Провадження № 2/522/2472/18
11 липня 2018 року Приморський районний суд м. Одеси, у складі:
головуючої судді Шенцевої О.П.,
при секретарі Соболевій О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1до Приватного акціонерного товариства «Страхове Товариство «Іллічівське» про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
26 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхове Товариство «Іллічівське» про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що вона є власником автомобіля «Тойота», державний номер НОМЕР_1,який був пошкоджений внаслідок ДТП 25.10.2016 року. Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 21.11.2016 року винним в настанні пригоди було визнано ОСОБА_2 та притягнуто до адміністративної відповідальності. Цивільно-правова відповідальність винного у зазначеній ДТП ОСОБА_2 відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV застрахована в ОСОБА_3 «СТ «Іллічівське», поліс АК №0824698, який на момент настання пригоди був дійсним. Таким чином, позивач звернулася до відповідача з відповідною заявою про виплату страхового відшкодування, але відповідач свого обовязку не виконав, у звязку з чим вона вимушена звернутись до суду.
Представник позивачки вимоги підтримала, подала заяву про проведення судового засідання без фіксації судового процесу.
Представник відповідача у судове засідання не з'явився, був повідомлений про дату та час засідання належним чином, у зв'язку з чим суд вважає, що сторона відповідача не з'явилася без поважних причин.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що 25.10.2016 року о 09 40 год. водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Тойота», державний номер НОМЕР_2, рухаючись в м.Одесі по вул. Манежна, по другорядній дорозі, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1, в результаті чого допустив зіткнення з транспортним засобом «Тойота», державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4, який рухався по головній дорозі. В результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Автомобіль «Тойота», державний номер НОМЕР_1, належить на праві власності ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія СХО 196579 від 07.06.2016 року. Відповідно до ст. 35 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач ОСОБА_1 26.10.2016 року подала заяву-повідомлення про настання пригоди ДТП та заяву про отримання страхового відшкодування до ОСОБА_3 «СТ«Іллічівське», страхової компанії винного у цій ДТП ОСОБА_2
Розмір завданої шкоди відповідно до Звіту № 161101 від 01.11.2016 року становить 124 569,23 (сто двадцять чотири тисячі пятсот шістдесят девять) гривень, 23 коп.
Відповідно до полісу АЕ/6969678, розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 000 (п'ятдесят тисяч) гривень на одного потерпілого.
Отже, відповідальність страховика за полісом ОСОБА_5 обмежена страховою сумою 50 000,00 грн.
Суд, вивчивши матеріли справи, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.
Судом встановлено, що 25.10.2016 року о 09 40 год. водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Тойота», державний номер НОМЕР_2, рухаючись в м.Одесі по вул. Манежна, по другорядній дорозі, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1, в результаті чого допустив зіткнення з транспортним засобом «Тойота», державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4, який рухався по головній дорозі. В результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Автомобіль «Тойота», державний номер НОМЕР_1, належить на праві власності ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія СХО 196579 від 07.06.2016 року. Відповідно до ст. 35 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач ОСОБА_1 26.10.2016 року подала заяву-повідомлення про настання пригоди ДТП та заяву про отримання страхового відшкодування до ОСОБА_3 «СТ«Іллічівське», страхової компанії винного у цій ДТП ОСОБА_2
Розмір завданої шкоди відповідно до Звіту № 161101 від 01.11.2016 року становить 124 569,23 (сто двадцять чотири тисячі пятсот шістдесят девять) гривень, 23 коп.
Відповідно до полісу АЕ/6969678, розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 000 (п'ятдесят тисяч) гривень на одного потерпілого.
Отже, відповідальність страховика за полісом ОСОБА_5 обмежена страховою сумою 50 000,00 грн.
Згідно з п. 34.2 ст.34 Закону №1961-IV впродовж 10 днів з моменту повідомлення про ДТП страховик зобовязаний направити свого представника для визначення розміру збитків. А згідно п. 34.3 ст.34 Закону якщо представник страховика не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).
Не дочекавшись представника ОСОБА_3 «СТ «Іллічівське», для оцінки нанесеного збитку через пошкодження автомобіля «Тойота», р.н. НОМЕР_1, Позивач звернулася до субєкта оціночної діяльності ОСОБА_6 для проведення автотоварознавчого дослідження та отримала Звіт № 161101 від 01.11.2016 року про оцінку вартості матеріального збитку, нанесеного володільцю КТЗ.
За проведення оцінки вартості матеріального збитку Позивач сплатила 1000,00 (одна тисяча) гривень, 00 коп, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №161101.
Згідно ст. 9 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.
Згідно п. 36.2 ст. 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його.
Отже страхова компанія ОСОБА_3 «СТ «Іллічівське» повинна була в термін не пізніше 90 днів від 26.10.2016 року, а це 24.01.2017 сплатити суму страхового відшкодування.
Згідно п. 36.5 ст. 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» законодавець надає право потерпілому вимагати стягнення пені, а саме: «за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня».
Розмір страхового відшкодування, який повинна була сплатити страхова компанія становить 50 000, 00 грн. Кількість днів прострочення - 243 дні (з 25.01.2017 року по 25.09.2017 року). Пеня за прострочення виплати страхового відшкодування становить 8738,26 грн.
Крім того, позивач дійшов висновку щодо необхідності застосування ст.625 ЦК України щодо відповідальності за порушення грошового зобовязання у спорах, що виникають з договорів страхування. Оскільки зобовязання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобовязання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч.2 ст. 625 ЦК України, зокрема сплата суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Проценти річних, так само як і інфляційні витрати на суму боргу, входять до складу грошового зобовязання і на відміну від пені не є санкцією за порушення грошового зобовязання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процентів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування грошовими коштами,що утримуються ним та належать до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним пені за порушення виконання зобовязання. Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та 3% річних є наслідком невиконання грошового зобовязання. (аналіз Верховного Суду України від 30.06.2011 р. судової практики розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування).
Аналогічна правова позиція підтверджена й судовою практикою Верховного Суду України (постанова Верховного Суду України від 06.06.2012 р. у справі № 6-49цс12).
Таким чином, ОСОБА_3 «СТ «Іллічівське» повинно відшкодувати Позивачу збитки від інфляції в розмірі 3440,00 грн. та 3% річних в сумі 1002,74 грн.
Такі вимоги повністю узгоджуються з положеннями п.21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» в якому вказано, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК).
Отже,відповідач ОСОБА_3 «СТ «Іллічівське» повинен виплатити на користь позивача: суму страхового відшкодування 50 000,00 грн., пеню за прострочення виконання зобовязання 8 738,26 грн., суму збитків від інфляції 3 440,00 грн., відсотки за користування грошовими коштами (3% річних) 1 002,74 грн.
Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, яка є частиною національного законодавства, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов'язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.
Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).
Конвенцією також гарантовано, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Таким чином, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
Згідно з ч.1, 2ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, суд виходить з того, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 642 гривень, а тому він підлягає стягненню з відповідача.
З урахуванням вищевикладеного та керуючись ст. 22 ЦК України, ст.ст. 9, 34, 35, 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 3, 4, 10, 12, 13, 17, 18, 76-81, 258-259, 263-265, 280-282, 352, 354-355 ЦПК України суд,-
Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхове Товариство «Іллічівське» про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя