Ухвала

25 липня 2018 року

м. Київ

справа № 479/683/16-ц

провадження № 61-40102 ск 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Кузнєцова В. О., Олійник А. С. розглянув касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» на рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 15 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду Миколаївської області від 25 травня 2018 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_4, треті особи: фізична особа - підприємець ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, товариство з обмеженою відповідальністю «СТО Орбіта», про витребування майна із чужого незаконного володіння та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» (далі - ТОВ «Порше Лізинг Україна») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, треті особи: фізична особа - підприємець ОСОБА_5 (далі - ФОП ОСОБА_5.), ОСОБА_6, ОСОБА_7, товариство з обмеженою відповідальністю «СТО Орбіта» (далі - ТОВ «СТО Орбіта»), про витребування майна із чужого незаконного володіння та визнання права власності.

На обгрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 21 травня 2014 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ФОП ОСОБА_5 укладено договір фінансового лізингу № 00009888, на підставі якого остання отримала у лізинг належний товариству транспортний засіб типу VW Polo Sedan 1.6 I benzin, 2014 року випуску.

Відповідно до умов зазначеного договору ФОП ОСОБА_5 зобов'язувалась за користування вищезазначеним автомобілем сплачувати лізингові, а також інші платежі визначені сторонами.

Оскільки вона належним чином умов договору щодо сплати платежів не виконувала, ТОВ «Порше Лізинг Україна» звернулося до Господарського суду Хмельницької області з позовом про стягнення заборгованості за договором лізингу та повернення указаного вище автомобіля.

Під час розгляду вказаного позову ТОВ «Порше Лізинг Україна» стало відомо про те, що належний йому транспортний засіб 13 листопада 2015 року було зареєстровано за ОСОБА_6 Останнім власником автомобіля з 23 квітня

2016 року значиться ОСОБА_4

Посилаючись на те, що ТОВ «Порше Лізинг Україна» жодних дій щодо розпорядження автомобілем не здійснював, він вибув з його володіння не з його волі, позивач просив витребувати з незаконного володіння ОСОБА_4 транспортний засіб типу VW Polo Sedan 1.6 I benzin, 2014 року випуску та визнати за ним право власності на нього.

Рішенням Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 15 лютого 2018 року в задоволенні позовних вимог ТОВ «Порше Лізинг Україна» відмовлено.

Постановою Апеляційного суду Миколаївської області від 25 травня 2018 року апеляційну скаргу ТОВ «Порше Лізинг Україна» залишено без задоволення, рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 15 лютого 2018 року залишено без змін.

У липні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ТОВ «Порше Лізинг Україна» на рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 15 лютого 2018 рокута постанову Апеляційного суду Миколаївської області від 25 травня 2018 року, у якій заявник просив поновити йому строк на касаційне оскарження, оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

На обгрунтування клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 15 лютого

2018 року та постанову Апеляційного суду Миколаївської області від 25 травня

2018 року заявник зазначав, що копію оскаржуваної постанови апеляційного суду він отримав лише 01 червня 2018 року, на підтвердження чого надав копію поштового конверту, з штрихкодового ідентифікатора якого убачається, що указана поштова кореспонденція дійсно була отримана заявником 01 червня 2018 року.

За змістом частини другої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення прощенного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Враховуючи те, що указані причини пропуску процесуального строку є поважними, на їх підтвердження надано відповідні докази, клопотання про його поновлення підлягає задоволенню на підставі статей 127, 390 ЦПК України.

Касаційна скарга обгрунтована тим, що суди попередніх інстанцій не урахували, що ТОВ «Порше Лізинг Україна» не є стороною договору купівлі-продажу, а тому витребування майна з чужого незаконного володіння на підставі статті 388 ЦК України є належним способом захисту їх права власності. ТОВ «Порше Лізинг Україна», як власник спірного автомобіля, жодних дій щодо його відчуження та перереєстрації не здійснювало, а тому було відсутнє волевиявлення власника на відчуження майна. Згідно банківської виписки грошові кошти від продажу автомобіля на рахунок ТОВ «Порше Лізинг Україна» не надходило. При цьому ТОВ «Порше Лізинг Україна» позбавлено можливості спростувати обставини видачі від імені товариства довіреності на право керування спірним автомобілем, представлення інтересів з питань розпорядження (продажем) та управлінням автомобілем. Факт незаконного заволодіння власністю ТОВ «Порше Лізинг Україна» підтверджується відкритим кримінальним провадженням за фактом вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 190 КК України.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необгрунтованою.

Відповідно до вимог пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України суд може визнати касаційну скаргу необгрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Із касаційної скарги вбачається, що вона є необгрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваних судових рішень.

Судами попередніх інстанцій установлено, що 22 травня 2014 року ТОВ «Порше Лізинг Україна» придбало у товариства з обмеженою відповідальністю «КарпатиАвтоцентр» автомобіль VW Polo sedan номер кузова НОМЕР_1 та зареєструвало право власності на нього.

В подальшому зазначений транспортний засіб було передано у користування ФОП ОСОБА_5 на підставі договору лізингу від 21 травня 2014 року.

11 листопада 2015 року ОСОБА_5 отримала вимогу позивача від 16 жовтня 2015 року про сплату заборгованості за договором, повернення об'єкту лізингу та повідомлення про відмову від договору.

Відповідно до положення 12.13 Загальних комерційних умов та вимоги договір фінансового лізингу був розірваний, що встановлено постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 14 листопада 2017 року.

13 листопада 2015 року ТОВ «Порше Лізинг Україна» в особі директора ОСОБА_8 видало наказ №139, відповідно до якого у зв'язку із продажем вищезазначеного автомобіля ОСОБА_9 наказано продати його в органах Державтоінспекції МВС.

Того ж дня, директором ТОВ «Порше Лізинг Україна» видано довіреність, якою ОСОБА_9 надавалось право керувати вказаним транспортним засобом, представляти інтереси підприємства в органах ДАІ, в будь-яких установах, підприємствах та організаціях незалежно від їх підпорядкування та форм власності з усіх без винятку питань, пов'язаних з розпорядженням (продажем) та управлінням автомобілем.

13 листопада 2015 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна» в особі ОСОБА_9 та ОСОБА_6 укладено договір комісії транспортних засобів та номерних агрегатів, з видачею довідки-рахунку, відповідно до умов якого ОСОБА_6 придбав автомобіль Wolkswagen Polo 2014 року випуску номер кузова НОМЕР_1.

Того ж дня, ОСОБА_6 видано довідку-рахунок № 526534, якою посвідчено, що ним придбано вищезазначений автомобіль за 278 530,00 грн.

.

З довідки регіонального сервісного центру в Хмельницькій області Міністерства внутрішніх справ України від 06.05.2016 р. випливає, що автомобіль з 27 травня 2014 року був зареєстрований за ТОВ «Порше Лізинг Україна», з 13 листопада

2015 року - за ОСОБА_6, з 05 січня 2016 року - за ОСОБА_7, з

23 квітня 2016 року - за ОСОБА_4

Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з частиною другою статті 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до частин другої, третьої статті 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).

Згідно з статтею 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 388 ЦК України у разі придбання майна за відплатним договором в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Ураховуючи встановлені судами попередніх інстанцій обставини, зокрема, що відчуження спірного автомобіля на користь ОСОБА_6 відбулось на підставі наказу ТОВ «Порше Лізинг Україна» № 139, виданої директором ТОВ «Порше Лізинг Україна» довіреності на ім'я ОСОБА_9 на право продажу автомобіля, на підставі якої ним укладено з ОСОБА_6 договір комісії транспортних засобів та номерних агрегатів від 13 листопада 2015 року, які є чинними на момент розгляду справи в судах, законними та обгрунтованими є висновки судів попередніх інстанцій про відсутність підстав вважати, що спірне майно вибуло з володіння ТОВ «Порше Лізинг Україна» поза його волею, а відтак і підстав для задоволення позову про витребування майна на підставі статті 388 ЦК України.

Доводи касаційної скарги щодо неможливості ТОВ «Порше Лізинг Україна» спростувати факт видачі довіреності від їх імені на право продажу спірного автомобіля не можуть бути взяті судом касаційної інстанції до уваги як підстави для скасування оскаржуваних рішень, ураховуючи фундаментальні принципи цивільного процесу змагальність сторін та диспозитивність цивільного судочинства.

Суд сприяв стороні у доведенні її вимог та з метою проведення судової почеркознавчої експертизи ухвалою Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 20 червня 2017 року витребував оригінали необхідних документів та зобов'язав представника позивача надати вільні зразки почерку та підпису ОСОБА_8, експериментальні зразки його почерку у вигляді прізвища, ім'я та по батькові.

Однак, ТОВ «Порше Лізинг Україна» не надало витребувані судом документи, посилаючись на те, що ОСОБА_8 звільнений з посади директора ТОВ «Порше Лізинг Україна» та більше не працює у товаристві, у зв'язку із чим ухвалою Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 11 жовтня 2017 року у задоволенні клопотання ТОВ «Порше Лізинг Україна» про призначення судової почеркознавчої експертизи відмовлено.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, дійде висновку, що касаційна скарга є необгрунтованою.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Ураховуючи наведене, оскаржувані судові рішення ухвалено з дотриманням норм процесуального права. Правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Керуючись статтею 390, пунктом 5 частини другої, частинами четвертою і п'ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Поновити Товариству з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» строк на касаційне оскарження рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 15 лютого 2018 року та постанови Апеляційного суду Миколаївської області від 25 травня 2018 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» на рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 15 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду Миколаївської області від 25 травня 2018 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_4, треті особи: фізична особа - підприємець ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, товариство з обмеженою відповідальністю «СТО Орбіта», про витребування майна із чужого незаконного володіння та визнання права власності, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді:Г. І. Усик В. О. Кузнєцов А. С. Олійник