Справа № 333/5364/17
Провадження № 2/333/205/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2018 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Кулик В.Б.,

за участю секретаря судового засідання Носаченка О.С.,

позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Запоріжжі, за правилами загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Комунарський районний у м. Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району про встановлення батьківства, стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та на утримання матери до досягнення дитиною 3-х річного віку,-

ВСТАНОВИВ:

12.09.2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, який 05.10.2017 року уточнила та просить суд визнати ОСОБА_3 батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Запоріжжя; внести відповідні зміни до актового запису № 411 від 08 серпня 2017 року про народження ОСОБА_5, складеного Комунарським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, записавши батьком дитини ОСОБА_3, інші відомості у актовому запису про народження дитини залишити без змін; стягнути з ОСОБА_3 аліменти на її користь на утримання малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини всіх видів доходів відповідача, щомісячно, але не менше ніж 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття; стягнути з ОСОБА_3 аліменти на її користь на утримання матері у розмірі ? частини від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дати звернення до суду до досягнення ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, трьохрічного віку.

Свої вимоги мотивує тим, що з травня 2014 року по березень 2017 року вона проживала у незареєстрованому шлюбі з відповідачем, у квартирі, яку вони орендували за адресою: АДРЕСА_1. Від спільного життя у них народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, якого зареєстровано Комунарським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 08.08.2017 року, актовий запис № 411. Запис про батька в свідоцтві про народження дитини був зазначений за її вказівкою на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, оскільки на час народження сина, їх спільне сімейне життя не склалося та вони проживають окремо. Дійсним біологічним батьком дитини є відповідач, однак останній батьківства стосовно сина ОСОБА_5 не визнає, допомоги на його утримання не взагалі не надає. Тому вона змушена була звернутися в суд з даним позовом.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити в повному обсязі, на підставах викладених у позовній заяві.

Відповідач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги позивача визнали частково та ОСОБА_3 надав пояснення, згідно з якими, після проведення у справі судової молекулярно-генетичної експертизи, він не заперечує проти того, що він дійсно є батьком малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з чим він не заперечує проти внесення відповідних змін до актового запису про народження останнього та стягнення з нього аліментів на користь позивача на утримання малолітнього ОСОБА_5, у розмірі ? частини його заробітку, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Стосовно стягнення з нього аліментів на утримання матері дитини у розмірі ? частини його заробітку, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною 3-х річного віку, заперечував, зазначаючи, що він не має здійснювати ще й утримання позивача.

Представник третьої особи - Комунарський районний у м. Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, заперечення відсутні.

Представник третьої особи - орган опіки та піклування РА ЗМР по Комунарському району будучи своєчасно та належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28.02.2018 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 27 березня 2018 року на 10 год. 30 хв.

Ухвалою суду від 27.03.2018 року було закрито підготовче судове засідання, в якому задоволено клопотання позивача про призначення у справі судової молекулярно-генетичної експертизи та провадження по справ зупинено.

Ухвалою суду від 25.06.2018 року поновлення провадження по справі.

Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач народила у м. Запоріжжі сина ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_2, виданого Комунарським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 08.08.2017 року (а.с. 3).

Запис в графі «Батько» був зазначений зі слів матері дитини відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, що підтверджується Витягом з Держаного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батьківство відповідно до частини першої статті 135 СК України № 2 від 05.10.2017 року (а.с. 15).

Той факт, що дитина була народжена позивачем від спільного проживання з ОСОБА_3, був визнаний самим відповідачем у судовому засіданні. Також це підтверджується висновком експерта від 18.06.2018 року № 8-605 за результатами судової молекулярно-генетичної експертизи, проведеної за матеріалами цивільної справи № 333/5364/17, відповідно до якого ОСОБА_3 може бути біологічним батьком дитини - ОСОБА_5 Ймовірність підтвердження біологічного батьківства 99,99999% (а.с. 108-118).

Відповідно до ст. 121 СК України права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього кодексу.

За змістом ст. ст. 125-128 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Заява жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану і якщо така заява про визнання батьківства не може бути подана особисто, вона може бути подана через представника, повноваження якого мають бути нотаріально засвідчені, або надіслана поштою за умови її нотаріального засвідчення.

За відсутністю заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього Кодексу, батьківство дитини може бути визнане за рішенням суду і підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов може бути пред'явлений матір'ю неповнолітньої дитини або особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 цього Кодексу.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 року, має вирішувати відповідно до норм СК, зокрема,ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства.

Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року № 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

Отже, за приписами приведених норм сімейного права, питання визнання батьківства може вирішуватися в судовому порядку у разі відсутності заяви жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, про визнання походження дитини від батька, та вчинення запису про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 цього Кодексу, за заявою матері дитини.

В даному випадку дитина народилась від осіб, які не перебували у шлюбі між собою і тому запис про батька дитини вчинено зі слів матері відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.

Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» умови та порядок визнання батьківства визначено законом, тому в справах названої категорії суд не може визнавати мирові угоди. Якщо відповідач виявить бажання добровільно подати заяву до органу РАЦС про реєстрацію свого батьківства, суд має відкласти розгляд справи або оголосити перерву на строк, необхідний для вирішення питання в такому порядку, а в разі надання нового свідоцтва про народження дитини - закрити провадження у справі за відсутністю підстав для її судового розгляду.

Однак, оскільки, відповідач у судовому засіданні не заявив клопотання про відкладання справи та для добровільної подачі ним заяви до органу державної реєстрації актів цивільного стану про реєстрацію батьківства відповідача, тому суд вважає в інтересах дитини доцільно вирішити позов по суті заявлених вимог.

Відповідно до п. 20 п. 1 Розділу III «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Згідно з п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання (далі по тексту - Правила), що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5, підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про: визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Відповідно до п. 2.16.4. Розділу II Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов'язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 9 постанови № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Відповідно до положень ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження.

З огляду на викладене, вимоги про визнання батьківства, внесення змін до актового запису підлягають задоволенню.

Вирішуючи позов у частині стягнення аліментів суд виходить зі слідуючого.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Постанова Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» орієнтує суди на те, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що відповідач офіційно не працевлаштований, інших аліментних зобов'язань не має.

Згідно зі ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

При вирішенні даного позову суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище сторін: відповідач є фізично здоровим, офіційно не працевлаштованим, відсутність у відповідача інших утриманців, при цьому, враховуючи його матеріальний стан, суд вважає, що позовні вимоги стосовно стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітнього ОСОБА_5 у розмірі ? частини всіх видів доходів відповідача, щомісячно, але не менше ніж 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення ОСОБА_5 повноліття, підлягають задоволенню, враховуючи, що дитина проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні, що підтверджується матеріалами справи, розмір аліментів, які просить стягувати позивач в розмірі ? частини доходу відповідача, ОСОБА_3 визнав.

Тому суд з урахуванням всіх обставин справи, принципів розумності, справедливості та виваженості, вартості цін на товари і послуги, що батьки зобов'язані піклуватися про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, забезпечувати необхідне харчування, медичний догляд, лікування дітей, створювати умови для проживання, виховання та розвитку дитини, утримувати дітей на нормальному рівні матеріального забезпечення, та те, що дитина повинна бути забезпечена матеріально як за рахунок матері, так і за рахунок батька також, вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача та стягувати з ОСОБА_3 аліменти в розмірі ? частини всіх його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дати звернення до суду з даним позовом, і до досягнення дитиною повноліття, аліменти виплачувати матері ОСОБА_1

Відповідно до ч. 2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частини другої-четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

З урахуванням обставин справи, проживання з позивачем малолітнього сина, перебування останньої у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів його доходу, щомісячно до досягнення ОСОБА_5 3-х річного віку.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 121, 125, 128, 134, 135, 180-183 Сімейного кодексу України, ст. ст. 2, 5, 10-13, 76-82, 141, 142, 258, 259, 264-268, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Комунарський районний у м. Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району про встановлення батьківства, стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та на утримання матері до досягнення дитиною 3-х річного віку - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Запоріжжя.

Внести відповідні зміни в актовий запис № 411 від 08 серпня 2017 року про народження ОСОБА_5, складеного Комунарським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, записавши батьком дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, інші відомості залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини із всіх видів його доходу щомісяця, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подачі позову до суду, з 12.09.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, аліменти на утримання матері у розмірі 1/6 частини із всіх видів його доходу щомісяця, починаючи з дати подачі позову до суду, з 12.09.2017 року і до досягнення дитиною ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, - трьох років, а саме, до ІНФОРМАЦІЯ_6.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, в дохід держави судовій збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Рішення в частині суми платежу за один місяць, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 26 липня 2018 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя В.Б. Кулик