Номер провадження: 22-ц/785/5489/18
Номер справи місцевого суду: 520/2907/14-ц
Головуючий у першій інстанції Васильків О. В.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області, у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Цюри Т.В.,

за участю:

секретаря Лопотан В.І.,

представника КП «ЖКС «Вузівський» - Купрашвілі-Делі О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а також Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Вузівський» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2018 року у цивільній справі за позовомКомунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Вузівський» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,

встановив:

18.02.2014 року позивач Комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Вузівський» (далі - КП «ЖКС «Вузівський») звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4, в якому просив стягнути заборгованість за надані житлово-комунальні послуги з ОСОБА_4 у розмірі 6702,18 грн. В ході розгляду справи ухвалою суду було залучено до участі у справі співвідповідача ОСОБА_5

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 03.04.2015 року позовні вимоги задоволено частково та рішенням апеляційного суду Одеської області від 26.08.2015 року зазначене рішення скасовано, та стягнуто солідарно з відповідачів 6702,18 грн. та судовий збір.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.12.2015 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 03.04.2015 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 26.08.2015 року скасовані, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2018 року позовні вимоги КП «ЖКС «Вузівський»- задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних частках на користь КП «ЖКС «Вузівський» заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 9173,91 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь КП «ЖКС «Вузівський» судовий збір в розмірі 255,97 грн. в рівних частках.

Зазначене судове рішення оскаржується як ОСОБА_4 і ОСОБА_5, так і КП «ЖКС «Вузівський».

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ставлять питання про скасування зазначеного судового рішення із ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі КП «ЖКС «Вузівський» ставить питання про скасування зазначеного судового рішення із ухваленням нового про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційних скарг, заперечень проти них, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційних скарг, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, і не заперечується її учасниками, відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є власниками квартири АДРЕСА_1, що належить їм на праві спільної часткової власності в рівних частках, на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 13.06.2007 року, про що суду надано Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №12100163 від 03.07.2007 року, виданий КП «ОМБТІ та РОН» (т.1, а.с.51).

До 31.12.2016 року зазначений будинок обслуговувався позивачем - КП «ЖКС «Вузівський», яким надавались комунальні послуги на підставі Статуту, відповідно до затверджених рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 28.10.2008 року тарифів.

У відповідності до Акту від 31.12.2016 року (т.3 а.с.102-104), комісія, утворена згідно Рішення Одеської міської ради № 11080-VІІ від 21.09.2016 року, здійснила передачу багатоквартирного будинку, що розміщений за адресою: АДРЕСА_1, з балансу КП «ЖКС «Вузівський» в управління ОСББ «БРИГАДНА 58».

До вказаного часу КП «ЖКС «Вузівський», як правонаступник «ДЄЗ «Вузівське» та «ДЄЗ «Чубаївське», здійснювало діяльність по наданню житлово-комунальних послуг вказаному будинку, на підставі розпорядження Одеського міського голови від 28.01.2003 року №97-01р «Про передачу майна у повне господарське відання комунальним підприємствам «Дирекція єдиного замовника» та рішення Одеської міської ради від 05.04.2007 року №1165-V Про реорганізацію комунальних підприємств.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

За змістом ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст. ст. 19 - 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Тобто, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст. ст. 627, 630 ЦК України та ст. ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та, водночас, сама по собі відсутність письмового договору між сторонами не може бути підставою для відмови в позові про стягнення заборгованості за фактично надані послуги.

Так, ухвалюючи судове рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що Постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 560 «Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» затверджено типовий перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

У відповідності до вимог ст. 162 ЖК УРСР плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами.

За змістом п. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями власники приватизованого житла в багатоквартирних будинках (до них належать і власники квартир у кооперативних будинках та викуплених квартир) є співвласниками всіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і повинні сплачувати свою частку витрат у загальних витратах на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі. Послуги з утримання будинків, споруд і прибудинкових територій зобов'язані сплачувати як квартиронаймачі, так і власники викуплених та приватизованих квартир.

Таким чином, оскільки відповідно до вимог ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність зобов'язань відповідачів перед КП «ЖКС «Вузівський» щодо оплати житлово-комунальних послуг, з чим повністю погоджується колегія суддів.

При цьому суд правильно виходив із того, що відповідно до ст. 255, ч. 1 ст. 256 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заперечуючи проти позовних вимог КП «ЖКС «Вузівський» і обгрунтовуючи свої апеляційні скарги, відповідачі посилались на те, що позивачем не здійснювалось надання житлово-комунальних послуг, у зв'язку з чим у задоволенні позову КП «ЖКС «Вузівський» необхідно відмовити.

Однак, суд обгрунтовано виходив із того, що на підтвердження факту надання житлово-комунальних послуг судом досліджені надані стороною позивача акти огляду та виконаних робіт за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.90-104, т. 2 а.с.222-260 т.3 а.с.1-7). При цьому твердження сторони відповідачів, що вказані акти є сфальсифікованими, підписані невідомими особами та не відповідають дійсності, не були спростовані в ході судового розгляду справи належними доказами.

Суд першої інстанції обгрунтовано не взяв до уваги матеріали фотофіксації стану будинку АДРЕСА_1 від 01.08.2016 року, завірені головою ОСББ «БРИГАДНА 58» ОСОБА_8 (т.3 а.с.25-39), які на думку відповідачів підтверджують факт неякісного надання послуг КП «ЖКС «Вузівський», оскільки ці матеріали відображають стан будинку на вказану дату та не доводять факту ненадання житлово-комунальних послуг позивачем за період, визначений в позовній заяві.

Суд також обґрунтовано не взяв до уваги показання свідка ОСОБА_8, який на даний час є головою правління ОСББ «БРИГАВДНА 58», оскільки він не проживає в будинку АДРЕСА_1, де проживає його донька. Крім того, вказаний свідок був присутнім в судових засіданнях суду першої інстанції до допиту його в якості свідка, що виключає об'єктивність його показань в якості свідка, та свідчить про його суб'єктивний погляд на виниклий спір.

В свою чергу свідок ОСОБА_7, який на даний час є членом правління ОСББ «БРИГАДНА 58, дав свідчення щодо неналежного виконання КП «ЖКС «Вузівський» своїх обов'язків по наданню послуг з утримання прибудинкової території багатоквартирного будинку АДРЕСА_1.

Суд надав оцінку вказаним свідченням разом і іншими доказами, які маються в матеріалах справи, а тому дійшов обгрунтованого висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог КП «ЖКС «Вузівський».

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції правильно вказав, що заперечення відповідачів, про які йшлося вище, не підтверджені належними доказами, які маються в матеріалах справи, однак безпідставно послався на ст.ст. 57-61 ЦПК України, в редакції, яка вже не діяла на час ухвалення оскаржуваного судового рішення.

Разом з тим, зазначені обставини не призвели до неправильного вирішення справи, а тому у судової колегії відсутні підстави для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, як то передбачено абзацом 2 частини 2 ст. 376 ЦПК України.

Також слід зазначити, що відповідно до ч. 1 вимог ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо.

Положеннями зазначеної статті визначений порядок складання актів-претензій та згідно з ч. 5 ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» спори щодо задоволення претензій споживачів вирішуються в суді. Споживач має право на досудове вирішення спору шляхом задоволення пред'явленої претензії.

Однак, враховуючи, що протягом спірного періоду з актами-претензіями з приводу неякісних послуг відповідачі до позивача не звертались, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачі не надали суду належних і допустимих доказів своїх заперечень проти позовних вимог КП «ЖКС «Вузівський», за виключенням періоду, за який належить виключити частину заборгованості, враховуючи строк позовної давності, про застосування якої заявлено стороною відповідачів.

З цих підстав, та враховуючи, що строк позовної давності до вимог, які мали місце до березня 2010 року, пройшов, доводи заявника апеляційної скарги - КП «ЖКС «Вузівський» про незаконність застосування строку позовної давності, є безпідставними і необгрунтованими.

Що стосується доводів заявників апеляційних скарг ОСОБА_5 про те, що позивачем застосовані тарифи на комунальні послуги, які у відповідності до рішення господарського суду Одеської області від 12.06.2013 року були скасовані, то колегія суддів зазначає наступне.

Так, дійсно вказане судове рішення було залишено без змін постановою апеляційного суду Одеської області від 17.07.2013 року та постановою Вищого Господарського Суду від 13.09.2013 року (т.1, а.с.73-79,80-84, 188-193).

Однак, у відповідності до рішення господарського суду Одеської області від 12.06.2013 року зазначені тарифи не були визнані недійсними і не були скасовані, а було лише зобов'язано виконавчий комітет Одеської міської ради скасувати п. 2 рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 28.10.2008 року № 1212 «Про внесення змін до рішень виконавчого комітету Одеської міської ради від 29.07.2008 року «Про визначення площ прибудинкових територій багатоквартирних будинків, прибирання яких здійснюється двірниками комунальних підприємств житлово-комунального сервісу м. Одеси» та від 21.08.2008 року № 970 «Про заходи щодо введення адресної муніципальної допомоги мешканцям міста на оплату житлово-комунальних послуг та встановлення тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій». Наказ видати.

Таким чином, вказаними судовими рішеннями не були скасовані тарифи на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій, які продовжували діяти до тих пір, коли виконавчим комітетом не були запроваджені нові тарифи.

Тобто, тарифи на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій, які були встановлені п. 2 рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 28.10.2008 року № 1212, були чинними і діяли весь розрахунковий період, за який розраховано заборгованість за спожиті комунальні послуги, надані КП «ЖКС «Вузівський» відповідачам ОСОБА_5.

Лише рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради № 230 від 28.07.2016 року були внесені зміни в тарифи на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій, які були введені в дію 01.01.2017 року, коли КП «ЖКС «Вузівський» вже не надавало послуг з утримання багатоквартирного будинку, що розміщений за адресою: АДРЕСА_1, м. Одеса.

З цих підстав доводи заявників апеляційних скарг ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про те, що судом не виконані вказівки Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 03 лютого 2016 року (т.2, а.с.38-40), є безпідставними і необґрунтованими.

Так, суд першої інстанції оцінив докази надання позивачем послуг по утриманню багатоквартирного будинку, що розміщений за адресою: АДРЕСА_1, дав оцінку збігу строку позовної давності до частини позовних вимог, дав оцінку показанням свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_7, вирішив питання про стягнення заборгованості з відповідачів не в солідарному порядку, а в дольовому, а також колегією суддів надана оцінка тарифам, які застосовувались позивачем у відповідності до рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 28.10.2008 року № 1212.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявники апеляційних скарг не надали суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог, оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційних скарг.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, доводи апеляційних скарг його не спростовують, оскільки рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційні скарги слід залишити без задоволення, оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а також Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Вузівський» залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20.07.2018 року.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

Т.В. Цюра