Провадження № 2/337/959/2018
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 липня 2018 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя
у складі: головуючого судді Нещеретної Л.М.
з участю секретаря Шварцер Г.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 «Міські теплові мережі» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води,
Позивач ОСОБА_1 «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, в обґрунтування позову вказавши наступне.
Позивач у період з 01.08.2014 року по 28.02.2018 року надав послуги з централізованого опалення, та гарячого водопостачання у житлове приміщення яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1, власником якого є відповідач, який не належним чином здійснював оплату за отримані послуги, у зв'язку з чим, виникла заборгованість на загальну суму 14 158 грн. 22 коп., яку позивач просить стягнути з відповідачів, та стягнути судові витрати.
Ухвалою суду від 27.04.2018 р. відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, встановлено строк для подачі сторонами заяв по суті позову.
В судове засідання представник позивача не з'явився, суду надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність без проведення фіксації судового процесу, в якій вказав, що підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідачі у судове засідання повторно не з'явились, про час і місце судового засідання повідомлялись належним чином рекомендованими листами із повідомленнями, причини неявки не повідомили, відзив не надали.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
У зв'язку з чим, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу.
За таких обставин, судом у судовому засіданні постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів на підставі статтей 280, 281 ЦПК України.
Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню, у зв'язку з наступним.
Згідно п. 1.3 Рішення Виконавчого комітету Запорізької міської Ради № 25 від 29.01.2009 року «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг» у м. Запоріжжя, починаючи з 01.01.2009 року виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води визначено ОСОБА_1 «МТМ» в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж ОСОБА_1 «МТМ».
Згідно зі статутом концерну «МТМ», основною метою діяльності концерну є здійснення виробничо - технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально - економічних інтересів трудового колективу концерну. ОСОБА_1 «МТМ» є власником виробленої теплової енергії.
Згідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (надалі Правила), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року за № 630, централізоване постачання гарячої води - це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у гарячій воді, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем гарячого водопостачання.
Відповідно до Правил, централізоване опалення - це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання.
Таким чином, позивач є виконавцем з надання послуг з теплопостачання, Позивач надавав послуги з централізованого теплопостачання у приміщення квартири відповідачів, які проживали в ній на той час, за який нарахована заборгованість.
Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами регулюються Законом України від 24.06.2004 року «Про житлово-комунальні послуги», який визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їх права та обов'язки.
За умовами ст. 68 ЖК Української РСР та ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» закріплено обов'язок споживача послуги такі оплачувати.
Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень або будинків та балансоутримувачі, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником послуг (ст. 1, ч. 2 ст. 3, ст.19вказаногоЗакону).
ОСОБА_1 «Міські теплові мережі» за зазначеними законами є особою, яка надає послуги з центрального опалення.
Судом встановлено, що відповідачі по справі зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується довідкою Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 26 квітня 2018 року.
Згідно довідки ОСОБА_1 «Міські теплові мережі» та розрахунку заборгованості, за період з 01.08.2014 року по 28.02.2018 року відповідачі мають заборгованість по оплаті за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води загальним розміром 14 158 грн. 22 коп.
Відповідно п. 29 Правил, споживач має право на несплату вартості послуг лише в разі їх ненадання виконавцем або припинення надання у встановленому порядку за письмовою заявою споживача.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушення зобов'язання, відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Судом встановлено, що позивач виконував свій обов'язок по наданню послуг, такі послуги позивачем надавались, відповідач ним користувався, а тому виходячи із положень ст. 162 ЖК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги, і суду не було надано відповідачем доказів по спростуванню наданих послуг. Відмови від надання послуг, або нарікання на якість послуг від відповідача до позивача не надходило.
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та при будинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).
Пунктом 1 частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 3 статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Відповідно до п. 18 Правил, плата за надані послуги вноситься щомісячно.
Відповідно до ст.ст. 67, 68 ЖК УРСР, наймачі (власники) квартир зобов'язані своєчасно, не пізніше за 10 число наступного місяця вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води.
Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить.
Частина 1 ст. 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Будь-яких, доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень відповідачем надано не було.
За період з 01.08.2014 р. по 28.02.2018 р. загальна сума заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, наданих ОСОБА_1 «МТМ» відповідачам за адресою: АДРЕСА_1, складає 14 158 грн. 22 коп.
На підставі викладеного, враховуючи, що на час розгляду справи судом сума заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, відповідачем не сплачена та матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем було здійснено заходи по погашенню заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму заборгованості.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в розмірі 1 762 грн. 00 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 141, 206, 211, 261, 264, 265, 354 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Позивач може оскаржити рішення в загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Л.М. Нещеретна