Провадження № 2/643/1515/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2018 р. м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Харченко А.М.

за участю секретаря Горборукової М.О.

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Московський районний відділ у місті Харкові ГУ ДМС України в Харківській області, про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення без надання іншого жилого приміщення,

в с т а н о в и в:

В жовтні 2017 р. ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, в якій просила усунути перешкоди у користуванні квартирою № 8 в будинку № 191 по проспекту Московському в місті Харкові, що належить їй на праві приватної власності шляхом виселення відповідача з зазначеної квартири.

В ході судового розгляду позивачка уточнила свої позовні вимоги та просила усунути перешкоди у користуванні квартирою № 8 в будинку № 191 по проспекту Московському в місті Харкові, що належить їй на праві приватної власності шляхом виселення відповідача ОСОБА_2 з зазначеної квартири без надання іншого житлового приміщення. В обгрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 06.05.2009 року, вона є власником квартири № 8 в домі № 191 по проспекту Московському в місті Харкові. 27.05.2009 року, за її попередньою згодою, відповідач був зареєстрований в належній їй квартирі. Факт реєстрації було обумовлено необхідністю реєстрації відповідача, оскільки з попереднього місця реєстрації він був знятий ще 11.03.2009 року. З моменту реєстрації відповідача, останній періодично мешкає в спірній квартирі, обгрунтовуючи це тим, що він зареєстрований в квартирі та має право на проживання в ній. За останній рік, у звязку з неадекватною поведінкою відповідача стосовно позивачки, її сина та матері, позивачка вже двічі викликала поліцію. Відповідач був притягнутий до адміністративної відповідальності за застосування насильства до позивачки і він був попереджений про необхідність зміни своєї поведінки. Відповідач приходить додому у стані алкогольного спяніння та влаштовує скандали з їх матірю. Не зважаючи на прохання позивача покинути належну їй квартиру, відповідач продовжує всупереч її волі проживати в належній їй квартирі (а.с. 13-14).

В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги, посилаючись на вищенаведене, та просила позов задовольнити. Крім того, зазначила, що є власником квартири АДРЕСА_1. Відповідач ОСОБА_2 є її рідним братом. Також в квартирі зареєстрована мати сторін. Батько сторін помер у 2010 році. Відповідач після дозволу на реєстрацію в квартирі, фактично в ній не жив. На прохання мами у 2015 році попросився пожити у спірній квартирі. Потім став заважати особистому життю позивачки, зловживає спиртними напоями. Вона неодноразово зверталася з заявами до поліції через сварки та скандали. В 2017 році відповідач погрожував порізати позивачку.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та зазначив, що спірна квартира належала їх батькам. Дитину позивачки він бачить вранці та пізно ввечері, тому їй не заважає. Власником квартири на цей час є позивачка. Останнім часом з нею не спілкується. За життя батька сторін вони побудували будинок на дачній ділянці, яка знаходиться за 30 км від міста. Води в будинку не має, до транспортної зупинки 4 км. З липня 2017 року він лікувався в клініці від алкоголізму. Збирається виселитися з квартири до 25 липня 2018 року, оскільки на дачі робить ремонт.

Третя особа - Московський районний відділ у місті Харкові ГУ ДМС України в Харківській області направив суду лист, що на виконання вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення повноважень органів місцевого самоврядування та оптимізації надання адміністративних послуг», прийнятого Верховного Радою України 10.12.2015, який набрав чинності 29.12.2015, та у звязку з делегуванням повноважень у сфері реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування органам місцевого самоврядування з 04 квітня 2016 року територіальними підрозділами Державної міграційної служби України функції реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб не здійснюється. Відповідно створено Департамент реєстрації Харківської міської ради (а.с.19).

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази в їх сукупності, прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судовим розглядом встановлено, що спірною є двокімнатна ізольована квартира за адресою: АДРЕСА_2, житловою площею 30,9 кв.м, загальною площею 49,8 кв.м (а.с.4-5).

Згідно з Свідоцтвом про право власності на житло, виданим Відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради 06 травня 2009 р., реєстраційний № 5-09-304745-Ц2, квартира АДРЕСА_3 належить на праві приватної власності позивачці ОСОБА_1 (а.с.3).

В зазначеній квартирі зареєстровані позивачка, її брат - відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та мати сторін ОСОБА_4, що підтверджується довідкою дільниці № 30 КП «Жилкомсервіс».

Позивачка ОСОБА_1 21.02.2016 р., 24.07.2017 р. зверталася до Московського ВП (м. Харків) ГУНП в Харківській області щодо вчинення ОСОБА_2 насилля в родині, за що останньому були винесені офіційні попередження (а.с. 20-22).

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших

заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

На підставі викладеного, суд вважає можливим позов ОСОБА_1 задовольнити та усунути перешкоди в користуванні квартирою ОСОБА_1 шляхом виселення ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_4, жилою площею 30,9 кв.м, загальною площею 49,8 кв.м, без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивачки витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 грн., що підтверджується квитанцією від 02.10.2017 (а.с. 6).

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 258, 259, 264-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Усунути перешкоди в користуванні квартирою ОСОБА_1 шляхом виселення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце народження м. Харків, з квартири АДРЕСА_4, жилою площею 30,9 кв.м, загальною площею 49,8 кв.м, без надання іншого жилого приміщення.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце народження м. Харків, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, місце народження м. Харків, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 (шістсот сорок) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 05 липня 2018 року.

Суддя Харченко А.М.