22-ц/775/458/2018(м)
Категорія 27 Головуючий у 1-й інстанції Подліпенець Є.О.
Суддя-доповідач Мироненко І.П.
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

02 серпня 2018 року Апеляційний суд Донецької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Мироненко І.П.

суддів: Гаврилової Г.Л., Пономарьової О.М.

секретаря Єфремової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Володарського районного суду Донецької області, ухваленого 10 квітня 2018 року в смт. Нікольське (повний текст складений 13 квітня 2018 року), у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

У січні 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 24 червня 2008 року між банком та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 6700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36% річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У зв'язку із неналежним виконанням ОСОБА_3 умов кредитного договору станом на 30 листопада 2017 року утворилась заборгованість у розмірі 34 527 грн. 38 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 6537 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 22 107 грн. 08 коп., заборгованості за пенею та комісією в сумі 5883 грн. 30 коп. Оскільки рішенням Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» м.Днепропетровська від 20 вересня 2013 року з ОСОБА_3 була стягнута заборгованість у розмірі 20 780 грн. 07 коп. (станом на 31 липня 2013 року), заборгованість до стягнення за вирахуванням цієї суми становить 13 747 грн. 31 коп., а також штрафи, відповідно до умов кредитного договору, а саме: 250 грн. штраф (фіксована частина), 687 грн. 37 коп. - штраф (процентна складова).

З урахуванням викладеного ПАТ «КБ «ПриватБанк» просив стягнути з ОСОБА_3 14 684 грн. 68 коп. за кредитним договором № б/н від 24 червня 2008 року та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600,00 грн.

02 лютого 2018 року ОСОБА_3 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти позову, оскільки банком пропущене трирічний строк позовної давності. Вказує, що кредитний договір було укладено 24 червня 2008 року, у той самий рік виникла заборгованість, натомість позивач звернувся до суду з позовом лише у 2018 році. Просив відмовити у задоволені позову за спливом строку позовної давності (а.с.35-37).

Рішенням Володарського районного суду Донецької області від 10 квітня 2018 року у задоволені позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи у задоволені позову ПАТ «КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив з того, що перебіг позовної давності переривався винесенням 20 вересня 2013 року рішення Третейським судом, проте до суду з даним позовом позивач звернувся лише 04 січня 2018 року, тобто після спливу трирічного строку загальної позовної давності, клопотання про поновлення строку не заявляв, в той час як відповідач наполягав на застосуванні позовної давності.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду, постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги, вирішити питання щодо судових витрат.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором та наявності простроченої заборгованості по кредиту, зобов'язання сплатити відсотки за час фактичного користування кредитними коштами у позичальника виникає щомісячно. Таким чином, позовна давність за вимогами кредитора про повернення процентів за користування кредитом, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу, оскільки заборгованість наявна, то відповідач повинен щомісячно сплачувати щомісячний платіж до погашення заборгованості в повному обсязі.

Відповідно до ч.3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02 червня 2016 року №1402-УІІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Згідно п.8, п.9 ч.1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільно-процесуального кодексу України, в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року №2147-УІІІ, до утворення апеляційних суддів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом Донецької області, у межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий суд, що ухвалив рішення, в порядку, передбаченому Цивільно-процесуальним кодексом України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року №2147-УІІІ.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явились. Представник позивача Малервейн М.С., діюча на підставі довіреності, надала клопотання про розгляд справи без її участі, доводи апеляційної скарги підтримує в повному обсязі.

Виходячи з положень ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія судів визнала неявку осіб, які беруть участь у справі, в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи. У зв'язку з цим, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені в апеляційній скарзі, з таких мотивів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, що 24 червня 2008 року ОСОБА_3 звернувся до ЗАТ «КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ «КБ «ПриватБанк») із заявою, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 6700 грн. на платіжну картку кредитку «Універсальна» на 12 місяців, з умовою сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 3% в місяць на суму залишку заборгованості із розрахунку 360 днів на рік.

З наданих банком розрахунків вбачається, що відповідач порушив умови договору, не сплачував нараховані банком відсотки, не погашав взяту суму кредитного ліміту, унаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 30 листопада 2017 року становить 34 527 грн. 38 коп., і складається із: заборгованості за кредитом в сумі 6537 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 22 107 грн. 08 коп., заборгованості за пенею та комісією в сумі 5883 грн. 30 коп., яку позивач, за відрахуванням 20 780 грн. 07 коп., що стягнуті за рішенням Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» м.Днепропетровська від 20 вересня 2013 року, просив стягнути з ОСОБА_3, тобто 13 747 грн. 31 коп., а також штрафи, відповідно до умов кредитного договору: 250 грн. штраф (фіксована частина), 687 грн. 37 коп. - штраф (процентна складова).

02 лютого 2018 року відповідачем до суду першої інстанції подана заява про застосування строків позовної давності.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтями ст.ст. 257-258 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки, а щодо окремих видів вимог, зокрема про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність строком в один рік.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідност.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Так, відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 Правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці.

Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Аналізуючи умови договору та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст.257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст.261 ЦК України).

Відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору, кінцевий термін виконання кредитного зобов'язання відповідає строку дії картки.

Згідно довідки ПАТ «КБ «ПриватБанк», наданої суду апеляційної інстанції, кінцевий термін дії картки № НОМЕР_1, виданої ОСОБА_3 за кредитним договором б/н від 24 червня 2008 року, становить червень 2012 року.

З розрахунку заборгованості та виписці по рахунку вбачається, що останній платіж за кредитним договором відповідачем був здійснений 17 травня 2010 року. З цього часу інших дій з платіжною карткою відповідач не здійснював, а банк звернувся до суду з даним позовом 04 січня 2018 року.

Таким чином, суд першої інстанції встановивши, що банк звернувся до суду поза межами позовної давності, про застосування наслідків якої заявляв відповідач, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Згідно з п.14 ч.1 ст.6 Закону України «Про третейські суди» (ч.1 ст.6 цього закону доповнено п.14 згідно із законом №2983-УІ, який набрав чинності з 12 березня 2011 року), третейські суди в порядку, передбаченому цим законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Посилання як на підставу переривання перебігу строку позовної давності рішення Третейського суду від 20 вересня 2013 року про стягнення заборгованості за кредитним договором, наведених висновків не спростовує, адже позов подано до суду після спливу трирічного строку загальної позовної давності.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, переглядаючи справу відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів не вбачає апеляційних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, у зв'язку з чим апеляційна скарга ПАТ «КБ «ПриватБанк» задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» залити без задоволення.

Рішення Володарського районного суду Донецької області від 10 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03 серпня 2018 року.

Головуючий І.П. Мироненко

Судді: Г.Л. Гаврилова

О.М. Пономарьова