Справа № 751/6982/17 Провадження № 22-ц/795/678/2018 Головуючий у I інстанції - Деркач О. Г. Доповідач - Лакіза Г.П.
Категорія - цивільна
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді Лакізи Г.П.,

суддів: Скрипки А.А., Харечко Л.К.,

секретар: Позняк О.М.,

за участі: позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова в складі судді Деркача О.Г. від 15 березня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні будинком шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,

У С Т А Н О В И В:

В жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні будинком шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, в якому просила усунути їй перешкоди в користуванні будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, шляхом визнання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування зазначеним житловим приміщенням.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15 березня 2018 року позов задоволено. Визнано ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1. Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі по 320 грн. 00 коп. з кожної.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просять рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15 березня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що оскаржуване рішення ухвалене судом з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповного з'ясування всіх фактичних обставин справи, без дослідження та належної оцінки наявних у матеріалах справи доказів, без сприяння повному, об'єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду є незаконним та необґрунтованим.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не погоджуються з висновками суду про те, що вони ніколи не були і не є членами сім'ї власника житла і зараз однією сім'єю не проживають. Зазначають, що у ОСОБА_1 є ключі від тієї частини будинку, де вони проживають, разом з нею вони сплачують комунальні послуги, дбають про будинок. ОСОБА_4 є рідною онукою ОСОБА_1, а ОСОБА_3 - колишньою невісткою.

Також зазначають, що в матеріалах справи відсутні докази того, що між позивачем та відповідачем ОСОБА_4 існують неприязні відносини, хоча суд про це зазначив.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вважають, що відсутні підстави для визнання їх такими, що втратили право користування спірним будинком, оскільки вони вселилися до нього зі згоди власника, проживали в ньому разом із сином власника як дружина та дочка члена сім'ї власника, продовжують проживати і досі, ведуть спільне господарство. Будинок в с Киїнка, який належить ОСОБА_3, є непридатним для проживання, іншого житла на праві власності або на праві користування вони не мають.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до такого висновку.

По справі встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1, який був успадкований нею після смерті чоловіка - ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.07.2012 та витягом про державну реєстрацію прав КП "Чернігівське МБТІ" від 01.08.2012 № 35027192 (а.с.8, 9).

З копії Довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої вуличним комітету №33 Новозаводського району м. Чернігів, станом на 26.09.2017 у спірному житловому будинку зареєстровані: власник - ОСОБА_1, її син - ОСОБА_6, невістка - ОСОБА_3, онука - ОСОБА_4 (а.с.10, 11).

З витягу з Домової книги для прописки громадян, які проживають в буд. АДРЕСА_1 вбачається, що відповідачі зареєстровані у спірному житлі з 27.06.1995. ОСОБА_3 вселилася і почала проживати у спірному будинку після укладення 18.07.1992 шлюбу з сином позивача - ОСОБА_6, який зареєстрований у спірному будинку з 28.12.1996. З народження в спірному будинку проживає відповідач ОСОБА_4 Зазначені обставини не заперечуються сторонами по справі.

Заочним рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05.07.2017 шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 був розірваний (а.с. 16).

Задовольняючи позов про визнання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, суд першої інстанції послався на те, що відповідачі ніколи не були і не є членами сім'ї власника житла та проживають хоча і в одному житловому будинку, проте у різних відокремлених житлових приміщеннях, тобто не однією сім'єю, у зв'язку з до спірних правовідносин не можуть бути застосовані положення статей 150, 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України. Наявністю перешкод у користуванні ОСОБА_1 своєю власністю суд визнав фактичне існування неприязних відносин між сторонами по справі, зазначивши, що ця обставина знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду.

Проте,з такими висновками суду першої інстанції не погоджується апеляційний суд, зважаючи на таке.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Право користування житлом є похідним від права власності на це житло, а наслідком припинення права власності особи на житло може бути й припинення права користування цим житлом.

З матеріалів справи вбачається, що на час вселення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в спірний будинок його власником був зареєстрований чоловік позивача ОСОБА_5, разом з яким проживали члени його сім'ї - дружина ОСОБА_1 та син ОСОБА_6 ОСОБА_3 вселилася в спірне житло як дружина члена сім'ї власника, а ОСОБА_4 - як дочка члена сім'ї власника, а тому на законних підставах набули права користування цим житлом. Відповідачі зареєстровані у спірному будинку і проживають у ньому протягом тривалого часу - з 27.06.1995 (а.с.28-29, 10, 12-14), тобто, відповідачі використовують спірне житло для проживання, а позивачем не заявлено вимоги про їх виселення зі спірного будинку.

Вибір способу захисту порушеного права належить позивачу, але такий спосіб захисту повинен відповідати вимогам закону чи договору, фактичним обставинам справи та бути ефективним для захисту порушеного права (ст.5, п.4 ч.3 ст.175 ЦПК України, ст.16 ЦК України).

Проте необхідно врахувати, що визнати такою, що втратила право на користування жилим приміщенням можливо лише особу, яка набула права користування житловим приміщенням, вселилась в нього в установленому порядку, однак певний час без поважних на те причин в ньому не мешкає, тобто не використовує житло за цільовим призначенням - для проживання (статті 71, 72, 107 ЖК УРСР, ст.405 ЦК України).

Таким чином, належним способом усунення перешкод у користуванні власністю щодо осіб, які проживають у житловому приміщенні, є їх виселення, а не визнання їх такими, що втратили право користування житлом. Наслідком виселення є також зняття осіб з реєстрації місця проживання.

Отже, позивачем обрано неналежний спосіб захисту свого порушеного права, який не відповідає фактичним обставинам справи, вимогам закону та є неефективним для захисту порушеного права власності. Крім того, визнання відповідачів такими, що втратили право користування спірною квартирою за встановлених обставин справи, без вирішення питання про виселення відповідачів призведе до дисбалансу прав та обов'язків сторін.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підлягає задоволенню, а рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова в складі судді Деркача О.Г. від 15 березня 2018 року - скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись статтями 141, 367, 368, 374 п.2 ч.1, 376 п.п.1,3,4 ч.1, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15 березня 2018 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні будинком шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 30 липня 2018 року.

Головуючий:Судді: