У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.08.2018 Справа №607/14039/16-ц

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Позняк В.М., розглянувши заяву ОСОБА_1, в інтересах якого діє представник ОСОБА_2, про забезпечення скарги, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, в інтересах якого діє представник ОСОБА_2, звернувся в суд із скаргою на бездіяльність державного виконавця, в якій просить визнати бездіяльність державного виконавця Тернопільського міського відділу ДВС ГТУЮ у Тернопільській області щодо не вирішення питання про зупинення виконавчого провадження № 55700460 неправомірною; зобовязати державного виконавця Тернопільського міського відділу ДВС ГТУЮ у Тернопільській області винести постанову про зупинення виконавчого провадження № 55700460, відкритого на виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/14039/16-ц від 17 березня 2017 року.

У поданій скарзі ОСОБА_1 просить забезпечити її шляхом зупинення виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду у справі № 607/14039/16-ц від 17 березня 2017 року у виконавчому провадженні № 55700460.

Суд, розглянувши заяву та долучені документи, приходить до наступних висновків.

Необхідність вжиття заходів забезпечення скарги обґрунтовує тими ж доводами, що й саму скаргу по суті, а саме тим, що він є військовослужбовцем строкової служби, оскільки є курсантом 1 курсу Національної академії сухопутних військ ім. гетьмана ОСОБА_3, тому на підставі п. 1 ч. 1 с. 34 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний був зупинити вчинення виконавчих дій стосовно нього у виконавчому провадженні № 55700460. На його звернення від 09 липня 2018 року про зупинення вказаного виконавчого провадження Тернопільський міський відділ державної виконавчої служби територіального управління юстиції у Тернопільській області жодним чином не реагує.

Статтею ст. 18 ЦПК України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов'язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно зі змістом чинного ЦПК України, розгляд таких заяв відноситься до розділу VII «Судовий контроль за виконанням судових рішень». Вказаний розділ ЦПК України не містить положень щодо розгляду заяв про забезпечення скарги.

Положення щодо порядку вирішення питання про забезпечення позову і способи забезпечення позову містяться у статтях 149, 150 ЦПК України.

Зокрема, згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Статтею 150 ЦПК України не передбачено такого заходу забезпечення позову як зупинення виконавчого провадження.

Як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 15 постанови від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» (із змінами і доповненнями, внесеними постановою від 03 червня 2016 року № 4), при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду. Разом із тим до завершення розгляду скарги при наявності для цього підстав суд може зупинити стягнення на підставі виконавчого листа (п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження»).

Так, Законом України «Про виконавче провадження» у ст. 34 врегульовано питання зупинення вчинення виконавчих дій, і це питання відноситься виключно до компетенції державного виконавця.

Таким чином, розглядаючи скаргу на дії державного виконавця у порядку ст. ст. 447-453 ЦПК України, суд не наділений повноваженнями вирішувати питання щодо вжиття заходів «забезпечення скарги» шляхом зупинення виконавчого провадження, адже за приписами вищевказаних норм матеріального і процесуального права вирішення питання про зупинення вчинення виконавчих дій відноситься виключно до компетенції державного виконавця.

Право кожного на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його прав та обов'язків цивільного характеру передбачено і п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції Українита ст. ст. 3 ЦПК України.

У розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод термін «суд, встановлений законом» поширюється не лише на правову основу створення чи законності існування суду, але й на положення щодо його компетенції та повноважень і на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність (рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року та «Лавентс проти Латвії» від 07 листопада 2002 року).

Повноваження суду при вирішенні цивільних справ визначені ЦПК України, у тому числі повноваження щодо вжиття заходів забезпечення позову.

Ураховуючи, те що в ЦПК України відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому ст. ст. 149, 150 ЦПК України, вживати заходи забезпечення скарги на дії державного виконавця шляхом зупинення виконавчого провадження, суд приходить до висновку, що протилежне буде порушенням норм ЦПК України та виходом суду за межі своїх процесуальних повноважень.

Аналогічний висновок викладений в Ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 жовтня 2017 року у справі 296/4819/17.

Окрім того, заявником у скарзі не обґрунтовано та матеріалами скарги не доведено, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, або виконання ухвали суду у разі задоволення скарги.

Також, суддя бере до уваги те, що захід забезпечення скарги, який просить застосувати ОСОБА_1, а саме - зупинення виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду у справі № 607/14039/16-ц від 17 березня 2017 року у виконавчому провадженні № 55700460 є тотожним задоволенню заявлених вимог скарги, оскільки у скарзі останній просить зобовязати державного виконавця Тернопільського міського відділу ДВС ГТУЮ у Тернопільській області винести постанову про зупинення виконавчого провадження № 55700460, відкритого на виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/14039/16-ц від 17 березня 2017 року, при цьому спір не вирішується по суті.

Так, відповідно до вимог ч. 10 ст. 150 ЦПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Враховуючи усі вищевикладені обставини, суддя приходить до переконання, що у задоволенні заяви ОСОБА_1, в інтересах якого діє представник ОСОБА_2, про забезпечення скарги необхідно відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 151, 153, 447 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1, в інтересах якого діє представник ОСОБА_2, про забезпечення скарги відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Тернопільської області або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом пятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддяОСОБА_4