Справа № 591/2660/18
Провадження № 2/591/1701/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2018 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Шелєхової Г.В.

за участю секретаря судового засідання Бондар С.М.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу №591/2660/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що вона з 5 серпня 2006 року по 13 квітня 2018 року перебувала у шлюбі з відповідачем. 4 грудня 2015 року сторони за спільні кошти придбали квартиру за адресою: АДРЕСА_1. Вказану квартиру за взаємною згодою була зареєстровано за відповідачем. Посилаючись на вказані обставини, просить в порядку поділу майна подружжя визнати за нею право власності на 1/2 частину спірної квартири.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали.

Відповідач позов визнав.

Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми від 14 травня 2018 року в даній справі відкрите провадження та справа призначена до розгляду на 11 червня 2018 року.

11 червня 2018 року відкладено розгляд справи до 10 липня 2018 року у звязку зі знаходженням головуючого судді у відрядженні.

Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Судом встановлено, що сторони у справі з 5 серпня 2006 року перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 13 квітня 2018 року (а. с.9).

Відповідачем 4 грудня 2015 року придбано квартиру АДРЕСА_2, яка складається з двох кімнат, житловою площею 28,5 кв. м, загальною площею 48,4 кв. м, що підтверджується копією договору купівлі-продажу (а.с.10-11).

Позивач посилається на те, що квартира була придбана за спільні кошти подружжя.

Відповідач в судовому засіданні вказаний факт не заперечував.

Згідно ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст. 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ч. 1 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Статтею 68 СК України визначено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є обєктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Ч. 1 ст. 369 ЦК України передбачає, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Ст. 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз'яснено, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Виходячи з наведеного, для правильного застосування статті 60 СК України та визнання майна спільною сумісною власністю суд повинен установити не тільки факт набуття цього майна за час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Суд вважає, що в даному випадку встановлено, що спірне майно придбане в період шлюбу за спільні кошти.

Крім цього з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 1893 грн. 35 коп.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 258, 259, 264, 265, 273 ЦПК України, ст.ст. 109, 110, 112 Сімейного кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНН НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) право власності на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ІНН НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНН НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) судовий збір в сумі 1876 гривень 47 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до апеляційного суду Сумської області шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення виготовлене 10 липня 2018 року.

Суддя Г.В.Шелєхова