ПОСТАНОВА

Іменем України

11 липня 2018 року м. Кропивницький

справа № 389/3092/17

провадження № 22-ц/781/1072/18

Апеляційний суд Кіровоградської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів Єгорової С.М., Чельник О.І.,

при секретарі Демешко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області у складі судді Берднікової Г.В. від 05 квітня 2018 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

У грудні 2017 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося в суд із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 11.02.2010 року між банком та ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг, який складається із підписаної заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті. Відповідно до вказаного договору відповідач отримала кредит у розмірі 8100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Заявою відповідача підтверджується факт ознайомлення його про умови кредитування в ПАТ КБ «ПриватБанк». Також відповідно до умов укладеного договору, відповідач зобовязалася погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених цим Договором.

Пунктом 1.1.3.2.4 Договору для банку передбачена можливість зміни Тарифів та інших невідємних частин Договору.

Внаслідок порушення зобовязання у відповідача виникла заборгованість, яка станом на 15.11.2017 року становить 13 201,56 грн., з яких: 333,68 грн. тіло кредиту; 7096,07 грн. відсотки за користування кредитом; 4666,97 грн. пеня; а також штрафи: 500 грн. фіксована частина, 604,84 грн. штраф (процентна складова).

Посилаючись на ці обставини, банк просив стягнути з відповідача на його користь зазначену суму боргу.

Рішенням Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 квітня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі скаржник посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та на порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

За правилами статей 526, 530, 610 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статі 611 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов'язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Судом встановлено, що 11.02.2010 року між банком та ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг, який складається із підписаної позичальником заяви, Умов та правил надання банківських послуг та Тарифами банку.

Відповідно до вказаної заяви відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку № 051876 в розмірі 250 грн., зі строком дії карти до лютого 2014 року, базова процентна ставка складає 30 % із розрахунку 360 днів на рік, строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки.

Нова картка за цим договором видана 17 січня 2014 року за № 542865 зі строком дії до жовтня 2017 року /а.с.112/.

Відповідно до пунктів 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт надає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Розмір кредитного ліміту за час користування ОСОБА_1 платіжною карткою неодноразово змінювався та з 14.08.2013 року був встановлений у розмірі 8100 грн. /а.с.111/.

Факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується випискою по рахунку, а також не оспорюється ОСОБА_1М./а.с.97-160/ .

Отже, встановивши дані обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення відповідачем взятих на себе зобовязань за укладеним між сторонами кредитним договором. При цьому, суд першої інстанції дійшов висновку про порушення банком процедури повідомлення позичальника про підвищення розміру відсоткової ставки та неправомірним нарахування заборгованості за підвищеною процентною ставкою та відмовив у задоволенні позову з підстав недоведеності нарахованої суми заборгованості.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 1056-1 ЦК України (в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Згідно із частиною третьою цієї статті фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У частині четвертій указаної статті передбачено, що в разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Таким чином, у разі підвищення банком процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

Пунктом 1.1.3.2.4 Умов передбачена можливість зміни банком тарифів та інших невід'ємних частин Договору. При цьому, банк зобовязаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці за картрахунком, згідно п.1.1.3.1.9 Договору. Якщо протягом 7 днів Банк не одержав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови.

Відповідно до п. 1.1.3.1.9 Умов, не рідше одного разу на місяць способом, зазначеним у заяві, надавати власнику виписки про стан картрахунків і про здійснені за минулий місяць операції за картрахунками. У разі підключення власника до системи позичальника до системи INTERNET-banking (приват24) надання виписок здійснюється через даний комплекс. При підключенні клієнта до комплексу Mobail-banking банк надає можливість доступу до інформації про стан рахунка шляхом використання функції SMS-повідомлень.

Банк у передбачений умовами договору спосіб повідомив відповідача про збільшення процентної ставки /а.с.174, 175/.

Обов'язком клієнта відповідно до пункту 1.1.2.1.5 Умов та правил є отримання виписки про стан та про здійснені операції по карткових рахунках.

У разі незгоди зі змінами "Умов та правил надання банківських послуг" або "Тарифів Банку" клієнт має право надати Банку заяву про розірвання Договору виконавши умови п. 2.1.1.5.4 Договору.

З такими заявами відповідач до банку не звертався.

Отже, позивач у спосіб передбачений умовами укладеного між сторонами договору повідомив відповідача про зміну відсоткової ставки, тому висновок суду про неправомірність нарахування банком збільшеної процентної ставки, у звязку з неповідомлення відповідача про її збільшення є помилковим.

Згідно розрахунку заборгованості за договором від 11.02.2010 року, ОСОБА_1 внаслідок неналежного виконання зобовязання станом на 15.11.2017 року має заборгованість 13 201,56 грн., з яких: 333,68 грн. тіло кредиту; 7096,07 грн. відсотки за користування кредитом; 4666,97 грн. пеня; а також штрафи: 500 грн. фіксована частина, 604,84 грн. штраф (процентна складова)/а.с.7-8/.

Однак, на думку колегії суддів, позовні вимоги в частині стягнення штрафів задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України ). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами укладеного між сторонами договору передбачено застосування пені та штрафів за несвоєчасне виконання позичальником грошового зобовязання.

Отже, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення, а саме несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, забороняється.

При цьому, в силу положень статті 551 ЦК України, колегія суддів вважає, що розмір пені необхідно зменшити.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог банку, стягнувши з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 7763,43 грн., з яких: 333,68 грн. тіло кредиту, 7096,07 грн. відсотки за користування кредитом, 333,68 грн. пеня.

Також враховуючи принцип пропорційності, встановлений частиною 1 статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2353 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 квітня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 7763,43 грн., з яких: 333,68 грн. тіло кредиту, 7096,07 грн. відсотки за користування кредитом, 333,68 грн. пеня.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 2353 грн.

В решті вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 19.07.2018 року.

Головуючий:

Судді: