АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2018 року

м. Харків

справа № 616/962/17

провадження №22-ц/790/3316/18

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Тичкової О.Ю.,

суддів - Піддубного Р.М., Маміної О.В.,

сторони справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» ,

відповідач - ОСОБА_1,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_1, на рішення Великобурлуцького районного суду Харківської області від 03 квітня 2018 року у складі судді Нестайка Ю.В.,

ВСТАНОВИВ:

13 грудня 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі ПАТ КБ «ПриватБанк», Банк) звернулося до суду із позовом, у якому просило стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № б/н від 06 лютого 2014 року у розмірі 34 521 грн. 92 коп.

Позовна заява мотивована тим, що 06 лютого 2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 600 грн. зі сплатою 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Унаслідок невиконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором від 06 лютого 2014 року станом на 24 жовтня 2017 року утворилася заборгованість у розмірі 34 521 грн. 92 коп., а саме: 1 906 грн. 29 коп. заборгованості за кредитом, 27 095 грн. 54 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом, 3 400 грн. заборгованості за пенею та комісією і штрафу: фіксованої частини в розмірі 500 грн. та процентної складової в розмірі 1620 грн. 09 коп.

Рішенням Великобурлуцького районного суду Харківської області від 03 квітня 2018 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 34 521 грн. 92 коп. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 06 лютого 2014 року та 1 600 гривень в рахунок відшкодування понесених судових витрат.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання по поверненню кредитних коштів, чим порушив право банку на своєчасне отримання належного виконання за зобов'язанням.

В поданій 26 квітня 2018 року апеляційній скарзі ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати, відмовити ПАТ КБ «ПриватБанк» у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 не був повідомлений про час та місце розгляду справи, оскільки не проживає за місцем своєї реєстрації. Зазначене унеможливило подачу ним до суду першої інстанції заяви про застосування наслідків спливу строків позовної давності. У зв'язку із викладеним, просила суд апеляційної інстанції застосувати наслідки спливу строків позовної давності.

ПАТ КБ «ПриватБанк» відзиву на апеляційну скаргу не надало.

Дослідивши наявні у справі докази, перевіривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено і не заперечується представником відповідача в апеляційній скарзі, що 06 лютого 2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 27,60 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 7-32).

Згідно пункту 2.1.1.12.3 Умов і правил надання банківських послуг погашення Кредиту - поповнення Картрахунку Держателя, що здійснюється шляхом внесення коштів в готівковому чи безготівковому порядку і зарахування їх Банком на Картрахунок Держателя, а також шляхом договірного списання коштів з інших рахунків Клієнта на підставі Договору.

Відповідно до п. 2.1.1.12.5 Умов і правил надання банківських послуг строк погашення процентів по кредиту та комісій - щомісячно за попередній місяць, строк повернення кредиту в повному обсязі - не пізніше останнього дня місяця, указаного на платіжній картці (в полі MONTH).

Згідно наданого Банком розрахунку заборгованості за договором № б/н від 06.02.2014 року за кредитною платіжною карткою ОСОБА_1, було проведено наступні зарахування: 13 лютого 2014 року - 500 грн., 26 березня 2014 року - 120 грн. Останній платіж було здійснено 26 травня 2014 року на суму 75 грн. (а.с. 5).

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 грошових зобов'язань за кредитним договором станом на 24 жовтня 2017 року утворилася заборгованість у розмірі 34 521 грн. 92 коп., з якої: 1 906 грн. 29 коп. заборгованості за кредитом, 27 095 грн. 54 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом, 3 400 грн. заборгованості за пенею та комісією і штрафу: фіксованої частини в розмірі 500 грн. та процентної складової в розмірі 1620 грн. 09 коп.

Дані про те, що з часу останнього зарахування коштів на рахунок відповідачу видавалася нова картка і ним отримувались додаткові кредитні кошти, у матеріалах справи відсутні.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом положень статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права, або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

26 квітня 2018 представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про застосування позовної давності (а.с. 68-70).

В обґрунтування посилалася на те, що договір між сторонами укладено 06 лютого 2014 року, провадження відкрито судом першої інстанції 09 січня 2018 року, до суду першої інстанції ОСОБА_1 не подавав відповідну заяву про застосування наслідків спливу позовної давності, оскільки не був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Відповідно до п.10 ч.2 ст. 197 ЦПК України вирішення судом заяв та клопотань учасників справи здійснюється у підготовчому судовому засіданні.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього (ч.ч. 1,3 ст. 367 ЦПК України).

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_1 не був повідомлений про відкриття провадження за позовом Банку до нього та про час та місце розгляду дісної цивільної справи. Це підтверджується наявними у матеріалах справи не врученими поштовими повідомленнями (а.с. 52, 54). Тому суд апеляційної інстанції враховує заяву представника ОСОБА_1 про застосування строків позовної давності, подану разом із апеляційною скаргою.

Судовою колегією встановлено, що останній платіж за договором було здійснено ОСОБА_1 26 травня 2014 року (а. с. 5).

У разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом про захист порушеного права лише 13 грудня 2017 року (а.с. 3), тобто з пропуском установленого статтею 257 ЦК України трирічного строку позовної давності.

За таких обставин, суд доходить висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції належить скасувати, у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» - відмовити на підставі ч.4 ст. 267 ЦПК України.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України)

При подачі апеляційної скарги ОСОБА_1 сплатив 2 400 гривень судового збору (а.с. 91), у зв'язку із чим з ПАТ КБ «ПриватБанк» належить стягнути цю суму на корить відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Великобурлуцького районного суду Харківської області від 03 квітня 2018 року скасувати.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 2 400 гривень судового збору, сплаченого при подачі апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і підлягає оскарженню в касаційному порядку у випадках, встановлених частиною третьою статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 10 липня 2018 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді Р.М. Піддубний

О.В. Маміна