити судовий збір в сумі 704,8 грн.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди І та ІІ груп.

Судом встановлено, що позивачу встановлена ІІ група інвалідності (а.с. 5), таким чином він є звільненим від сплати судового збору.

Таким чином, суд приходить до висновку, що судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1

На підставі ст.ст. 15, 16, 526, 549, 1046, 1049 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Дерев»янчука ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) на користь Дерев»янчука ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2) борг за договором позики в сумі 18000 грн., пеню в сумі 12780 грн., а всього 30780 (тридцять тисяч сімсот вісімдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) на користь держави судовий збір в 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду всіма учасниками справи.. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення в повному обсязі складено 12 липня 2018 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області ОСОБА_4