Справа № 242/1926/18
Провадження № 8/242/2/18
Ухвала

Іменем України

20 липня 2018 року Селидівський міський суд Донецької області у складі: головуючого судді Черкова В.Г., при секретарі Кідрон О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд судового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання втративши право користування жилим приміщенням за ново виявленими обставинами, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд рішення Селидівського міського суду Донецької області від 12.06.2018 р. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання втративши право користування жилим приміщенням за нововиявленими обставинами.

Як на підставу для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами заявник посилається на наявність доказів в обґрунтування позову, що не були відомі під час ухвалення рішення.

Сторони у судове засідання не зявились, про день слухання справи повідомлялись належним чином.

Перевіривши матеріали справи суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав:

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляду справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно із ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, у тому числі, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішуються судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини - справа "Желтяков проти України" (п.42-43) Європейський суд з прав людини наголосив, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (див. рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП],№28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов'язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Так, ОСОБА_1 до заяви долучена довідка, згідно якої ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 08.07.2014 р. р. за адресою: м.Авдіївка, вул.Леваневського, 16-а, до теперішнього часу не проживають.

Ця обставина могла спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст.55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вимогами ст. 71 Житлового кодексу України встановлено 6-ти місячний строк збереження житлового приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членом його родини, а також вичерпаний перелік випадків за якими за особою, що тимчасово відсутня, зберігається житлове приміщення понад шести місяців.

Згідно до ст. 72 ЖК України визнання особи, яка втратила право на користування житловим приміщенням внаслідок відсутності особи більш встановлених строків здійснюється в судовому порядку.

З огляду на викладене, суд вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволеню, а рішення суду скасуванню, оскільки у судовому засіданні було встановлено, що відповідачі не мешкають за адресою реєстрації понад встановлений законом термін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 317, 319,391 ЦК України, ст..ст.71, 72 ЖК України, ст.ст.258, 259, 263, 264, 265, 354, 423-426 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання втративши право користування жилим приміщенням за ново виявленими обставинами задовольнити.

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 12.06.2018 р. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання втративши право користування жилим приміщенням скасувати.

Визнати втратившими право користування жилим приміщенням у будинку 16-а по вул.Леваневського м.Авдіївка Донецької області ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця Карелії, м.Пудож.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України через суд першої інстанції протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя