Справа № 752/5537/18
Провадження № 2/752/3787/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10.07.2018 року Голосіївський районний суд міста Києва

у складі головуючого по справі судді - Шкірай М.І.

за участю секретаря - Савченко Д.Г.

розглянувши в судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Мостобуд» про стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку, компенсації втрати частини заробітної плати та відшкодування моральної шкоди, суд -

Встановив

Позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ «Мостобуд» про стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 32524,23 гривень, середній заробіток за час затримки заробітної плати у розмірі 80 996,16, компенсації втрати заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати в розмірі 386,10 гривень та моральної шкоди в сумі 10 000 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 17.07.1970 року працював в структурних одиницях ПАТ «Мостобуд» на посаді сторожа.

14.05.2015 року позивач був звільнений з ПАТ «Мостобуд» Мостобудівельний загін № 2 та в день звільненні його не була виплачена заробітна плата в сумі 33 524,23 грн.

Позивач вказує, що на день звернення до суду із позовом йому не виплачено заробітку плату, а тому з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Крім того, позивач вважає, що зв'язку з порушенням виплати заробітної плати має право на компенсацію за несвоєчасну виплачену заробітну плату у сумі 386,10 грн.

Крім того, позивач посилається на те, що в зв'язку з порушенням з боку підприємства його прав на своєчасне отримання заробітної плати, йому була завдана моральна шкода, що полягає у душевних переживаннях, необхідності докладання додаткових зусиль для організації свого життя та життя родини. Моральну шкоду позивач оцінює в 5000 гривень.

23.05.2018 року ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва прийнято до провадження дану справу та постановлено здійснювати її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні 10 липня 2018 року.

Відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотань про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін до суду не надходило.

Відповідач у встановлений законом строк відзиву на позов суду не надав.

Дослідивши матеріали справи, суд надходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, з 17 липня 1970 року ОСОБА_2 працював в ПАТ «Мостобуд», про що свідчить копія трудової книжки позивача.

14 травня 2015 року ОСОБА_2 звільнений з посади сторожа ПАТ «Мостобуд» Мостобудівельний загін № 2 відповідно до наказу № 18-П від 29.05.2015 року за власним бажанням.

Відповідно до Звіту про виплату заробітної плати за період з 01.09.2012 р. по 31.05.2015 року підприємство не виплатило позивачу заробітну плату в сумі 32 524 грн. 23 коп.

Відповідно до вимог ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів.

Зазначені положення закріплені також ст.24 Закону України «Про оплату праці».

Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В силу положень ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

З огляду на зазначені норми чинного законодавства, який регулює даний вид правовідносин, що виник між сторонами, і не виконання відповідачем обов'язку щодо своєчасної виплати заробітної плати, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості по заробітній платі є обґрунтованими, доведеними і підлягають задоволенню.

Крім того на виконання вимог ст. 117 КЗпП України на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Розмір компенсації середнього заробітку за час затримки заробітної плати в період з 16.03.2018 року по 15.03.2018 року складає 80 996 грн. 16 коп., з розрахунку 714 робочих днів помножити на середньоденну заробітну плату ОСОБА_2 у розмірі 113,44 грн.

В силу положень Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» у випадках порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівник має право на отримання компенсації.

Порядок нарахування і виплати такої компенсації регулюється нормами Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та Положенням про порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку із порушенням термінів її виплати.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'зку з порушенням строків їх виплати», сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів). На індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Компенсація виплачується при затримці виплати заробітної плати а календарний місяць і більше.

Розрахунок компенсації, проведений позивачем і поданий до суду відповідає вимогам спеціального Закону, який регулює даний вид правовідносин, не спростований відповідачем, а тому може бути взятий судом до уваги.

З огляду на викладене, в зв'язку з доведеністю позовних вимог щодо стягнення з відповідача суми компенсації втрати частини доходів в зв'язку з затримкою виплати заробітної плати, суд приходить до висновку про їх задоволення в цій частині.

Підлягають частковому задоволенню вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, виходячи з наступного.

На підставі ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до роз'яснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди» під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

При з'ясуванні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд повинен з'ясувати чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить.

Затримка виплати заробітної плати і не проведення розрахунку при звільненні є порушення законних прав позивача на отримання оплати за свою працю, яка сталась з вини підприємства.

Відсутність грошових коштів позбавляє особу на належне забезпечення своєї життєдіяльності, змінює спосіб його життя, вимагає докладати додаткові зусилля для влаштування свого побуту.

Однак, суд вважає, що позивач ні на стадії звернення до суду, ні в ході розгляду справи не довів розмір своїх вимог щодо відшкодування моральної шкоди в сумі 10000 гривень, в зв'язку з чим, керуючись принципом співмірності і справедливості, суд вважає, що вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню частково в сумі 1000 гривень.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує з врахуванням положень ст.141 ЦПК України;і вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судові витрати пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 12-13, 77-81, 211, 228, 235, 258-259 ЦПК України, суд -

Вирішив

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Мостобуд» про стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку, компенсації втрати частини заробітної плати та відшкодування моральної шкоди - задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Мостобуд» (, 01033, м. Київ, вул. Паньківська, 5) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Захарівці Хмельницького району, Хмельницької області, ідентифікаційний код НОМЕР_1, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1) заборгованість по заробітній платі в розмірі 32524,23 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 80 996,16 грн., компенсації втрати заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати в розмірі 386,10 грн., моральну шкоду в розмірі 1000 грн., а всього 114906,49 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Мостобуд» (, 01033, м. Київ, вул. Паньківська, 5) в дохід держави судовий збір в розмірі 1762 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд міста Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя