ПОСТАНОВА

іменем України

26 липня 2018 року м. Кропивницький

справа № 396/269/18

провадження № 22-ц/781/1231/18

Апеляційний суд Кіровоградської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Чельник О.І.

суддів: Єгорової С.М., Дуковського О.Л.

за участі секретаря: Демешко Л.В.,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 16 квітня 2018 року у складі судді Шепетька В.І. у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», в інтересах якого діє філія АТ «Укрексімбанк» у м. Кропивницькому, до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2018 року Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» (далі по тексту - ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України»), в інтересах якого діє філія АТ «Укрексімбанк» у м. Кропивницькому, звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В обґрунтування позову вказало, що 27 червня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» (далі по тексту - ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України»), який надалі був перейменований в ПАТ «Державний експертно-імпортний банк України», та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №55207С17 про надання кредиту в сумі 30000 доларів США з кінцевою датою погашення 26 червня 2028 року. Кредит надавався на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання для оплати за житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, згідно з договором купівлі-продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями з розстроченням платежу , посвідченого нотаріусом та зареєстрованого в реєстрі за №1554.

27 червня 2007 року між позивачем та ОСОБА_3 укладено іпотечний договір, за умовами якого предметом іпотеки є нерухоме майно, що знаходиться в АДРЕСА_1. В порушення кредитного договору ОСОБА_3 не сплачував основний борг та відсотки за користування кредитом, внаслідок чого станом на 16 лютого 2018 року утворилась заборгованість по кредитному договору в розмірі 31358,08 доларів США.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 06 лютого 2018 року стало відомо про те, що 24 березня 2014 року право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровано за ОСОБА_2, тому позивач змушений звернутися до суду з даним позовом.

Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 16 квітня 2018 року позов задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №55207С17 від 27 червня 2007 року, укладеного між АТ «Укрексімбанк» та ОСОБА_3, у розмірі 31358,08 дол. США, з яких: прострочена заборгованість в сумі 27216,66 дол. США, прострочені проценти в сумі 4141,42 дол. США, звернуто стягнення на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2, шляхом його продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.

Встановлено початкову ціну предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оцінюючої діяльності - незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено за безпідставністю. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскільки рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Позивач у судове засідання свого представника не направив, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Колегія суддів постановила ухвалу про слухання справи за відсутності позивача на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що 27 червня 2007 року між ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України», який надалі був переіменований в ПАТ «Державний експертно-імпортний банк України», та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №55207С17 про надання кредиту у розмірі 30000 доларів США з кінцевою датою погашення 26 червня 2028 року (а.с.8-11).

За умовами зазначеного кредитного договору ОСОБА_3 зобов'язався погашати кредит щомісяця рівними частинами, починаючи з наступного місяця після одержання кредиту у сумах, визначених графіком погашення кредиту (дод.№1 до Кредитного договору) не пізніше 15 числа кожного місяця та сплачувати за користування кредитом відсотки у розмірі ставки 12,5% річних щомісячно не пізніше 15 числа кожного місяця, але в усякому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 26 червня 2018 року (п.п. 2.1,2.4.1,2.2.1,2.5.1 Кредитного договору) (а.с.12-14).

27 червня 2007 року в рахунок забезпечення виконання кредитних зобов'язань між ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України», який надалі був перейменований в ПАТ «Державний експертно-імпортний банк України», та ОСОБА_3 було укладено іпотечний договір №55207Z17, посвідчений нотаріально. Відповідно до п.1.3 іпотечного договору предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями за №1а, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Право власності на предмет іпотеки підтверджено договором купівлі-продажу жилого будинку з відстроченням платежу від 27 червня 2007 року №1554, що був посвідчений приватним нотаріусом Новоукраїнського районного нотаріального округу в Кіровоградській області Українською Н.М. та зареєстрований в Новоукраїнському відділені Ульяновського міжміського бюро технічної інвентаризації 27 червня 2007 року №7844/36 (а.с.18-21).

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором Банк звернувся з позовною заявою до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 22 серпня 2011 року по справі №2-257/11 з ОСОБА_3 стягнуто на користь АТ «Укрексімбанк» заборгованість у розмірі 39552,08 доларів США, що еквівалентно 315772,75 гривень за курсом НБУ.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позичальником порушувалися умови кредитного договору, відповідно до умов договору позичальником сплата по кредиту не здійснювалася, станом на 16 лютого 2018 року заборгованість по кредитному договору становить 31585,08 доларів США, з яких: прострочений борг - 21216,66 доларів США, прострочена заборгованість за процентами в сумі 4141,42 доларів США, тому є підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки.

В частині позовних вимог про виселення із спірного житлового будинку зареєстрованих осіб судом відмовлено. Зокрема, суд дійшов висновку про те, що не було надано доказів придбання іпотечного майна за рахунок кредитних коштів, а тому відсутні підстави для виселення із іпотечного житла.

В цій частині рішення суду не оскаржувалось.

Колегія суддів вважає, що з висновком суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки та встановлення початкової ціни погодитись не можна з таких підстав.

Апеляційним судом встановлено, що 27 червня 2007 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1, з розстроченням платежу, посвідчений приватним нотаріусом Новоукраїнського районного нотаріального округу Українською Н.М. та зареєстрований в реєстрі за №1554.

Тобто, в той же день, коли було укладено договір іпотеки №55207Z17, предметом якого був житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1, між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу зазначеного житлового будинку з розстроченням платежу. Відповідно до договору купівлі-продажу ОСОБА_2 передала у власність ОСОБА_3 житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1, натомість ОСОБА_3 сплатив за товар частково - 28500 грн., а решту коштів, у сумі 151500 грн., зобов'язався сплатити продавцю до 1 липня 2007 року.

У зв'язку з невиконанням зобов'язання ОСОБА_3 в обумовлений строк та після його продовження за домовленістю сторін, ОСОБА_2 у червні 2013 року звернулася до суду з позовом про розірвання договору купівлі-продажу житлового будинку та визнанням за нею права власності на спірний будинок.

Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 30 вересня 2013 року по справі №396/1716/13-ц договір купівлі-продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями з розстроченням платежу, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 27 червня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Новоукраїнського районного нотаріального округу Українською Н.М. та зареєстрований в реєстрі за № 1554, було розірвано. Визнано за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с.24, 25).

У подальшому постановою Апеляційного суду Кіровоградської області від 13 червня 2018 року рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 30 вересня 2013 року по справі №396/1716/13-ц в частині визнання за ОСОБА_2 права власності на житловий будинок з господарсько-побутовими спорудами було скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями відмовлено.

Суд апеляційної інстанції виходив з того, що згідно з пунктом 5 договору купівлі-продажу будинку з господарсько-побітовими будівлями з розстроченням платежу від 27 червня 2007 року право власності на вказаний жилий будинок виникає у покупця з моменту державної реєстрації договору та повного розрахунку. Оскільки відповідачем не було повністю виконано умови, якими сторони обумовили перехід до нього права власності на нерухоме майно, а в ході розгляду справи ОСОБА_3 позов визнав повністю, що свідчить про відсутність між сторонами спору про право цивільне, а також враховуючи, що ч.5 ст.653 ЦК України передбачено право потерпілої сторони за договором на відшкодування збитків, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права і безпідставно задовольнив пред'явлений до ОСОБА_3 позов в частині визнання права власності на нерухоме майно за позивачем.

Дана інформація розміщена у Єдиному державному реєстрі судових рішень та є загальнодоступною.

Таким чином, постановою Апеляційного суду Кіровоградської області від 13 червня 2018 року було встановлено, що ОСОБА_2 право власності на вказаний жилий будинок не втрачала у зв'язку з укладенням договору купівлі-продажу з розстроченням платежу від 27 червня 2007 року, оскільки за умовами вказаного договору купівлі-продажу право власності виникає у покупця (ОСОБА_3.) лише з моменту державної реєстрації договору та повного розрахунку, який ним здійснений не був. А відповідно до статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності.

В обґрунтування своїх позовних вимог у цій справі ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» посилався на те, що підставою виникнення права власності у ОСОБА_2 є рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 30 вересня 2013 року, яким розірвано договір купівлі-продажу житлового будинку.

Проте на момент укладення іпотечного договору №55207Z17 27 червня 2007 року ОСОБА_3 права власності на спірний житловий будинок не набув, а ОСОБА_2 укладенням зазначеного договору право власності на нього фактично і не втрачала.

Суд на зазначені обставини уваги не звернув, задовольнивши позовні вимоги банку в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, не дослідив момент набуття права власності на спірне іпотечне майно та вирішив справу без залучення ОСОБА_3 до участі у справі, хоча рішення у даній справі безпосередньо впливає на його права та обов'язки.

Відповідно до ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Нормами цивільно-процесуального закону визначено обов'язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доводів сторін у справі та доказів, з яких суд виходив при вирішенні спору. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення в справі неможливо. Однак, апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості залучати до участі у справі інших осіб.

Таким чином, суд першої інстанції вказаних вимог закону не врахував, неповно з'ясував обставини справи, які мають значення для справи, не притягнув до участі у справі всіх осіб, які повинні бути залучені до участі у справі, чим порушив норми процесуального права. За таких обставин рішення суду відповідно до ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 389, 390 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 16 квітня 2018 року скасувати та ухвалити нове.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Державний експортно- імпортний банк України», в інтересах якого діє філія АТ «Укрексімбанк» у м. Кропивницькому, до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови за наявності підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 01 серпня 2018 року.

Головуючий суддя: О.І. Чельник

Судді: С.М. Єгорова

О.Л. Дуковський