АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2018 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Каратаєвої Л.О., Пищиди М.М.

за участю секретаря - Кравцової Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми вартості поліпшення майна та витрат на утримання майна

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2017 року,-

В С Т А Н О В И В:

17 липня 2015 року позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення суми вартості поліпшення майна та витрат на утримання майна. В обґрунтування вимог зазначила, що 19.11.2013 року вона за договором купівлі-продажу нерухомого майна придбала квартиру за адресою АДРЕСА_1. Даний договір було нотаріально посвідчено, продавцем виступила ОСОБА_4. На момент укладання договору купівлі-продажу право власності на квартиру було визнане рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.10.2013 року у справі № 200/12349/13-ц. Будь-які обтяження у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно були відсутні. У серпні 2014 року позивачці стало відомо, що рішення суду, яким було визнано право власності на квартиру за ОСОБА_4, скасовано, та ОСОБА_3 подано позов про визнання недійсним вищеназваного договору купівлі-продажу від 19.11.2013 року. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.01.2015 року у справі № 200/5329/14-ц було визнано недійсним договір купівлі-продажу спірної квартири, укладений 19 листопада 2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 Визнано за ОСОБА_3 право власності на квартиру, що знаходиться в АДРЕСА_1, загальною площею 48,7 кв.м. та житловою площею 28,0 кв.м. в порядку спадкування за законом після померлої 31 травня 2013 року ОСОБА_5 Визнано ОСОБА_2 добросовісним набувачем квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. Витребувано у добросовісного набувача - ОСОБА_2 квартиру, що розташована за адресою АДРЕСА_1 та передано об'єкт нерухомості у володіння ОСОБА_3 Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.05.2015 року рішення суду першої інстанції в частині визнання ОСОБА_2 добросовісним набувачем квартири - скасовано та відмовлено у задоволенні вказаних позовних вимог. В решті рішення залишено без змін. Після придбання спірного майна позивачкою було здійснено суттєві та невід'ємні поліпшення, які не можуть бути відокремлені від нерухомого майна без втрати їх властивостей, а саме: замовлення та монтаж метало-пластикових конструкцій на загальну суму 7 620,00 грн., придбання та монтаж дверей та їх комплектуючих на загальну суму 13 180,00 грн., придбання дверей на загальну суму 5 390,00 грн., придбання покриття для підлоги та аксесуарів до нього на загальну суму 7 199,84 грн., придбання плівки ПВХ (натяжна стеля) на загальну суму 5 940,00 грн., роботи щодо утеплення підлоги на загальну суму 3 456,00 грн., придбання, виготовлення та встановлення вбудованих меблів на загальну суму 111 095, 00 грн., виконання будівельних робіт у квартирі на загальну суму 110 250, 96 грн. Всього позивачем витрачено грошових коштів на ремонтні роботи, будівельні матеріали та аксесуари на загальну суму 264 131, 80 грн. Вважає, що як добросовісний набувач, відповідно до ч.4 ст.390 ЦК України вона має право на відшкодування здійснених витрат. Відповідно до звіту про незалежну оцінку майна, виконаного ТОВ «Схід-ЕКСПЕРТ» 02 липня 2015 року, вартість вищезазначеної квартири станом на 02 липня 2015 року дорівнює 662 490,00 грн. без ПДВ, в той час як згідно незалежної оцінки даної квартири від 28.08.2013 року становила 227 806 грн. Таким чином, різниця між вартістю нерухомого майна за два роки та з урахуванням здійснених поліпшень та ремонтних робіт становить 434 684 грн. Зазначає також, що витрачала кошти на оплату послуг з теплопостачання за період з грудня 2013 року до цього часу у розмірі 1869 грн., а також понесла витрати на утримання будинку та прибудинкової території, і ці витрати також не можуть бути відокремлені від такого майна, а тому підлягають відшкодуванню позивачу. З урахуванням викладеного, позивачка просить суд стягнути з відповідача суму поліпшення нерухомого майна, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 на загальну суму 434 684 грн. Стягнути з відповідача суму витрат за послуги з теплопостачання «МКП Дніпропетровські теплові мережі» за період з грудня 2013 року до 22 червня 2015 року в розмірі 1869 грн. Стягнути з відповідача суму витрат на утримання будинку та прибудинкової території за період з грудня 2013 року до 22 червня 2015 року в розмірі 1463,38 грн. (том 1 а.с.2-6)

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми вартості поліпшення майна та витрат на утримання майна - відмовлено (том 2 а.с.3-6).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить рішенням скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (том 2 а.с.8-15).

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно п.9 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 434 684 грн., що становить різницю між нинішньою вартістю квартири та вартістю квартири на момент покупки з урахуванням зроблених позивачкою поліпшень, суд 1 інстанції виходив з того, що перелік поліпшень і вартість робіт повністю співпадають з тими, які були предметом розгляду у Індустріальному районному суді м. Дніпропетровська, рішенням якого від 22 липня 2016 року у справі № 202/2595/16-ц, вже стягнуто на користь ОСОБА_2 кошти, які є предметом розгляду у даному спорі, а тому права позивача є захищеними на підставі судового рішення, яке набрало законної сили та повторне звернення до суду про стягнення цієї ж суми з іншої особи не ґрунтується на законі.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення витрат за послуги з теплопостачання «МКП Дніпропетровські теплові мережі» за період з грудня 2013 року до 22 червня 2015 року в розмірі 1869 грн. та витрат на утримання будинку та прибудинкової території за період з грудня 2013 року до 22 червня 2015 року в розмірі 1463,38 грн., суд 1 інстанції виходив з того, що згідно чинного законодавства власник квартири, що належить йому на праві приватної власності, зобов'язаний брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території, проведенню ремонту та оплаті комунальних послуг за затвердженими в установленому законом порядку тарифами, а оскільки позивачка з грудня 2013 року проживала у спірній квартирі як власник, та фактично споживала комунальні послуги, вона зобов'язана їх оплачувати.

Із вказаними висновками суду 1 інстанції колегія суддів погоджується, оскільки вони зроблені без порушення норм матеріального та процесуального права.

Так, згідно вимог ст. ст.10, 11 ЦПК України (в редакції, що діяла на час розгляду і вирішення справи), цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається із матеріалів справи, 19 листопада 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Царейкіним Михайлом Михайловичем, зареєстрованим за реєстровим № 64.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2015 року у цивільній справі № 200/5329/14-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, треті особи: Сьома дніпропетровська державна нотаріальна контора, Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Царейкін Михайло Михайлович, про визнання права власності в порядку спадкування, визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та витребування майна з чужого незаконного володіння, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Царейкін Михайло Михайлович, про визнання покупця добросовісним набувачем та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа - Сьома дніпропетровська державна нотаріальна контора, про усунення від права спадкування, визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, укладений 19.11.2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, визнано за ОСОБА_3 право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; визнано ОСОБА_2 добросовісним набувачем вказаної квартири.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.05.2015 року рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2015 року в частині визнання ОСОБА_2 добросовісним набувачем квартири скасовано та відмовлено у задоволенні вказаних позовних вимог. В решті рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2015 року залишено без змін.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 липня 2016 року у справі № 202/2595/16-ц задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення збитків.

Вказаним заочним рішенням стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 суму збитків в розмірі 662 409 гривень. Із рішення вбачається, що до складу вказаної суми, яка дорівнює вартості спірної квартири згідно зі звітом про незалежну оцінку майна, виконаним ТОВ «Схід-Експерт» станом на 02.07.2015 року, входять поліпшення, здійснені ОСОБА_2 в результаті ремонтних робіт та придбаних будівельних матеріалів на загальну суму 264 131,80 грн. Рішення суду набрало законної сили.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України (в редакції на час розгляду і вирішення справи), обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З позовної заяви вбачається, що ОСОБА_2 просить стягнути з ОСОБА_3 434 684 грн., що становить різницю між нинішньою вартістю квартири та вартістю квартири на момент покупки з урахуванням зроблених позивачкою поліпшень.

Однак перелік поліпшень і вартість робіт повністю співпадають з тими, які були предметом розгляду у справі № 202/2595/16-ц, по якій Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська 22 липня 2016 року ухвалено вищевказане рішення.

Відповідно до ч.3 ст. 13 ЦК України, не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Таким чином колегія суддів погоджується із висновком суду 1 інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача 434 684 грн., що становить різницю між нинішньою вартістю квартири та вартістю квартири на момент покупки з урахуванням зроблених позивачкою поліпшень, оскільки рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 липня 2016 року у справі № 202/2595/16-ц вже стягнуто на користь ОСОБА_2 кошти, які є предметом розгляду у даному спорі, а тому права позивача є захищеними на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, тому повторне звернення до суду про стягнення цієї ж суми з іншої особи не ґрунтується на законі.

Відповідно до ч.3 ст. 390 ЦК України, добросовісний або недобросовісний набувач (володілець) має право вимагати від власника майна відшкодування необхідних витрат на утримання, збереження майна, здійснених ним з часу, з якого власникові належить право на повернення майна або передання доходів.

Статтями 67, 68 Житлового кодексу України визначено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Радою Міністрів УРСР.

Згідно Інформаційної довідки №109334109 від 27.12.2017 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно , Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомості - ОСОБА_2 - є власником квартири,яка розташована за адресою6 АДРЕСА_1 (том 2 а.с.39-40).

На підставі викладеного колегія суддів також погоджується із висновком суду про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення витрат за послуги з теплопостачання «МКП Дніпропетровські теплові мережі» за період з грудня 2013 року до 22 червня 2015 року в розмірі 1869 грн. та витрат на утримання будинку та прибудинкової території за період з грудня 2013 року до 22 червня 2015 року в розмірі 1463,38 грн., оскільки за змістом наведених положень закону власник квартири, що належить йому на праві приватної власності, зобов'язаний брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території, проведенню ремонту та оплаті комунальних послуг за затвердженими в установленому законом порядку тарифами.

З урахуванням зазначеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, яким всебічно, повно, об'єктивно досліджено матеріали справи та безпосередньо надана оцінка наявним в справі доказам.

Доводи апеляційної скарги, щодо того, що суд 1 інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи зводяться до викладення обставин справи із наданням коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для апелянта, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростовання висновків суду першої інстанції.

Крім того, апелянт не скористався наданими йому правами, не обґрунтував свої вимоги та доводи апеляційної скарги, не надав суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Інші доводи, приведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду 1 інстанції, яким у досить повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування чи зміни рішення - не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. ст. 263, 264 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2017 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: