Справа № 203/1256/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2018 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Булеці А.В.

за участю заявника - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Державна служба України у справах ветеранів війни та учасників Антитерористичної операції, про встановлення факту участі у бойових діях,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшла вищезазначена заява ОСОБА_1 , в якій останній посилався на те, що з 01.04.2014 року в якості члена руху Правий Сектор пройшов учбові навчання та брав участь у бойових діях в зоні проведення Антитерористичної операції в складі добровольчого батальйону «Сармат», створеного в якості самоорганізації громадян для протидії проявам сепаратизму, тероризму та зовнішньої агресії. Командиром підрозділу «Сармат» при його створенні та по теперішній час є ОСОБА_2 , що безпосередньо ставив бойові завдання, проводив комунікацію з іншими офіційними структурами та підрозділами МВС, ЗСУ, СБУ, органами державної влади та місцевого самоврядування, приймав безпосередню участь у бойовій діяльності підрозділу. Місцями постійної або тимчасової дислокації підрозділу, або місцями короткотривалого перебування, підготовки особового складу є АДРЕСА_1 . Завдання носили характер бойової розвідки; супроводу осіб або вантажів; збройний захист визначеної території, населених пунктів, окремих бойових позицій; супровід захоплених полонених для передачі їх представникам офіційних структур; створення «коридорів» для виходу живої сили або техніки; виявлення та припинення проявів сепаратизму тощо. До вказаних вище бойових завдань, зокрема, відносяться участь протягом 2014 року у створенні «коридору» з вогневою підтримкою для виходу з оточення після так званого «Іловайського котла» і вивіз поранених наприкінці серпня 2014 року; населені пункти Гранітне, Старогнатівка, Стара та Нова Ласпа, Анадоль, Сонцеве та інші; збройний супровід знімальних груп телеканалу «1+1» та народного депутата ОСОБА_3 по території Донецької області» бойові операції, утримання позицій у с.Красногорівка Ясинуватського району Донецької області у вересні 2014 року. Також факт його участі у бойових діях підтверджується довідками Штабу національного захисту Дніпропетровської області від 12.09.2014 року; полком патрульної служби міліції особливого призначення «Дніпро-1» від 27.02.2015 року; розпорядженням Дніпропетровського міського голови від 01.12.2015 року №1120-рк про нагородження за дії, проявлені у боротьбі за єдність та незалежність України; громадської організації «Правий сектор «Центр» від 25.12.2015 року. Крім того, за участь у бойових діях, захисту Вітчизни він був нагороджений медаллю Дніпропетровської міської ради «Захиснику Вітчизни», «За доблесть та звитягу», орденом «Лицарський хрест добровольця». Після повернення додому ним було подано письмове звернення до Державної служби України у справах ветеранів війни та учасників Антитерористичної операції щодо надання статусу учасника бойових дій та отримано письмову відмово, мотивовану тим, що добровільчий батальйон не був включений до складу ВМС, ЗСУ. В зв`язку з цим, заявник просив суд встановити юридичний факт, а саме, факт участі в бойових діях та захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпечення її проведення з 11.05.2014 року по квітень 2016 року у населених пунктах Дебальцеве, Гранітне, Лебединське, Широкіне, Мар`їнка, Красногорівка, Іловайськ, Піски, Авдіївка Донецької області.

В судовому засіданні заявник підтримав подану заяву та, посилаючись на викладені в ній підстави і надані до неї докази, просив задовольнити останню.

Заінтересована особа надала письмові пояснення, в яких просила проводити розгляд справи без участі її представника та виключити Державну службу України у справах ветеранів війни та учасників Антитерористичної операції зі складу заінтересованих осіб, посилаючись на те, що відповідне питання щодо надання заявнику статусу учасника бойових дій повинно вирішуватись комісією у складі відомства, до якого увійшло добровольче формування у складі якого брав участь заявник.

Заслухавши пояснення заявника, перевіривши доводи, викладені в письмових поясненнях заінтересованої особи, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи в тому числі про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України,у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Отже, юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи немайнових прав.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети ні.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, з 01.04.2014 року заявник в якості члена руху Правий Сектор пройшов учбові навчання та брав участь у бойових діях в зоні проведення Антитерористичної операції в складі добровольчого батальйону «Сармат», створеного в якості самоорганізації громадян для протидії проявам сепаратизму, тероризму та зовнішньої агресії.

Після повернення додому з метою отримання статусу учасника бойових дій, як такому, що брав безпосередню участь в антитерористичній операції, заявник звернувся із відповідними заявами до Державної служби України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції.

Листом Державної служби України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції на заяву ОСОБА_1 від 24.10.2017 року останньому було повідомлено про відсутність правового регулювання для отримання статусу учасника бойових дій особам, які у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення і такі добровольчі формування не були включені до складу Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної гвардії України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.

Листом Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України №226/9269 від 02.11.2017 року заявнику було повідомлено, що на підставі Положення про комісії Міністерства оборони України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.05.2015 року, на комісії Міністерства оброни України покладається вирішення питань про визнання учасником бойових дій із числа військовослужбовців та працівників Збройних Сил України, які проходять військову (державну) службу, що працюють у Міністерстві оборони України і Збройних Силах України та осіб, які в складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувались для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції в період її проведення, за умови, що в подальшому такі добровольчі формування були включені до складу військових частин Збройних Сил України.

Головне управління МВС України в Дніпропетровській області листом від 03.11.2017 року №23/3-К-317/1341 повідомило заявника, що в зв`язку з ненаданням статусу учасника бойових дій комісією МВС та відомостей про перебування на штатних посадах МВС, витягів наказів про відрядження до зони проведення АТО, посвідчень про відрядження та інш., прийняття рішення про надання заявнику статусу учасника бойових дій виходить за межі компетенції комісії МВС.

З аналогічних підстав відмовлено заявнику і при зверненні до СБУ, листом від 09.11.2017 року за вих..№11/3-К-380/64.

Таким чином, суд вважає доведеним заявником щодо неможливості вирішення відповідного питання інакше, як в судовому порядку. При цьому, суд враховує, що встановлення та підтвердження факту участі останнього в бойових діях під час проведення антитерористичної операції в Донецькій області для захисту незалежності України, її суверенітету та територіальної цілісності, в добровольчих підрозділах без офіційного оформлення на засадах самоорганізації та з урахуванням власної громадянської позиції, викликає необхідність щодо визначеності його статусу, як учасника бойових дій, з метою отримання в подальшому соціальних прав та гарантій.

Статтею 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно з ч.1 ст.17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Частиною 5 ст.7 Конституції України встановлено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Пунктом 3 ч.1 ст.3 Закону України «Про основи національної безпеки України» об`єктами національної безпеки, між іншим, є держава - її конституційний лад, суверенітет, територіальна цілісність і недоторканність.

Суб`єктами забезпечення національної безпеки, в тому числі, є громадяни України, об`єднання громадян (ст.4 Закону України «Про основи національної безпеки України»).

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України (ст.65 Конституції України).

Відповідно до преамбули Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється Законом.

Згідно із ч.7 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи і організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (об`єднані міські) військові комісаріати (далі - районні (міські) військові комісаріати), військові комісаріати Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя, а також територіальні центри (в Автономній Республіці Крим, областях, місті Києві) та філіали (в районах та містах) комплектування військовослужбовцями за контрактом.

Відносно військовослужбовців Збройних Сил, СБУ, які приймають участь у бойових діях в районах проведення антитерористичної операції на державному рівні розроблено механізм встановлення статусу учасника бойових дій.

Законом України від 06.05.2014 року №1233 «Про внесення зміни до ст.6 Закону України №3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», який набрав чинності з 22.05.2014 року, розширено коло осіб, які належать до учасників бойових дій.

Так, учасниками бойових дій згідно із п.19 ст.6 Закону України № 3551-ХІІ від 22.10.1993 року «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», визнаються військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) та працівники Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці, працівники Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції, а також працівники підприємств, установ, організацій, які залучалися та брали безпосередню участь в антитерористичній операції в районах її проведення у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до п.20 ст.6 Закону України №3551-ХІІ від 22.10.1993 року «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками бойових дій визнаються особи, які у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, за умови, що в подальшому такі добровольчі формування були включені до складу Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної гвардії України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.

Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб, терміни їх участі в антитерористичній операції чи в забезпеченні її проведення, а також райони антитерористичної операції визначаються Кабінетом Міністрів України. Порядок позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, зазначених в абзаці першому цього пункту, визначає Кабінет Міністрів України.

Відповідно до абзацу 3 п.2 Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 року №413 (далі Порядок), статус учасника бойових дій надається особам, які у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, за умови, що в подальшому такі добровольчі формування згідно з переліком, визначеним Антитерористичним центром при СБУ та Генеральним штабом Збройних Сил, були включені до складу Збройних Сил, МВС, Національної поліції, Національної гвардії та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.
Згідно абзацу 2 п.4 вказаного Порядку підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є такі документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях в районах її проведення: для осіб, зазначених в абзаці третьому пункту 2 цього Порядку, - документи про залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, передбачені абзацами другим - четвертим цього пункту, або нотаріально завірені свідчення не менше ніж двох свідків із числа осіб, зазначених в абзаці другому пункту 2 цього Порядку, які разом із такою особою брали участь в антитерористичній операції та отримали статус учасника бойових дій або інваліда війни, у разі підтвердження суб`єктами боротьби з тероризмом факту взаємодії зазначених осіб (особисто або під час перебування у складі добровольчих формувань) із Збройними Силами, МВС, Національною гвардією та іншими утвореними відповідно до законів військовими формуваннями та правоохоронними органами.
Факт участі заявника в період з 11.05.2014 року по квітень 2016 року у бойових діях в складі добровольчого батальйону «Сармат», підтверджується:

- довідкою командира полку патрульної служби міліції особливого призначення «Дніпро-1» ГУМВС України в Дніпропетровській області від 27.02.2015 року про те, що ОСОБА_1 дійсно в період з 20.06.2014 року по теперішній час безпосередньо бере участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції у н.п.Піски Донецької області, на підставі наказу №20 від 20.06.2014 року;

- довідкою керівника штабу національного захисту Дніпропетровської області від 12.09.2014 року про те, що ОСОБА_1 з 01.06.2014 року по теперішній час приймає участь в бойових діях, захищаючи незалежність та територіальну цілісність України в зоні проведення АТО;

- довідкою Голови Громадської організації «Правий сектор «Центр» від 25.12.2015 року про те, що заявник в період з квітня 2014 року по грудень 2015 року приймав участь у бойових діях в зоні проведення АТО на території Донецької області у складі підрозділів Правого Сектору;

- нагородженням заявника пам`ятною медаллю «Захисника Вітчизни» згідно розпорядження Дніпропетровського міського голови №1120-рк від 01.12.2015 року;

- нагородженням орденом «Лицарський хрест добровольця» ТОО ГО «Всеукраїнський союз ветеранів АТО»;

- нагородженням відзнакою «За доблесть та звитягу»;

- фотознімками та відеозаписом, що підтверджують перебування заявника у зоні бойових дій у н.п.Красногорівка та Мар`їнка;

- нотаріально посвідченими заявами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , їх показами під час допиту в якості свідків по справі, а також показами допитаного в якості свідка ОСОБА_6 , згідно яких останні підтвердили участь заявника в 2014 році в складі добровольчого підрозділу у створенні «коридору» з вогневою підтримкою для виходу з оточення після так званого «Іловайського котла» і вивозі поранених наприкінці серпня 2014 року; участі в антитерористичній операції в період з червня по серпень 2015 року в районі н.п.Піски, Авдіївка, Красногорівка, Мар`їнка та Дебальцеве Донецької області, в розвідувальних операціях, в проведенні фортифікаційних робіт та оборонних заходів під ворожими обстрілами та інш. Аналізуючи надані заявником та досліджені в судовому засіданні письмові, фото та відео докази, показання свідків, суд вважає, що юридичний факт, який просить встановити заявник, знайшов своє підтвердження, за виключенням факту участі в антитерористичній операції у н.п.Гранітне, Лебединське та Широкине, який зазначеними вище доказами об`єктивно не підтверджується.

А тому, враховуючи зазначені вище обставини та положення діючого законодавства, приймаючи до уваги, що встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки пов`язане з набуттям статусу учасника бойових дій та отримання відповідних пільг, визначених законодавством, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення заяви та встановлення факту участі ОСОБА_1 у бойових діях щодо захисту суверенітету, незалежності та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції в період з 11.05.2014 року по квітень 2016 року у населених пунктах Дебальцеве, Гранітне, Мар`їнка, Красногорівка, Іловайськ, Піски, Авдіївка Донецької області. В іншій частині в задоволенні заяви солід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.3 Закону України «Про основи національної безпеки України», ст.6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», п.п.2,4 Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 року №413, ст.ст.2,4,5,10,11,12,76-81,223,258,259,263-268,293,315 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Державна служба України у справах ветеранів війни та учасників Антитерористичної операції, про встановлення факту участі у бойових діях задовольнити частково.

Встановити факт участі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у бойових діях щодо захисту суверенітету, незалежності та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції в період з 11 травня 2014 року по квітень 2016 року у населених пунктах Дебальцеве, Гранітне, Мар`їнка, Красногорівка, Іловайськ, Піски, Авдіївка Донецької області.

В іншій частині в задоволенні заяви відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 27 липня 2018 року.

Суддя С.Ю.Казак