МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Пр.№2/521/1409/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2018 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста ОСОБА_1 у складі:

головуючого - судді Сегеди О.М.,

при секретарі Пасічник О.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів, стягнення встановленого індексу інфляції, процентів річних із простроченої суми додаткових витрат на дитину за весь час прострочення та стягнення аліментів у звязку із навчанням,

встановив:

У грудні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимого: ОСОБА_4, посилаючись на те, що перебувала з відповідачем у шлюбі, який рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 07 жовтня 2013 року був розірваний. Зазначила, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2013 року з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 у розмірі 650,00 грн. та сина ОСОБА_3 у розмірі 650,00 грн. до досягнення старшою дитиною повноліття, а саме до 21 вересня 2014 року із подальшим стягненням аліментів на утримання молодшої дитини за врахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття, в даний час ОСОБА_4 досягла повноліття, сплата аліментів припинена. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2014 року з відповідача було стягнуто аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 у звязку з продовженням навчання в розмірі 650,00 грн. щомісяця, починаючи з 10 жовтня 2014 року до 30 червня 2017 року (дата закінчення навчання на денній формі згідно наданого суду контракту), сплата аліментів за вказаним рішенням також припинена. Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 21 січня 2016 року з відповідача на користь позивачки стягнуто додаткові витрати на неповнолітнього сина ОСОБА_3 у сумі 12250,00 грн., вказане рішення боржником не виконано.

Як вказує позивачка, молодший син ОСОБА_3 вступив до Одеського політехнічного університету, при цьому донька ОСОБА_4 продовжує навчання і не досягла 23 років, діти потребують матеріальної допомоги у звязку з навчанням, а відповідач добровільно її не надає.

Посилаючись на вищевикладені обставини, позивачка просить суд: змінити розмір аліментів та стягувати з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 3000,00 грн. щомісячно до досягнення повноліття; стягнути з ОСОБА_3 на її користь суму встановленого індексу інфляції заборгованості за додатковими витратами на ОСОБА_3 за весь час прострочення, а також три відсотки річних із простроченої суми у розмірі 3691,65 грн.; стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на час навчання сина ОСОБА_3 у розмірі 1000,00 грн. щомісячно і до закінчення ним навчання 30 червня 2021 року; стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на час навчання доньки ОСОБА_4 у розмірі 1000 грн. щомісячно і до досягнення нею 23 років.

Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1000,00 грн., в іншій частині позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити у їх задоволенні. Раніше надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що він надає матеріальну допомогу та належним чином виконує свої батьківські обовязки, приймає участь у вихованні сина та доньки. Зазначив, що сплатив усі необхідні платежі, та заборгованості по сплаті додаткових витрат не має, аліменти у розмірі 3000,00 грн. він не в змозі сплачувати, оскільки за станом здоровя змушений змінити свою трудову діяльність, крім цього, доглядає за матірю ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Представник третьої особа ОСОБА_4, який діє на підставі довіреності від 03 травня 2018 року в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 з 25 жовтня 1997 року перебувала з ОСОБА_3 у шлюбі, який рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 07 жовтня 2013 року був розірваний (а.с. 7-8).

Встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, діти проживають разом із матірю (а.с. 71).

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2013 року з відповідача на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 у розмірі 650,00 грн. та сина ОСОБА_3 у розмірі 650,00 грн. до досягнення старшою дитиною повноліття, а саме до 21 вересня 2014 року із подальшим стягненням аліментів на утримання молодшої дитини за врахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття з дати надходження позовної заяви до суду, а саме з 17 вересня 2013 року.

Встановлено, що у звязку з досягненням ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, повнолітнього віку, аліменти на її утримання не стягуються.

Згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

За п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності до вимог ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до наданих відповідачем доказів вбачається, що в даний час він припиняє своє діяльність як фізична-особа підприємець, на його утриманні перебуває матір ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка потребує догляду, та сам відповідач має діагноз «ідиопатична приходяща артіовентрикулярна блокада ІІ ст. мобитц І ст.» (а.с. 74-76, 81-83, 88).

Згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік», прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років складає: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень.

Враховуючи вищевикладене, також те, що відповідач не заперечував проти збільшення розміру аліментів за рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 07 жовтня 2013 року, на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 до 1000,00 грн., суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково, та з відповідача слід тягнути на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 1000, 00 грн. щомісяця, починаючи з 26 грудня 2017 року до 05 листопада 2018 року включно.

Дослідивши вимоги позивачки щодо стягнення з відповідача на її користь аліментів на час навчання сина ОСОБА_3 у розмірі 1000,00 грн. щомісячно і до закінчення ним навчання 30 червня 2021 року в порядку ст. ст. 185, 199 СК України суд виходить з наступного.

Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 199 СК України, визначають декілька видів виконання цього обов'язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Разом з тим статтею 199 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200,201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу.

Вказана позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року № 6-1296цс15.

Враховуючи те, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, в даний час є неповнолітнім, кошти на його утримання у звязку з навчанням не підлягають стягненню в порядку ст. ст. 185, 199 СК України, вони враховуються судом при визначенні розміру аліментів, з підстав чого позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Встановлено, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2014 року з відповідача було стягнуто аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 у звязку з продовженням навчання в розмірі 650,00 грн. щомісяця, починаючи з 10 жовтня 2014 року до 30 червня 2017 року (а.с. 12-13). Тобто, 30 червня 2017 року стягнення за вищевказаним рішення було завершено.

З матеріалів справи вбачається, що донька відповідача ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, продовжує навчання у Одеському національному університеті іменні ОСОБА_6 та в Одеському державному університеті внутрішніх справ, що підтверджується договорами про надання освітніх послуг від 06 серпня 2017 року та 17 серпня 2017 року (а.с. 19-22).

Враховуючи вищевикладене, також те, що донька відповідача потребує матеріальної допомоги, а відповідач працездатний, та має можливість сплачувати аліменти, суд задовольняє позовні вимоги в цій частині та з відповідача слід стягнути на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, в звязку з продовженням навчання в розмірі 1000,00 грн. щомісяця, починаючи з дня предявлення позову, тобто з 26 грудня 2017 року до досягнення ОСОБА_4 23 років, тобто до 21 вересня 2019 року.

Дослідивши вимоги позивачки про стягнення з відповідача на її користь суму встановленого індексу інфляції заборгованості за додатковими витратами на ОСОБА_3 за весь час прострочення, а також три відсотки річних із простроченої суми у розмірі 3691,65 грн., суд виходить з наступного.

Встановлено, що рішенням Апеляційного суду Одеської області від 21 січня 2016 року з відповідача на користь позивачки стягнуто додаткові витрати на неповнолітнього сина ОСОБА_3 у сумі 12250,00 грн. (а.с. 14-15).

Постановою державного виконавця Малиновського ВДВС ОМУЮ від 17 лютого 2016 року відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №521/3542/15-ц від 16 лютого 2016 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 додаткових витрат у розмірі 12250,00 грн., боржнику надано строк до 24 лютого 2016 року для добровільного виконання виконавчого документа (а.с. 16).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 отримав вищевказану постанову 31 березня 2016 року (а.с. 16 звор.).

Встановлено, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 23 березня 2016 року відкрито касаційне провадження по справі №521/3542/15-ц, однак виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №521/3542/15-ц від 16 лютого 2016 року зупинено не було (а.с. 80).

Відповідач вказав, що сплатив суму додаткових витрат, та на підтвердження зазначеного надав до суду квитанції від 20 грудня 2017 року у сумі 4250,00 грн., від 26 січня 2018 року у сумі 5000,00 грн. та від 13 лютого 2018 року у сумі 3000,00 грн. та від 20 лютого 2018 року у сумі 1375,00 грн. в рахунок сплати виконавчого збору.

Позивачка просила стягнути з відповідача суму встановленого індексу інфляції заборгованості за додатковими витратами за весь час прострочення, а також три відсотки річних із простроченої суми у розмірі 3691,65 грн., період стягнення зазначила з 24 лютого 2016 року (закінчення строку на добровільне виконання рішення) по 19 грудня 2017 року (день підписання позовної заяви).

Відповідно до ч. 4 ст. 196 СК України, у разі прострочення оплати додаткових витрат на дитину з вини платника такий платник зобовязаний на вимогу одержувача додаткових витрат сплатити суму заборгованості за додатковими витратами з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних із простроченої суми. Платник додаткових витрат вважається таким, що прострочив оплату, якщо він не виконав свій обовязок щодо оплати додаткових витрат у строк, встановлений рішенням суду або за домовленістю між батьками, а в разі їх відсутності або у разі не встановлення такого строку - після спливу семи днів після предявлення відповідної вимоги одержувачем додаткових витрат, який фактично їх оплатив.

Оскільки рішенням Апеляційного суду Одеської області від 21 січня 2016 року з ОСОБА_3 стягнуто на користь позивачки додаткові витрати на неповнолітнього сина ОСОБА_3 у сумі 12250,00 грн., які відповідач у встановлений строк не сплатив, інфляційні збитки у розмірі 3026,98 грн., та 3 % річних від простроченої суми у розмірі 664,67 грн., що в загальному складає 3691,65 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

На підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір по справі становить 704,80 грн., які слід стягнути з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст. 180, 181, 184, 182, 191, 192, 199 СК України, ст.ст. 12,13, 81, 259, 223, 264, 354 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів, стягнення встановленого індексу інфляції, процентів річних із простроченої суми додаткових витрат на дитину за весь час прострочення та стягнення аліментів у звязку із навчанням задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, що стягується з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний код НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 за рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2013 року з 650 (шістсот пятдесяти) гривень 00 копійок до 1000 (однієї тисячі) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний код НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень 00 копійок щомісяця, починаючи з 26 грудня 2017 року до 05 листопада 2018 року включно.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний код НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2 суму встановленого індексу інфляції заборгованості за додатковими витратами за весь час прострочення, а також три проценти річних із простроченої суми у розмірі 3691 (три тисячі шістсот девяносто одна) гривня 65 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний код НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, в звязку з продовженням навчання в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень 00 копійок щомісяця, починаючи з 26 грудня 2017 року до 21 вересня 2019 року.

В інший частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний код НОМЕР_1, на користь держави судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 06 липня 2018 року.

Суддя: О.М. Сегеда