Справа № 595/610/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2018

м.Бучач

Бучацький районний суд Тернопільської області

В складі : головуючого судді Содомори Р.О.,

при секретарі: Ковалівському Б.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в м. Бучачі справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та третьої особи Бучацької районної державної адміністрації Тернопільської області про позбавлення батьківських прав,

встановив:

Позивач просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_3, відносно дитини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мотивуючи тим, що він ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню дитини, матеріальної допомоги їй не надає.

В судовому засіданні представник позивачки позов підтримала та суду пояснила, що ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3 В шлюбі в них народилася одна дитина. Відповідач ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню і утриманню дитини, передбачених Сімейним кодексом України, не цікавиться її фізичним, духовним та моральним розвитком.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, згідно поданої заяви позов підтримує, просить суд розглядати справу у її відсутності.

Вислухавши представника позивачки, дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідач записаний його батьком, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ИД № 113124, виданим Заривинецькою сільською радою Бучацького району Тернопільської області.

ОСОБА_3 ухиляється від обовязків по вихованню та забезпеченню своєї дитини.

Згідно довідки № 41 від 17.11.2017 року, виданої Рукомиською ЗОШ І ступеня, вбачається, що батько ОСОБА_3 жодного разу до школи не приходив, навчанням сина не цікавився, батьківських зборів не відвідував.

Відповідно до повідомлення ПАТ «Укрпошта» № 403-15-738 від 20.10.2017 року, за період з 01.04.2017 року по 30.09.2017 року, через відділення поштового звязку Тернопільської дирекції ПАТ «Укрпошта» на імя ОСОБА_2 не надходили грошові перекази, відправником яких був ОСОБА_3

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_4 та ОСОБА_5, вбачається, що ОСОБА_3 останніх пів року не бере участі у вихованні дитини, ніколи не навідував його.

Згідно висновку Бучацької районної державної адміністрації № 01-662/01.01-22 від 16.05.2018 року, вбачається за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 стосовно малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 5 СК України держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім'ї.

Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_1 України від 30 березня 2007 року № 3 зі змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного ОСОБА_1 України від 19 грудня 2008 року № 20, позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми батьківськими обов'язками.

Стаття 150 СК України вказує, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Виходячи з положень ст. 164 Сімейного кодексу України, особа може бути позбавлена судом батьківських прав якщо вона, зокрема, ухиляється від виконання свої обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що у судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач вихованням та утриманням своєї неповнолітньої дитини не займається, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, її матеріальному утриманню, а тому є всі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки вжиття таких заходів є необхідним в інтересах дитини.

Згідно п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

В даному випадку до таких судових витрат відноситься сплачений позивачкою судовий збір, що підтверджується квитанцією № 56 від 21.03.2018 року.

Керуючись ст.ст. 12,13,81,89,268,280-282 ЦПК України, ст.ст.150,152,155,164 Сімейного Кодексу України, ст.ст.3,18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити. Позбавити ОСОБА_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав щодо неповнолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. судового збору.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області через Бучацький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути переглянуте Бучацьким районним судом. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_7