АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________
Справа № 687/1263/17
Провадження № 22-ц/792/944/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2018 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області в складі:

головуючого судді - Гринчука Р.С.,

суддів: Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання - Задвірний В.І.,

з участю апелянта ОСОБА_1 та її представника - адвоката ОСОБА_2,

представників позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4, ОСОБА_5,

відповідача ОСОБА_6,

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Чемеровецької об'єднаної територіальної громади Хмельницької області, ОСОБА_6, ОСОБА_1 про визнання права власності з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 28 лютого 2018 року, ухвалене суддею Борсуком В.О.,

встановив:

У вересні 2017 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до Чемеровецької об'єднаної територіальної громади Хмельницької області (далі - Чемеровецька ОТГ), ОСОБА_6, ОСОБА_1 про визнання права власності на земельну ділянку.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 баби, ОСОБА_7, яка була рідною матір'ю його батька, залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки. Однак у зв'язку з втратою державного акту на земельну ділянку, нотаріус позбавлений можливості видати свідоцтво про право на спадщину, в зв'язку з чим він звернувся з даним позовом до суду.

Рішенням Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 28.02.2018 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно втраченого державного акта серії НОМЕР_2, площею 1,9910 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться на території Сокиринецької сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області, який належав ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та повернути справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначила, що надані позивачем докази щодо прийняття ним спадщини після смерті баби сфальсифіковані, тому суд першої інстанції необґрунтовано прийняв їх до уваги. Справа була розглянута без її участі, оскільки вона не була повідомлена про час та місце розгляду справи та на дату розгляду справи в суді перебувала за межами території України. Судом не враховано, що крім ОСОБА_3 право на спадщину має також вона та рідний брат, ОСОБА_6, однак при ухваленні рішення суд не врахував їх інтереси. Видана довіреність на представництво інтересів на ім'я дружини позивача ОСОБА_5, не відповідає вимогам закону.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просив суд апеляційної інстанції відмовити ОСОБА_1 у задоволенні апеляційної скарги та підтвердив обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції.

В суді апеляційної інстанції апелянт та його представник підтримали апеляційну скаргу.

Представники позивача ОСОБА_4, ОСОБА_5, а також відповідач ОСОБА_6 в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечили та підтримали рішення суду першої інстанції.

Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частинами 1, 2 і 5 статті 263 даного Кодексу передбачено, що судове рішення повинного ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

В силу ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом першої інстанції вірно з'ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Встановлено, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 була бабою позивача ОСОБА_3, рідною матір'ю його батька, ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Як вбачається з інформації, наданої Чемеровецькою селищною радою у довідці №2847 від 13.09.2017 року, на день смерті ОСОБА_7 в будинку АДРЕСА_1 вона постійно проживала разом з ОСОБА_3, його дружиною ОСОБА_5 та двома правнуками.

За ОСОБА_7 на праві власності рахувалася земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,9910 га, що на території Сокиринецької сільської ради на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, зареєстрованого 04.08.2008 року за № 0.

04.08.2017 року в районній газеті було опубліковано оголошення про те, що вищевказаний державний акт було загублено, в зв'язку з чим його необхідно вважати недійсним.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи, після смерті ОСОБА_7 із заявою про прийняття спадщини до нотаріального органу звернувся ОСОБА_3 20.09.2017 року.

20.09.2017 року нотаріус надав письмову відмову позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну ділянку.

Рішенням Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 22.01.2018 року, яке набрало законної сили було встановлено факт родинних відносин, що ОСОБА_7 була бабою ОСОБА_1

20.07.2017 року Чемеровецька державна нотаріальна контора відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_7 в зв'язку з неприйняттям спадщини у встановлений законом строк.

Задовольняючи позов, суд прийшов до обґрунтованого висновку про законність вимог ОСОБА_3, як єдиного спадкоємця за законом після смерті його баби, ОСОБА_7

Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Частиною 1 статті 1265 ЦК України передбачено, що у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Задовольняючи позов і визнаючи за ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку, яка належала на праві власності його бабі ОСОБА_7, суд обґрунтовано виходив з того, що оскільки позивач на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем, що підтверджується вищевказаною довідкою Чемеровецької селищної ради №2847 від 13.09.2017 року, тому він прийняв спадщину і має право на спірну земельну ділянку.

Посилання апелянта ОСОБА_1 на фальсифікацію доказів в справі є необґрунтованим, апелянт не спростувала надані позивачем докази, а об'єктивних даних щодо їх недостовірності справа не містить.

Оцінка доказів була проведена судом з дотриманням вимог ст. 89 ЦПК України, тому підстав для висновку про необґрунтованість рішення суду не встановлено.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм процесуального права в зв'язку з неповідомленням апелянта про час та місце розгляду справи є необґрунтованими.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 була повідомлена про дату і час судового засідання 28.02.2018 року, в якому було ухвалено оскаржуване рішення суду.

На підтвердження цієї обставини свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, зі змісту якого вбачається, що 17.02.2018 року судова повістка про виклик ОСОБА_1 в якості співвідповідача в судове засідання, яке призначено на 28.02.2018 року, вручено їй особисто. Цей факт також підтверджується змістом ідентифікатора міжнародного поштового відправлення, в якому зафіксовано вручення особисто адресату поштового відправлення 17.02.2018 року, о 20 год. 00 хв.

Твердження апелянта про її перебування в день вручення судової повістки та проведення судового засідання, за межами території України не вказують на порушення її процесуальних прав, з урахуванням доказів вручення судової повітки адресату.

У випадку зміни свого місця проживання (перебування, знаходження), апелянт зобов'язана була повідомити про це суд першої інстанції в порядку ч. 1 ст. 131 ЦПК України, однак цього зроблено не було.

Оскільки в даному випадку судом було дотримано вимоги ч.ч. 5, 6 ст. 128, ч.ч. 1, 2, 3 ст. 130 ЦПК України щодо своєчасного та належного повідомлення ОСОБА_1 про судове засідання, тому твердження апелянта про незнання нею про судове засідання, яке відбулося 28.02.2018 року є безпідставним і до уваги судом апеляційної інстанції не приймається.

Враховуючи, що особиста участь учасника справи в судовому засіданні є його процесуальним правом а не обов'язком, тому проведення судового засідання 28.02.2018 року та ухвалення судового рішення в суді першої інстанції без участі апелянта не призвело до порушення її прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі посилається на порушення свого права, однак не обґрунтовує в чому саме полягає порушення і яке право було порушено оскаржуваним судовим рішенням.

Як правильно було встановлено судом, апелянт не є спадкоємцем майна померлої ОСОБА_7 Судове рішення про встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 не надало їй права на спадкове майно. З урахуванням предмету позову, встановлених судом обставин справи, в даному випадку не вбачається права або інтересу, яке було порушено ухваленням оспорюваного судового рішення.

Та обставина, що представництво в суді від імені відповідача ОСОБА_6 здійснювала дружина позивача ОСОБА_3, ОСОБА_5, не призвела до обмеження процесуальних прав ОСОБА_6, який безпосередньо приймав участь у судовому засіданні та надав пояснення з приводу обставин справи.

Не спростовують висновків суду першої інстанції й інші доводи апеляційної скарги.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 28 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 09.07.2018 року.

Головуючий /підпис/ Судді /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Р.С. Гринчук

_________________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Борсук В.О. Доповідач - Гринчук Р.С.

Категорія № 59