справа № 208/4954/16-ц
№ провадження 2/208/126/18
РІШЕННЯ

Іменем України

26 червня 2018 р. м. Кам'янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі:

головуючого, судді Івченко Т.П.,

при секретарі Корнієнко К.Є.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Камянське Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до адміністрації Заводського району Камянської міської ради, територіальної громади Камянської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Перша камянська державна нотаріальна контора «про визнання права власності в порядку спадкування за законом», суд

встановив:

У серпні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області із позовною заявою до адміністрації Заводського району Дніпродзержинської міської ради (перейменовано на «адміністрація Заводського району Камянської міської ради), територіальної громади Дніпродзержинської міської ради (перейменовано на «територіальна громада Камянської міської ради»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Перша Дніпродзержинська державна нотаріальна контора (перейменовано на «Перша камянська державна нотаріальна контора») «про визнання права власності в порядку спадкування за законом», уточнив яку, просив:

- визнати за ОСОБА_2, померлою 07.02.2001 року, що за життя набула право власності на житло, відповідно до свідоцтва від 09 01.1998 року, а саме на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 1/2 частини;

- визнати за ОСОБА_3, померлим 14.03.2015 року, що за життя набув право власності на житло, відповідно до свідоцтва від 09.01.1998 року, а саме: квартиру, розташовану за адресою: Дніпропетровська область. м.Кам'янське, пр.Тараса Шевченко, будинок № 14. квартира № 69, у розмірі 1/2 частини;

- визнати за ОСОБА_1. право власності за законом на спадкове майно, а саме: на квартиру, розташовану за адресою: Дніпропетровська область. АДРЕСА_2, що залишилась після смерті померлої дружини ОСОБА_2 та сина ОСОБА_3;

- зобов'язати Першу камянську державну нотаріальну контору, в особі державного нотаріуса ОСОБА_4 видати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно - квартиру, що знаходиться у АДРЕСА_3.

В обґрунтування своїх уточнених позовних вимог позивач зазначив, що 06.11.1971 року уклав шлюб із ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище Босова) ОСОБА_5.

Від вказаного шлюбу мав сина ОСОБА_3.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 володіли квартирою за адресою: Дніпропетровська область, м. Камянське, пр. Тараса Шевченко, 14 69.

07.02.2001 року померла жінка позивача ОСОБА_2, 14.03.2015 року помер його син ОСОБА_3

Постановою нотаріуса Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори від 14.12.2015 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру за адресою: Дніпропетровська область, м. Камянське, пр. Тараса Шевченка, 14 69.

Позивач ОСОБА_1 до судового розгляду справи звернувся з письмовою заявою, в якій зазначає, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, та просить суд розглянути справу за його відсутності.

Представник відповідача адміністрації Заводського району Камянської міської ради в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, суд вважає можливим розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача територіальної громади Камянської міської ради до судового засідання подав заяву, в якій просить суд винести рішення відповідно до чинного законодавства, просить провести розгляд у його відсутності.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Першої камянської державної нотаріальної контори до судового засідання подав заяву, в якій просить суд винести рішення відповідно до чинного законодавства, просить провести розгляд у його відсутності.

15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

Відповідно до п. 9 Перехідних положень ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Вивчив матеріали за позовною заявою, дослідив докази надані позивачем, суд приходить до наступного:

06.11.1971 року позивач ОСОБА_1 та Босова (прізвище після укладення шлюбу ОСОБА_1) Л.В. уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим Дніпродзержинським Палацом щастя, актовий запис № 1683 (а. с. 11). Від вказаного шлюбу мали сина ОСОБА_3, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження (а. с. 12).

07.02.2001 року ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 142 (а. с. 9).

14.03.2015 року помер ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 307 (а. с. 8).

Постановою державного нотаріуса Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори від 14.12.2015 року позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на спірну квартиру у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на таку квартиру (а. с. 7).

Відповідно до листа, наданого 08.07.2015 року за вих. № 512 ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації», право власності на вказану квартиру зареєстровано за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 09.01.1998 року ВАТ ДКХЗ (а. с.10). Згідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 09.01.1998 року, виданого ВАТ ДКХЗ, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, належить квартира за адресою: вул. Сировця (перейменована на пр. ОСОБА_6), 14 69, м. Дніпродзержинськ (перейменоване на м. Камянське) (а. с. 14).

Ст. 41 Конституції України встановлено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Ст. 355 ЦК України передбачено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Таким чином, з урахуванням наданих суду доказів, встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за життя належала квартира за адресою: Дніпропетровська область, м. Камянське, пр. Тараса Шевченка, 14 69. Після смерті ОСОБА_2, померлої 07.02.2001 року, спірне нерухоме майно припинило бути спільним сумісним та набуло статусу спільного часткового. Так як частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, то судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3, померлому 14.03.2015 року, за життя належало по 1/2 частини квартири за адресою: Дніпропетровська область, м. Камянське, пр. Тараса Шевченко, 14 69.

З вищенаведеного слідує, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання того, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за життя належало по 1/2 частини квартири за адресою: Дніпропетровська область, м. Камянське, пр. Тараса Шевченко, 14 69, підлягає задоволенню.

Згідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 не є власником спірного майна, а є спадкоємцем за особами, які були власниками такого майна.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання за ним права власності на спірну квартиру та зобовязання Першої камянської державної нотаріальної контори зареєструвати право власності на таке майно задоволенню не підлягають, оскільки позивач, після встановлення факту набуття за життя спадкодавцями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 права власності на квартиру за адресою: Дніпропетровська область, м. Камянське, пр. Тараса Шевченко, 14 69, має право звернутись до нотаріальної установи із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на таку квартиру.

Керуючись вимогами 41 Конституції України, ст. 355, 357, 392 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 81, 141, 258, 259, 264, 265, 273 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до адміністрації Заводського району Камянської міської ради, територіальної громади Камянської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Перша камянська державна нотаріальна контора «про визнання права власності в порядку спадкування за законом» - задовольнити частково.

Встановити факт набуття за життя ОСОБА_2, померлої 07.02.2001 року, право на спільну часткову власність на 1/2 (одну другу) частини квартири № 69 (шістдесят девять), розташованої в будинку № 14 (чотирнадцять) по проспекту Тараса Шевченка у місті Камянське Дніпропетровської області, на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого ВАТ ДКХЗ 09.01.1998 року, яка увійшла до складу спадщини відкритої на момент її смерті, як спадкове майно померлої.

Встановити факт набуття права спільної часткової власності за життя ОСОБА_3, померлого 14.03.2015 року, на 1/2 (одну другу) частину квартири № 69 (шістдесят девять) в будинку № 14 (чотирнадцять) по проспекту Тараса Шевченка у місті Камянське Дніпропетровської області, на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого ВАТ ДКХЗ 09.01.1998 року, яка увійшла до складу спадщини відкритої на момент його смерті, як спадкове майно померлого.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручена у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Згідно до 15.5) Перехідних положень ЦПК України, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

15.8) оприлюднення інформації щодо справи, визначеної цією редакцією Кодексу, на офіційному веб-порталі судової влади України здійснюється в порядку, визначеному Положенням про автоматизовану систему документообігу суду.

Суддя Івченко Т. П.