Провадження № 2/127/2487/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2018 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Ан О.В.,

за участю секретаря Мельника А.В.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони перебували у шлюбних відносинах з 2003 року по листопад 2015 року. Від сумісного проживання у них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який на даний час проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач у свою чергу не виконує свої батьківські обов'язки щодо дитини, після припинення спільного проживання з ОСОБА_1 не бере участі в утриманні свого сина, майже три роки його не бачив та не цікався ним. Позивач стверджує, що воан неодноразово зверталась до відповідача з проханням надати належну допомогу дитині добровільно. Відповідач на дані звернення ніяким чином не відреагував. Враховуючи вищевикладене позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь щомісячно аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також понесені судові витрати.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала з підстав викладених у позовній заяві просила суд задовольнити її позов в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні при розгляді справи поклався на думку суду.

Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 являються батьками неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-АМ № 389500 від 03.03.2018 року (на 3 а.с.).

Згідно довідки МКП «ЖЕК № 12» вих. № 3311 від 18.06.2018 року, вбачається, що ОСОБА_1 разом із своїм сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживають за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 (на 4 а.с.).

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України передбачено обов'язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно.

Згідно ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При встановленні розміру аліментів, суд керується вимогами ст. 182 СК України та роз'ясненнями, які містяться в п.17 Постанови пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та вирішуючи питання щодо розміру аліментів враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 183 Сімейного Кодексу України частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом.

Частиною 2 ст. 18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін.

Положенням ст. 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан сторін, вік та стан здоров'я дитини, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім'ї.

Суду не надано даних про наявність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім'ї, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов'язку утримувати дитину.

При визначенні розміру аліментів на дитину у частці від заробітку сумі суд розглядає справу на підставі доказів, поданих учасниками справи

З врахуванням наведеного вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дитину підлягають задоволенню.

При розподілі судових витрат суд керується ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позов задоволено повністю, з відповідача на користь держави підлягає стягнення 704,80 грн в рахунок відшкодування судового збору, а також 550 грн на користь позивача в рахунок відшкодування понесених судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст. 80, 180, 182, 183, 199 СК України, ст. ст. 4, 7, 12, 13, 81, 89, 141, 244, 263, 273, 430 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 в розпорядження ОСОБА_1 щомісячно аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від 18.06.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 704,80 грн (сімсот чотири гривні) 80 коп. судового збору в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 550,00 (пятсот пятдесят гривень) 00 коп. в рахунок відшкодування понесених судових витрат.

Рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 17.07.2018 року.

Позивач ОСОБА_1, адреса: м. Вінниця, вул. Келецька, 93/53, ІПН НОМЕР_1.

Відповідач ОСОБА_2, адреса: Вінницька обл., Вінницький р-н, с. Некрасове, вул. Шевченка, 6, ІПН НОМЕР_2.

Суддя: