Справа № 752/2836/17
Провадження № 2/752/812/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
04.07.2018 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:
головуючого - судді Колдіної О.О.
з участю секретаря - Якушко Т.А,,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 7246,37 гривень, моральної шкоди в розмірі 7246,37 гривень, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також судових витрат у справі.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.04.2016 р. о 09 год. 25 хв, відповідач, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по вул..Ямська, 22 в м.Києві, виїжджаючи з прилеглої території, не убезпечившись в безпеці свого маневру, внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, що призвело до пошкодження транспортних засобів.
Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 03.06.2016 р., ОСОБА_2 було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку від 25.04.2016 р., вартість матеріальної шкоди становить 7246,37 гривень.
На підставі положень ст.ст.1166, 1187 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача матеріальну і моральну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
В ході судового розгляду позивач підтримав позовні вимоги і обгрунтування позову в повному обсязі, просив суд його задовольнити, посилаючись на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась з вини відповідача, йому завдана матеріальна шкода, яка підлягає відшкодуванню винною особою. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду, яка завдана йому пошкодженням транспортного засобу, який він тривалий час не може відремонтувати, що змінює спосіб життя. Моральну шкоду він оцінює в розмірі матеріальної шкоди.
Відповідач в судове засідання не з»явився, про місце і час судового розгляду повідомлявся судом за місцем проживання шляхом надсилання судови повісток, а також про розгляд справи шляхом здійснення публікації в газеті «Урядовий кур»єр».
На підставі положень ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 11.04.2016 р. о 09 год. 25 хв, відповідач, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по вул..Ямська, 22 в м.Києві, виїжджаючи з прилеглої території, не убезпечившись в безпеці свого маневру, внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, що призвело до пошкодження транспортних засобів.
Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 03.06.2016 р., ОСОБА_2 було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
В силу ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Тобто, наявність вини в діях відповідача у настанні дорожньо-транспортної пригоди, в даному випадку, встановлена і не підлягає доказуванню.
Згідно з ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно з роз»ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди.
Законом України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов»язок власників транспортних засобів застрахувати цивільно-правову відповідальність водіїв, які керують застрахованим транспортним засобом.
Відповідно до встановлених судом обставин на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача, була застрахована в ПАТ «СК «Український страховий стандарт».
Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров»ю, майну третьої особи.
На підставі ст.29 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Судом встановлено, що Страховою компанією, де була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача, було здійснено виплату в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 4737,73 гривні.
Право особи, якій завдані збитки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, на їх відшкодування є абсолютним, гарантованим законом, і не може бути обмеженим наявністю договірних відносин між винуватцем ДТП та Страховою компанією, де була застрахована його цивільно-правова відповідальність, хоча цей договір і укладений на користь третьої особи.
Зазначена позиція також висловлена в постанові Верховного СУД України у справі № 6-2808цс15.
Відповідно до положень ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов»язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
З врахуванням викладеного вимоги позивача про стягнення з відповідача матеріальної шкоди в розмірі 7246,37 гривень, що становить різницю між вартістю ремонтних робіт та сплаченим страховим відшкодуванням є обгрунтованими і підлягають задоволенню.
Вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, на думку суду, підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що у зв"язку з дорожньо-транспортною пригодою, пошкодженням автомобіля, позивач зазнав моральних страждань, що полягали у душевних хвилюваннях, зміні нормального спосрбу життя, необхідністю вирішувати питання щодо відновлення транспортного засобу.
Відповідно до роз"яснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди" під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Згідно з ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я.
При з»ясуванні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд повинен з»ясувати чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить.
Вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди в розмірі 7246,37 гривень не є обгрунтованими в повному обсязі, як на стадії звернення до суду, так і в ході розгляду справи.
Однак, суд вважає, що пошкодження автомобіля, який є власністю позивача, призводить до душевних страждань, зміну способу життя в зв»язку з необхідністю вирішення питання щодо проведення відновлювального ремонту автомобіля.
Суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в розмірі 2000 гривень.
Моральна шкода на підставі ст.1167 ЦК України підлягає стягненню з відповідача у справі.
На підставі ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати у даній справі, понесені позивачем під час розгляду справи, а також судові витрати по сплаті судового збору в дохід держави, окільки позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору, пропорційно до задоволених вимог.
Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 261, 265, 273, 280, 284, 354 ЦПК України, суд
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Києва, мешкає за адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3, АДРЕСА_2) матеріальну шкоду в розмірі 7246 (сім тисяч двісті сорок шість) гривень 37 копійок, моральну шкоду в розмірі 2000 ( дві тисячі) гривень, витрати по оплаті публікації в газеті «Урядовий кур»єр» 267 (двісті шістдесят сім) гривень 96 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Києва, мешкає за адресою: АДРЕСА_1) в дохід держави судовий збір в розмірі 816 (вісімсот шістнадцять) гривень 64 копійки.
В іншій частині вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви на його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Суддя