Справа №: 343/596/18
Провадження №: 2/0343/333/18
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2018 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді Тураша В. А.,

секретаря Лукань О. З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду в м.Долина справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів , суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка просить постановити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів нарахованої за період з 01.03.2015 року до 01.03.2018 року у розмірі 26693 грн. 56 коп.

Свої вимоги мотивує тим, що на виконанні Долинського ВДВС перебуває виконавчий лист № 2-3851 виданий Личаківським районним судом м.Львова 05.11.2008 року, відповідно до якого з ОСОБА_2 на її користь стягуються аліменти на утримання дитини ОСОБА_2 Еміль-Данила ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину щомісячно. Її сину вже майже 22 роки, а вона досі не може отримати аліментів, стягнення яких припинено у 2014 році. ОСОБА_2 ухиляється від сплати аліментів встановлених рішенням суду, а тим самим і від виконання свого обов'язку по утриманню дитини, передбаченого СК України.

Вона у травні 2017 р. звернулася до Долинського ВП та прокуратури Долинського району із заявою про вчинення злочину, у якій просила внести відомості про вчинення злочину до ЄРДР та притягнути ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 164 КК України, тобто злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів). Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 26.02.2018 року скасовано постанову про закриття кримінального провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України.

Станом на 01.03.2015 року заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів складала 28171,12 гривень. У жовтні 2016 року він сплатив 492,52 грн., у січні 2017 року сплатив 492,52 грн., у березні 2017 року сплатив 492,52 грн. Станом на 01.03.2018 року заборгованість становить 26693,56 грн.

Відповідач має можливість сплачувати аліменти у встановленому судом розмірі, оскільки він є працездатною особою, працює та має значні доходи.

Таким чином, відповідно до розрахунку проведеного у відповідності до ст. 196 СК України та строку позовної давності - 3 роки, неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів нарахована за період з 01.03.2015 року до 01.03.2018 року складає 293313,33 грн., в т.ч.:

з 01.03.2015 року до 30.09.2016 року - сума заборгованості 28171,12 х 1% х 548 днів прострочення = 154377,73 грн.

з 01.10.2016 року до 31.12.2016 року - (сума заборгованості 28171,12 - 492,52 сплачені 10.2016 року) х 1% х 92 дні прострочення = 25464,31 грн.

з 01.01.2017 року до 28.02.2017 року - (сума заборгованості 27678,60 - 492,52 сплачені 01.2017 року) х 1% х 59 днів прострочення = 16039,79 грн.

з 01.03.2017 року до 01.03.2018 року - (сума заборгованості 27186,08 - 492,52 сплачені 03.2017 року) х 1% х 365 днів прострочення = 97431, 50 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості Долинського ВДВС станом на 01.03.2018р. заборгованість складає 26693,56 гривень.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1, не з"явилась, хоч про час та місце слухання справи була належним чином повідомлена судом, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.31,39). В Долинський районний суд поступила заява, згідно якої позивачка просить розгляд справи проводити у її відсутності, задовільнивши її позовні вимоги у повному обсязі (а.с.33).

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав, пояснивши, що у звязку з відсутністю коштів, він в неповному обємі проводив сплату присуджених судом аліментів на сина. Одноразово заплатити суму заборгованості у нього не має можливості. Він мав намір домовитись в добровільному порядку з позивачкою щодо сплати заборгованості, однак результату це не принесло. При наявності коштів погасить борги.

Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних для вирішення спору. Позов підлягає до задоволення виходячи з наступного:

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Сімя, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст. 51 Конституції України).

Згідно ст. 18 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої 27.02.1991 року №789ХІІ (78912) яка набула чинності для України 27.09.1991 року, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню такого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом аліменти не стягувалися у зв'язку з розшуком платника аліментів або у зв'язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст. 187 СК України, може бути погашено за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» і відповідно до ч. 8 цієї статті, суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір.

Відповідно до ст. 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом. При цьому, якщо аліменти присуджені у частці від заробітку (доходу), то заборгованість за ними визначається

виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Згідно з ч.1 ст. 196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в абзацах 1, 2 пункту 22 постанови від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Як встановлено в судовому засіданні , сторони перебували у зареєстрованому шлюбі і від спільного проживання у них 27.08.1996 року народився син ОСОБА_3 .

Заочним рішенням Личаківського районного суду Львівської в справі №2-3851/08р. від 31.10.2008 року вирішено: стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина ОСОБА_4, 27.08.1996р.н., в розмірі ? частки із всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 15.09.2008 року і до досягнення ним повноліття (а.с.26).

Копія листа №Б-268/01-28 УДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області від 29.09.2017 року свідчить про те, що на виконанні у Долинському районному відділі державної виконавчої служби знаходиться виконавче провадження ВП № 52621083 згідно виконавчого листа №6/463/45/15 виданого 10.06.2015 року Личаківським районним судом м. Львова про стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини сина ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожитковій мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 15.09.2008 року і до досягнення ним повноліття .

Даний виконавчий лист до Долинського районного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Івано-Франківській області на виконання надійшов з Сихівського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області 10.10.2016 року (а.с.3).

Матеріалами справи встановлено, що заборгованість згідно виконавчого листа №6/463/45/158 виданого Личаківським районним судом м.Львова 10.06.2015 року станом на 01.11.2017 року становить 26693,56 грн., що підтверджується копією повідомлення № К-571/01-28 ГТУЮ в Івано-Франківській області від 13.11.2017 року (а.с.6-7).

Тож, для суду очевидним є факт того, що заборгованість ОСОБА_2, по сплаті аліментів утворилася перед позивачкою виключно з його вини.

Позивачка подала розрахунок заборгованості, згідно з яким неустойка (пеня) від суми

несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з 01.03.2015р. по 01.03.2018р. становить 293313.33 грн.

У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Оскільки відповідач по справі, позовні вимоги визнав в повному обсязі, жодних заперечень на спростування доводів, викладених в позовній заяві до суду не подав, наданий позивачкою розрахунок заборгованості не спростував, визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, обґрунтованого сумніву щодо достовірності та добровільності визнання відповідачем позову немає, суд приходить до висновку, що позов про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів підлягає задоволенню у повному обсязі.

Питання судових витрат слід вирішити у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України.

На підставі ст.ст. 180, 182, 183, 192, 194, 196 СК України, керуючись ст.ст.141, 81, 82, 206, 258, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задоволити .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини: сина ОСОБА_4, 27.08.1996р.н., за період з 01.03.2015 року по 01.03.2018 року у сумі 26693 (двадцять шість тисяч шістсот девяносто три)гривні 56 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 704,80 гривень судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили

після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Івано-Франківської області.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач : ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, жителька м.Львів, вул.Студентська,8/33 .

Відповідач: ОСОБА_2, 18.073.1964 р.н., ІПН НОМЕР_2 , житель ІНФОРМАЦІЯ_4.

Суддя Долинського районного суду В. А. Тураш