Провадження №2/359/1145/2018
Справа №359/556/18
РІШЕННЯ

Іменем України

05 липня 2018 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Журавського В.В.

при секретарі Алфімовій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

В січні 2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 04 вересня 2012 року уклав з ОСОБА_1 договір. За цим договором ПАТ КБ «Приватбанк» зобовязався надати ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 8000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості та надати відповідачу кредитну картку за умовами «Універсальна». ОСОБА_1 зобовязалася повертати кредит шляхом сплати щомісячного обовязкового платежу у розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 гривень, а також у разі порушення своїх зобовязань сплачувати штраф у розмірі 500 гривень та 5% від суми позову. В порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала. Тому ПАТ КБ «Приватбанк» просив суд примусово стягнути з неї заборгованість за кредитним договором, що становить 21753 гривень 84 копійки, що складається: заборгованості по процентам за користування кредитом 13893 гривень 64 копійки, пені 7395 гривень 01 копійки, а також штраф (фіксована частина) 500 гривень, штраф (процентна складова) 1012 гривень 09 копійок. Крім того, позивач також просив стягнути з відповідача на його користь витрати на оплату судового збору у розмірі 1762 гривні.

У судове засідання представник позивача ОСОБА_2 не зявився, в позовній заяві зазначив, що просить проводити розгляд справи за його відсутності, позов підтримує та просить суд його задовольнити у повному обсязі.

Відповідач та її представник ОСОБА_3 надали відзив на позовну заяву, яким просили відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень вказали на те, що Умови та Правила надання банківських послуг в Приватбанк, а також Тарифи з обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з яких надав позивач, не підписувались відповідачем. В матеріалах цивільної справи відсутні докази, що при укладенні кредитного договору між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1, сторони домовились про всі істотні умови споживчого кредитного договору, зокрема відсутні докази на підтвердження того яку саме кредитну картку отримала відповідач, яка була річна ставка за кредитним договором, чи було повідомлено відповідача про умови дострокового розірвання кредиту, яка сукупна вартість кредиту споживача. Крім цього, з розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що ставка по кредиту змінювалася, а саме: в період з 04 вересня 2012 року по 29 серпня 2014 року 30%, з 01 вересня 2014 року по 31 березня 2015 року 38,50%, з 01 квітня 2015 року по 31 травня 2015 року 43,20%. Проте, такі односторонні зміни ставки по кредиту не були узгоджені сторонами. Представник відповідача також наголосив на неприпустимості одночасного стягнення штрафу та пені за порушення умов кредитного договору. За твердженням представника відповідача розрахунки заборгованості за кредитним договором, що містяться в матеріалах цивільної справи, містять арифметичні помилки, тому дані розрахунку є необґрунтованими та не можуть прийматись судом за основу при ухваленні рішення. До того ж представник відповідача вказав також на пропуск позивачем строку позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості по тілу кредиту, яка виникла до січня 2015 року, штрафу і пені, що виникла до січня 2017 року, та просив застосувати строк позовної давності по вказаних вимогах та відмовити у задоволенні позову з причин пропуску строку позовної давності.

Представник позивача ОСОБА_4 направила до суду відповідь на відзив. В обґрунтування чого вказала на те, що відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. У даній заяві зазначено, що підписавши цю заяву, ОСОБА_1 ознайомилась та згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, Тарифами банку. Крім цього, відповідачу було надано для ознайомлення Умови та Правила в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом на заяві. Таким чином сторонами при укладенні договору були обговорені та узгоджені усі істотні умови договору. З приводу доводів відповідача щодо односторонньої зміни процентної ставки за кредитним договором представник позивача вказала на те, що повідомлення про підвищення процентної ставки відповідачу були направлені, заяв від відповідача про розірвання кредитного договору не надходило, після підвищення процентної ставки відповідач продовжувала нею користуватись, що свідчить про підтвердження прийняття діючих умов кредитного договору. Представник позивача також вказала на необґрунтованість заяви відповідача про застосування наслідків спливу строку позовної давності. Оскільки, відповідачем вчинялись дії, які свідчать про визнання свого боргу перед ПАТ КБ «Приватбанк». Так, ОСОБА_1 здійснювала погашення заборгованості, останнє з яких було внесено 23 квітня 2016 року. Тоді як ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом 10 січня 2018 року, тобто до спливу строку позовної давності. Крім цього, представник позивача зауважила, що відповідач до певного часу належним чином виконувала свої зобовязання за кредитом, що свідчить про те, що відповідач знала про умови кредитування та визнавала свої зобовязання за договором. Тому вказівка відповідача про не ознайомлення її з умовами кредитування не може прийматись судом до уваги. За вказаних обставин ПАТ КБ «Приватбанк» просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Заслухавши пояснення відповідача та її представника, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що предявлений позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 04 вересня 2012 року ПАТ КБ «Приватбанк» уклав з ОСОБА_1 договір. За цим договором ПАТ КБ «Приватбанк» зобовязався надати ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 8000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості та надати відповідачу кредитну картку за умовами «Універсальна». ОСОБА_1 зобовязалася повертати кредит шляхом сплати щомісячного обовязкового платежу у розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 гривень, а також у разі порушення своїх зобовязань сплачувати штраф у розмірі 500 гривень та 5% від суми позову. Вказані обставини підтверджуються анкетою-заявою про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг (а.с.9), Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с.10), Витягом з Умов та правил надання банківських послуг (а.с.11-25).

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити інші платежі у розмірах та на умовах, встановлених договором.

У відповідності до ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.549 цього Кодексу у разі порушення зобовязання боржник зобовязаний сплатити неустойку (штраф, пеню).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 користувалася платіжною карткою та за допомогою платіжної картки знімала з рахунку грошові кошти, проте на рахунок їх не повертала, не сплачувала відсотки за користування грошовими коштами у повному обсязі. Тому у неї виник борг за кредитним договором у загальному розмірі 21753 гривень 84 копійки, що складається: заборгованості по процентам за користування кредитом 13893 гривень 64 копійки, пені 7395 гривень 01 копійки, а також штраф (фіксована частина) 500 гривень, штраф (процентна складова) 1012 гривень 09 копійок. Вказані обставини підтверджуються розрахунком заборгованості по кредитному договору станом на 25 грудня 2017 року (а.с.7-8).

При цьому, суд не погоджується з доводами відповідача та її представника стосовно того, що ОСОБА_1 не підписувала Умови та Правила надання банківських послуг в ПАТ КБ «Приватбанк» та Тарифи з обслуговування кредитних карт «Універсальна», тому відповідач не була обізнана з усіма істотними умовами кредитного договору, з огляду на наступне.

У відповідності до вимог ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

За змістом ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до вимог ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 ст.628 та ст.638 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

В даному випадку зміст кредитного договору, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1, зафіксований в декількох документах, а саме: в заяві позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах з обслуговування кредитних карт «Універсальна», тобто договір був укладений у письмові формі.

Крім цього, зі змісту анкети-заяви позичальника від 04 вересня 2012 року вбачається, що ОСОБА_1 погодилась на укладення договору шляхом отримання кредитної картки «Універсальна», а також підтвердила та засвідчила це своїм підписом, що ознайомлена та згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення у письмовому вигляді.

З письмового розрахунку заборгованості за кредитним договором встановлено, що ПАТ КБ «Приватбанк» здійснював нарахування відсотків за користування кредитом, виходячи з наступних процентних ставок: за період з 04 вересня 2012 року по 29 серпня 2014 року 30% річних, з 01 вересня 2014 року по 31 березня 2015 року 34,80%, з 01 квітня 2015 року по 30 вересня 2017 року 43,20%.

У відповідності до вимог ч.1-6 ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

При цьому, фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника

У разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі повинен визначатися максимальний розмір збільшення процентної ставки.

За правилами ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З доводів представника відповідача ОСОБА_3, викладених у відзиві на позов, встановлено, що зміна процентної ставки за кредитним договором відбувалась у односторонньому порядку без погодження з ОСОБА_1

Проте, вказані доводи у повній мірі спростовують письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи. Так, 15 серпня 2014 року ОСОБА_1 було направлено повідомлення на телефон наступного змісту: з 01 вересня 2014 року ставка за користування кредитними коштами буде становити 2,9% на місяць (а.с.155). 15 березня 2015 року відповідача знову було повідомлено про підвищення відсоткової ставки за користування кредитними коштами, що починаючи з 01 квітня 2015 року становитиме 3,6% на місць (а.с.157).

Згідно з п.1.1.3.2.3 Витягу з Умов і Правил надання банківських послуг ПАТ КБ «Приватбанк», затверджених наказом від 06 березня 2010 року, ПАТ КБ «Приватбанк» має право змінювати тарифи, а також умови обслуговування рахунків. При цьому, ПАТ КБ «Приватбанк» за виключенням випадків зміни розміру встановленого кредитного ліміту зобовязаний не менше ніж за 7 днів до введення змін повідомити клієнта, зокрема наданням виписки по рахунку. Якщо протягом 7 днів ПАТ КБ «Приватбанк» не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови.

Зважаючи на це, суд вважає, що відповідач була повідомлена та ознайомлена про підвищення відсоткової ставки за користування кредитними коштами. Після підвищення відсоткової ставки ОСОБА_1 продовжувала користуватися кредитною карткою, зокрема знімати грошові кошти, що також свідчить про визнання нею діючих умов кредитного договору.

Суд вважає необґрунтованими твердження представника відповідача ОСОБА_3 стосовно того, що розрахунки заборгованості за кредитним договором станом на 31 травня 2015 року та станом на 25 грудня 2017 року, які містяться в матеріалах цивільної справи, не відповідають дійсності та містять арифметичні помилки, а тому суд не може приймати рішення на основі припущень.

Оскільки, з розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 25 грудня 2017 року вбачається, що у ОСОБА_1 виникла заборгованість зі сплати відсотків у розмірі 13893 гривень 64 копійок, пеня 7395 гривень 01 копійка, заборгованість по судовим штрафам 1512 гривень 09 копійок, що у загальному розмірі шляхом додавання складає 21753 гривень 84 копійок.

Зважаючи на це, судом не встановлено арифметичної помилки, на яку вказує представник відповідача, у наданих ПАТ КБ «Приватбанк» розрахунках заборгованості.

Крім цього, суд звертає увагу, що за правилами ч.3 та ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Всупереч цьому, відповідач не скористалася своїми правами щодо надання контррозрахунку заборгованості за кредитним договором чи надання висновку економічної експертизи на спростування розрахунку заборгованості, наданого позивачем.

Тому у суду відсутні будь-які підстави вважати недостовірним розрахунок заборгованості, наданий позивачем.

Підтвердженням факту користування грошовими коштами за наданою ПАТ КБ «Приватбанк» кредитною карткою є також виписка по картковому рахунку ОСОБА_1 з детальним зазначенням всіх операцій за цією кредитною карткою (а.с.75-80).

У відповідності до положення ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

За принципами, закріпленими в ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За змістом правової позиції, викладеної Верховним Судом України у постанові №6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Так, з письмового розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що у звязку з неналежним виконанням зобовязань за кредитним договором у ОСОБА_1 виникла пеня у розмір 7395 гривень 01 копійка. Крім цього, до відповідача також застосовано штраф за порушення грошового зобовязання у розмірі 1512 гривень 09 копійок. Вказана обставина свідчить, що підстави для стягнення з ОСОБА_1 пені за кредитним договором, відсутні.

Тому, загальний розмір заборгованості за кредитним договором складає 15405 гривень 73 копійки (21753,84 7395,01).

Відповідач ухиляється від добровільного погашення боргу за кредитним договором. Тому суд вважає, що з ОСОБА_1 на користь позивача належить примусово стягнути борг за кредитним договором у розмірі 15405 гривень 73 копійки.

До вказаного висновку суд приходить також виходячи з того, що судом критично сприймаються доводи представника відповідача ОСОБА_3 щодо пропуску ПАТ КБ «Приватбанк» строку позовної давності при предявленні даного позову.

Зважаючи на те, що ПАТ КБ «Приватбанк» предявив позов про стягнення заборгованості за кредитним договором 10 січня 2018 року, про що свідчить реєстр згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів (а.с.159,161), тому суд приходить до висновку, що позов предявлено в межах строку дії договору.

Так, з наданих ПАТ КБ «Приватбанк» розрахунку заборгованості за кредитним договором та виписки по рахунку вбачається, що ОСОБА_1 у 2017 році, зокрема 18 серпня 2017 року здійснювала платежі щодо погашення кредитної заборгованості.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За правилами ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У відповідності до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За загальним правилом, передбаченим ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в ст.ст.252 - 255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), зокрема згідно з ч.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчать про визнання нею свого боргу.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинені дії, які свідчать про визнання нею заборгованості за кредитним договором та слугують фактом, що свідчить про переривання строку позовної давності.

З огляду на це, ПАТ КБ «Приватбанк» не пропущено строк позовної давності при зверненні до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З платіжного доручення 27 грудня 2017 року (а.с.1) вбачається, що при предявленні позову до суду ПАТ КБ «Приватбанк» сплатив судовий збір у розмірі 1762 гривні. Позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволений частково, а саме на 70,82% (15405,73 / 21753,84 ? 100%). З огляду на це, з ОСОБА_1 на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 1247 гривень 85 копійок (1762 / 100% ? 70,82%).

На підставі викладеного та керуючись ст.207, ст.256, ст.257, ч.1 ст.261, ч.4 ст.267, ч.1 ст.626, ч.1 ст.628 та ст.638, ч.1 ст.526, ч.1 ст.549, ч.1 ст.1054, ч.1 ст.1055, ч.1-6 ст.1056-1 ЦК України, ч.1 та ч.6 ст.81,ч.1 ст.141, п.2 ч.1 ст.258, ч.1-ч.2 ст.259, ст.263-265, ст.268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованої в ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП: НОМЕР_1, на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д, МФО 305299, , р/р 3111) заборгованість за кредитним договором у розмірі 15405 грн. 73 коп., а також витрати на оплату судового збору у розмірі 1247 грн. 85 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 13 липня 2018 року.

Суддя підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Бориспільського міськрайонного суду В.В. Журавський