Дата документу Справа №
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2018 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний №336/4648/16

Провадження №22-ц/778/550/18

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів: Дашковської А.В., Подліянової Г.С.,

за участю секретаря судового засідання Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2

на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 жовтня 2017 року в складі судді Щасливої О.В. у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до територіальної громади м. Запоріжжя про визнання за ним права власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4.

У листопаді 2016 року пред'явив зазначені позовні вимоги до ОСОБА_1, уточнивши їх протягом судового розгляду.

Позовні вимоги обґрунтовувано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер його рідний брат по матері - ОСОБА_4. Позивач і померлий походили від однієї жінки та мали різних батьків, тому їх по батькові різняться.

За життя ОСОБА_4 належало наступне майно: квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2; грошові кошти у загальному розмірі 427 245,90 грн., які знаходяться на рахунках у банківських установах України.

Приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кияницею Н.В. була відкрита спадкова справа за заявою позивача про прийняття спадщини.

Іншою особою, яка заявила свої права на спадщину померлого ОСОБА_4 є відповідач ОСОБА_1, яка не визнає права ОСОБА_3 на спадкування за законом та факт родинних відносин між померлим та позивачем.

Посилаючись на вказані обставини позивач просив суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є рідним єдиноутробним братом померлого ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2; визнати за ОСОБА_3 право власності на спадщину в порядку спадкування за законом на майно та грошові кошти разом з нарахованими процентами на рахунках, які відкриті померлим в банківських установах, та які залишилися після смерті ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 жовтня 2017 року позов задоволено.

Встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, доводився рідним братом ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, чия смерть сталася ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_2 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на банківський вклад у сумі 4836 грн. 18 коп. на ім'я ОСОБА_4, який зберігається на рахунку НОМЕР_1 в територіальному відокремленому безбалансовому відділенні №10007/0334 філії Запорізького обласного управління АТ «Ощадбанк», в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на банківський вклад у сумі 20797 грн. 84 коп. на ім'я ОСОБА_4, який зберігається на рахунку № НОМЕР_2 в територіальному відокремленому безбалансовому відділенні №10007/0334 філії Запорізького обласного управління АТ «Ощадбанк», в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на банківський вклад у сумі 4119 грн. 55 коп. на ім'я ОСОБА_4, який зберігається на рахунку НОМЕР_3 в територіальному відокремленому безбалансовому відділенні №10007/0334 філії Запорізького обласного управління АТ «Ощадбанк», в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на банківський вклад у сумі 1689 грн. 23 коп. на ім'я ОСОБА_4, який зберігається на рахунку № НОМЕР_4 в територіальному відокремленому безбалансовому відділенні №10007/0335 філії Запорізького обласного управління АТ «Ощадбанк», в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на банківський вклад у сумі 3912 грн. 55 коп. на ім'я ОСОБА_4, який зберігається на рахунку НОМЕР_5 в територіальному відокремленому безбалансовому відділенні №10007/0327 філії Запорізького обласного управління АТ «Ощадбанк», в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на банківський вклад у сумі 4732 грн. 95 коп. на ім'я ОСОБА_4, який зберігається на рахунку НОМЕР_6 в публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський», в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на банківський вклад у сумі 90000 грн. на ім'я ОСОБА_4, який зберігається на рахунку НОМЕР_7 в публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський», в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на банківський вклад у сумі 3343 грн. 50 коп. на ім'я ОСОБА_4, який зберігається на рахунку НОМЕР_8 в публічному акціонерному товаристві «Банк «Форвард», в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на банківський вклад у сумі 100000 грн. 00 коп. на ім'я ОСОБА_4, який зберігається на рахунку НОМЕР_9 в публічному акціонерному товаристві «Банк «Форвард», в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на банківський вклад у сумі 100000 грн. 00 коп. на ім'я ОСОБА_4, який зберігається на рахунку НОМЕР_10 в публічному акціонерному товаристві «Платинум Банк», в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на банківський вклад у сумі 3705 грн. 08 коп. на ім'я ОСОБА_4, який зберігається на рахунку НОМЕР_11 в ПАТ «Платинум Банк», в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на банківський вклад у сумі 90109 грн. 59 коп. на ім'я ОСОБА_4, який зберігається на рахунку НОМЕР_12 в ПАТ КБ «Приватбанк», в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, порушення рішенням її права як єдиного спадкоємця, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В якості обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що в матеріалах справи відсутні документи, що свідчать про спорідненість із спадкодавцем, між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, а саме, що вони є єдиноутробними братами.

Також, апелянт зазначає, що в порушення цивільного процесуального законодавства суд першої інстанції задовольнив вимоги уточненого позову, який подано після початку розгляду справи по суті.

ОСОБА_3 надано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що суд дійшов вірних висновків та обґрунтував свої висновки аналізом показань свідків та співставленням їх з документами, які чітко дали підстави встановити спорідненість братів за матір'ю, тобто встановити факт того, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є єдиноутробними братами.

Стосовно прийняття судом уточнених позовних вимог, позивачем надано пояснення, що в даному випадку встановлення факту спорідненості безпосередньо пов'язано із спадкуванням майна, а отже факт повинен був бути встановлений судом у позовному провадженні.

ОСОБА_3 та ОСОБА_1 приймають участь в судовому засіданні через своїх представників.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 9 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено судом, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_13 від 08.02.2016 року ( т.1 а. с. 58).

Із заявами про прийняття спадщини після померлого до нотаріальної контори звернулися позивач ОСОБА_3 - як неповнорідний брат померлого та відповідач ОСОБА_1, як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім'ю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини ( т.1 а.с.55-56).

Згідно із ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Частиною 1 ст. 1268 ЦК передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1262 ЦК України).

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (ст. 1264 ЦК України).

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 17 травня 2016 року, яке набрало законної сили 28.05.2016 року, встановлено факт постійного проживання відповідача ОСОБА_1 із спадкодавцем ОСОБА_4 однією сім'єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період з 15.10.2010 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 року ( т.1 а.с.61).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеної приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кияниця Н.В. 26.08.2016 року, ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_4 у зв'язку із неподанням документів, що підтверджують родинні відносини (т.1 а.с.80).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до змісту ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання

Вирішуючи спір, суд першої інстанції визнав достатніми наявні в матеріалах справи письмові докази та показання свідків для встановлення факту спорідненості ОСОБА_3 та ОСОБА_4 як рідних єдиноутробних братів.

Зокрема, згідно із копією паспорту громадянина України серії НОМЕР_14 місцем народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, є село Великі Тархани Тетюшського району Татарстан ( т.1 а.с.147).

Згідно із копією паспорту громадянина Російської Федерації НОМЕР_15 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, місцем його народження є «с. Б-Тарханы Тетюшского р-на Татарской республіки» ( т.1 а.с.113).

Відповідно до листа Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області №2301/01-15834 від 25 жовтня 2016 року в графі 5 заяви про видачу паспорта громадянина України ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, зазначені батьки заявника: батько - ОСОБА_8 та мати - ОСОБА_9 (т.1 а.с.89).

У свідоцтві про народження серії НОМЕР_16 від 21.04.2016 року, виданим повторно відділом РАЦС виконавчого комітету Тетюшського муніципального району Республіки Татарстан, зазначені батьки ОСОБА_3: батько - ОСОБА_8», мати - «ОСОБА_14» (а.с.112).

Згідно повідомлення Управління РАГС Кабінету Міністрів Республіки Татарстан від 29.04.2016 року №1144 в архіві відділу РАГС виконкому Тетюшинського муніципального району Республіки Татарстан в Управлінні РАГС Кабінету Міністрів Республіки Татарстан по с. Великі Тархани запис акта про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 відсутній. Архівний фонд зберігся не повністю ( т.1 а.с.111).

Як зазначалося вище, місцем народження ОСОБА_4 є село Великі Тархани Тетюшського району Татарстан.

Відповідно до копії ордеру №54 від 01.04.1969 року на вселення ОСОБА_4 до квартири АДРЕСА_3, членом його сім'ї, що вселяється разом з ним, зазначена мати ОСОБА_10 (т.1 а.с.110).

Апеляційним судом здійснено заходи щодо витребування із Управління РАГС Кабінету Міністрів Республіки Татарстан наявних в Управлінні витягів із реєстру актів цивільного стану, копії актових записів, копії свідоцтв реєстрації актів цивільного стану щодо громадянки ОСОБА_9 ( ОСОБА_10) ( т.1 а.с.243).

15 травня 2018 року на адресу апеляційного суду надійшов лист Управління ЗАЦС Кабінету Міністрів Республіки Татарстан № 2859 від 12.04.2018 року про направлення копії запису акту про народження ОСОБА_3 (т. 2, а.с. 4-5).

У записі акту про народження ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, його батьками зазначено: батько - ОСОБА_8», мати - «ОСОБА_14», місцем проживання яких зазначено «с. Большие Тарханы Больше-Тарханского района» ( т.2 а.с.4-6).

Вказані письмові докази у сукупності із перепискою ОСОБА_4 і ОСОБА_3, а також показаннями свідків ОСОБА_11 - колишньої дружини та двоюрідної сестри ОСОБА_4, ОСОБА_12 - доньки ОСОБА_3 та племінниця ОСОБА_4, на переконання колегії суддів доводить факт спорідненості ОСОБА_3 з ОСОБА_4 як рідних братів, а встановлення цього факту виключає можливість реалізації права на спадкування за законом відповідачем.

Твердження апеляційної скарги щодо недоведеності позовних вимог спростовуються вищенаведеним.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права під час прийняття до розгляду уточнених позовних вимог не є такими, з якими ЦПК України пов'язує підстави для скасування рішення суду, визначені ст. 376 ЦПК України.

Інших доводів щодо незаконності та необґрунтованості рішення суду першої інстанції апеляційна скарга не містить.

За вказаних обставин, порушень при ухваленні оскаржуваного рішення норм матеріального права та вимог процесуального закону, колегія суддів не вбачає, тому у відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення із залишенням без змін рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 жовтня 2017 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06 серпня 2018 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

Г.С. Подліянова