У Х В А Л А

23 липня 2018 року

м. Київ

справа №473/3104/16-ц

провадження № 61-39718ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Олійник А. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1на постанову Апеляційного суду Миколаївської областівід 15 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Оазис» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В :

02 липня 2018 року ОСОБА_1подала до Верховного Суду України касаційну скаргу на постанову Апеляційного суду Миколаївської областівід 15 травня 2018 року з пропуском строку на касаційне оскарження.

Згідно із частинами першою, другою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Апеляційним судом Миколаївської області прийнято постанову 15 травня 2018 року, повний текст судового рішення складено 18 травня 2018 року, тому останній день строку на касаційне оскарження (з урахуванням вихідних днів) припадав на 18 червня 2018 року. Справу апеляційним судом розглянуто за участю ОСОБА_1

Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Заявник просить поновити строк на касаційне оскарження, посилаючись на те, що у судовому засіданні апеляційним судом було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, повний текст оскаржуваної постанови вона отримала засобами поштового зв'язку 26 травня 2018 року, що підтверджується ксерокопією конверта, а з 14 червня по 26 червня 2018 року вона перебувала на стаціонарному лікуванні, що підтверджується випискою із медичної карти Комунальної установи «Вознесенська центральна районна лікарня».

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження рішення (справа «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року, справа «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року).

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Отже, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком осіб, які беруть участь у справі і безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частини другої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Відповідно до ідентифікатора міжнародного поштового відправлення публічного акціонерного товариства «Укрпошта» повний текст оскаржуваної постанови апеляційного суду ОСОБА_1 отримала 26 травня 2018 року. Відповідно до частини третьої статті 390 ЦПК України строк на касаційне оскарження підлягав поновленню у разі якщо скаргу було б подано до 25 червня 2018 року.

Позивач подала касаційну скаргу 02 липня 2018 року, тобто поза межами строку, встановленого частиною третьою статті 390 ЦПК України. Крім того, згідно з доданою до клопотання випискою із медичної карти, позивач хворіла з 14 червня 2018 року по 27 червня 2018 року. Поважних причин, які перешкоджали ОСОБА_1 подати касаційну скаргу у період з 26 травня 2018 року по 13 червня 2018 року, вона не зазначила і належних та допустимих доказів на підтвердження цих обставин не надала.

Враховуючи те, що касаційну скаргу ОСОБА_1 подала поза межами строку, встановленого частиною третьою статті 390 ЦПК України, а зазначені нею причини пропуску процесуального строку є неповажними, оскільки свідчать про те, що позивач не була позбавлена можливості оскаржити рішення апеляційного суду у межах строків на касаційне оскарження, суд касаційної інстанції не може поновити пропущений процесуальний строк за таких обставин.

У справі «Устименко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що сама концепція «поважних причин» не є чіткою, тому для національних судів ще важливішим було вказати причини свого рішення про поновлення пропущеного строку і відновлення провадження у справі заявника.

Отже, позивачу необхідно зазначити інші поважні причини для поновлення строку на касаційне оскарження, зокрема обставини, які перешкоджали їй подати касаційну скаргу у період з 26 травня 2018 року по 13 червня 2018 року та надати належні та допустимі докази на їх підтвердження, оскільки безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Водночас вказівка заявника у касаційній скарзі на Верховний Суд України є формальним недоліком і не є підставою для залишення касаційної скарги без руху, що узгоджується зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка містить гарантії справедливого судочинства, зокрема, доступу до суду.

Відповідно до вимог частини третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Визнати неповажними зазначені заявником підстави поновлення строку на касаційне оскарження.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 23 серпня 2018 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали у відкритті касаційного провадження у справі буде відмовлено.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. С. Олійник