Справа № 308/1134/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2018 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Шепетко І.О.,

за участі секретаря Бота О.І.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання права власності на ? частину житлового будинку та ? частини земельної ділянки, та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності на ? частину квартири,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання права власності на ? частину житлового будинку та ? частини земельної ділянки.

Свої вимоги мотивує тим що, з 1992 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії ?-ФМ №257338 від 26.03.1992 року. За період шлюбу подружжя побудувало будинок № 3А в с. Пацканьово, Ужгородського району. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САЕ №527570, виданого Виконавчим комітетом Пацканівської сільської ради Ужгородського району 19.11.2012 року, власником спірного нерухомого майна значиться ОСОБА_4, що включає в себе житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами загальною площею 159,6 кв.м., житловою площею 70,5 кв.м., в тому числі підвал площею 45,1 кв.м.; пять кімнат. На підставі рішення 15 сесії Пацканівської сільської ради від 09.10.2008 року відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії НЗ №263582 від 27.04.2009 року, ОСОБА_4 також є власником земельної ділянки площею 0,25 га з цільовим призначенням «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд», кадастровий номер :03:002:0003. Земельна ділянка знаходиться за адресою Закарпатська область, Ужгородський район, с. Пацканьово, урочище «Шалашище».

Позивач зазначає, що звязку з погіршенням шлюбних відносин, які фактично припинені, ОСОБА_1 не проживає разом з відповідачем тривалий період, що позбавляє можливості користуватися спільним сумісним майном подружжя. У звязку з чим виникла необхідність розділити спільне майно та визнати за позивачем право власності на ? частину житлового будинку №3А, що в с. Пацканьово, Ужгородського району Закарпатської області, та ? частину земельної ділянки за кадастровим номером :03:002:0003 як на частку у праві спільної сумісної власності подружжя.

Відповідач заявив зустрічний позов в якому зазначив, що 16.02.1996 року ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу квартири за адресою м. Ужгород, вул. Лавріщева (нині ОСОБА_6) АДРЕСА_1. Оскільки вищевказана квартира придбана ОСОБА_1 під час перебування у шлюбі зі мною, та така квартира є обєктом спільної сумісної власності подружжя. У спірній квартирі проживає ОСОБА_1, а відповідач за первісним позовом фактично позбавлений права користування цим житлом. Просить визнати за ОСОБА_4 право власності на ? частки квартири за адресою Закарпатська область, м. Ужгород. вул. Лавріщева (нині ОСОБА_6) АДРЕСА_1, як на частку у праві спільної сумісної власності.

В судовому засіданні позивач та його представник свій позов підтримали, пославшись на викладені в позовній заяві обставини. Зустрічний позов також визнали.

В судовому засіданні представник відповідача позов визнав, підтримав зустрічний позов, пославшись на викладені в зустрічній позовній заяві обставини.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до Свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_2 ?-ФМ №257338 з 26.03.1992 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі.

Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії САЕ № 527570, виданого Виконавчим комітетом Пацканіської сільської ради Ужгородського району 19.11.2012 року, зазначається, що власником житлового будинку, з належними до нього господарськими будівлями та спорудами загальною площею 159,6 кв.м., житловою площею 70,5 кв.м., в тому числі підвал площею 45,1 кв.м.; пять кімнат, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, село Пацканьово, вулиця без назви, буд. 3А, являється ОСОБА_4.

Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії НЗ №263582 від 27.04.2009 року, ОСОБА_4 також є власником земельної ділянки площею 0,25 га з цільовим призначенням «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд», кадастровий номер :03:002:0003,що знаходиться за адресою Закарпатська область, Ужгородський район, с. Пацканьово, урочище «Шалашище».

16.02.1996 року ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу квартири за адресою м. Ужгород, вул. Лавріщева (нині ОСОБА_6) АДРЕСА_1, відповідно до якого нею було куплено зазначену квартиру, яка складається з одної кімнати, житловою площею 18,7 кв.м., загальною площею 34,9 кв.м.

Як вбачається з положень ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до положень ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно положеннями ст.60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положення ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. При цьому, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Відповідно до положень п.п.22 і 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст.69-72 СК та ст.372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності.

З огляду на зазначене, а також враховуючи що сторонами фактично визнані позовні вимоги, те що майна яке є предметом розгляду набуто ними під час шлюбу, суд приходить до висновку, що спірний житловий будинок №3А в с. Пацканьово, Ужгородського району, Закарпатської області, земельна ділянка за кадастровим номером 214885101:03:002:0003, та квартира за адресою АДРЕСА_2 є спільною сумісністю власністю подружжя - сторін у справі. Отже можливо здійснити поділ спільної сумісної власності між сторонами у рівних частках шляхом визнання права власності за кожним із них на 1/2 частки.

Керуючись ст. ст.. 65, 69, 70-71, Сімейного кодексу України, ст. 2, 5-7, 10-12, 76-83, 258, 259, 264-265, 273, 365 Цивільного процесуального кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину житловий будинку за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Пацканьово, буд. 3 «а», з належними до нього господарськими будівлями та спорудами загальною площею 159,6 кв.м., житловою площею 70,5 кв.м., в тому числі підвал площею 45,1 кв.м.; пять кімнат, як на частку у праві спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно залишити у власність ? частину житлового будинку за адресою Закарпатська область, Ужгородський район, с. Пацканьово, буд. 3 «а», з належними до нього господарськими будівлями та спорудами загальною площею 159,6 кв.м., житловою площею 70,5 кв.м., в тому числі підвал площею 45,1 кв.м.; пять кімнат ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину земельної ділянки за кадастровим номером :03:002:0003, площею 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Пацканьово, урочище «Шалашище», як на частку у праві спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно залишити у власність ? частину частину земельної ділянки за кадастровим номером :03:002:0003, площею 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Пацканьово, урочище «Шалашище» ОСОБА_4.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності на ? частину квартири задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на ? частину квартири за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Лавріщева (ОСОБА_6), буд. 16 «а», кв. 55, як на частку у праві спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно залишити у власність ? частину квартири за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Лавріщева (ОСОБА_6), буд. 16 «а», кв. 55 ОСОБА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Апеляційного суду Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 20.07.2018 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_7