РІШЕННЯ

Іменем України

24.07.2018 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Ванівського Ю.М.

при секретарі Школьніковій К.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Львові заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Шоста Львівська державна нотаріальна контора, про встановлення юридичного факту,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю після розірвання шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року по день смерті останньої.

Заяву мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла ОСОБА_2 (ОСОБА_2).

31.05.2002 року між заявником та покійною був укладений шлюб. Проживали ми за адресою: АДРЕСА_1. У подружжя була спільна мета поїхати за кордон на заробітки і вже в липні 2002р., заявник поїхав до Нідерландів практично відразу знайшов роботу, винаймав помешкання, а вже в жовтні 2005р. ОСОБА_2 приїздила до заявника, де і вони проживали останніх 14 років. Звісно в країні подружжя знаходились і працювали не легально адже туристичні візи дивним давно закінчились. Через два роки спільного проживання в Нідерландах ми були депортовані на Україну. У зв'язку із хворобою ОСОБА_2 було прийняте рішення за яким ОСОБА_2 повернулася додому і пройшла всі необхідні обстеження та лікування, ОСОБА_1 ж залишаюсь в Нідерландах, працював і повністю забезпечував свою сім'ю усім необхідним, в тому числі і лікуванням. Проте хвороба, що разу прогресувала та ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_2 померла. Оскільки у ОСОБА_2 рідних не було, заявник звернувся до Шостої Львівської державної нотаріальної контори стосовно прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2, проте йому було роз'яснено, що він не може претендувати на спадщину, оскільки шлюб між ним та ОСОБА_2 був розірваний у 2004р., на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 22 жовтня 2004 р. та рекомендували звернутися до суду зі заявою про встановлення факту спільного проживання. Встановлення вищевказаного юридичного факту - спільно проживання однією сім'єю необхідне для належного оформлання спадкових справ.

В судове засідання заявник не з'явився, однак подав на адресу суду клопотання про слухання заяви у його відсутності, яку підтримує у повному обсязі.

В судове засідання заінтересована особа не з'явилася, причини неявки суду не повідомила.

З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2ст.247 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За правилами п.5 ч.1 ст.315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Частиною 2 ст.315 ЦПК України, встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Як роз'яснив Конституційний Суд України в рішенні у справі за конституційними поданнями Служби безпеки України, Державного комітету нафтової, газової та нафтопереробної промисловості України, Міністерства фінансів України щодо офіційного тлумачення положень пункту 6 статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", частин четвертої і п'ятої статті 22 Закону України "Про міліцію" та частини шостої статті 22 Закону України "Про пожежну безпеку" (справа про офіційне тлумачення терміна "член сім'ї") членами сім'ї військовослужбовця, працівника міліції, особового складу державної пожежної охорони можуть бути визнані й інші особи за умов постійного проживання разом з суб'єктом права на пільги і ведення з ним спільного господарства, тобто не лише його (її) близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід, баба), але й інші родичі або особи, які не перебувають з військовослужбовцем, працівником міліції, особового складу державної пожежної охорони у безпосередніх родинних зв'язках (неповнорідні брати, сестри; зять, невістка; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки та інші).

Відповідно до 4.1,2 ст.З Сімейного кодексу України, сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Згідно ч.4 ст.З Сімейного кодексу України, сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Так, сімейні відносини можуть виникати між особами на підставі фактичних шлюбних відносин без зареєстрованого шлюбу.

Відповідно до ч.2 ст.З Сімейного кодексу України, подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Відповідно до положень ст. 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до ч.1 ст.10 Сімейного кодексу України, якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону).

Згідно з положеннями ч.1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або за заповітом.

Відповідно до ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до абз.2 п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008р. №7 якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутись в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

У п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику: у і справах про спадкування» судам роз'яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті З СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

Судом встановлено, що 31.05.2002 року Львівським міським відділом РАГС за №815 зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

22 жовтня 2004 року рішенням Шевченківського районного суду м. Львова вищевказаний шлюб розірвано.

Відповідно до довідки з місця проживання про склад сімї і прописки ОСОБА_2 була власником квартири АДРЕСА_1, проживала у ній та була зареєстрована.

Судом встановлено, що після розірвання шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2, відповідно до наданих пояснень свідків ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, продовжували проживати разом. Після повернення ОСОБА_2 із закордону, а саме ОСОБА_1 забезпечував колишню дружину всім необхідним аж до її смерті.

Крім того, відповідно до акту №849 від 18 липня 2018 року за адресою АДРЕСА_1 не зареєстрований, але фактично проживає ОСОБА_1.

Таким чином, виходячи із вимог заяви, встановлених обставин справи, системного аналізу положень чинного законодавства, суд дійшов висновку, що така підлягає до задоволення.

З наведених міркувань та керуючись ст.ст. 2,76-81,89,258-259,263-265,293,315 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Шоста Львівська державна нотаріальна контора, про встановлення юридичного факту,- задоволити.

Встановити факт проживання однією сім'єю після розірвання шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, з жовтня 2004 року по день смерті останньої.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, або в порядку ч.2ст.354 ЦПК України.

Суддя Ванівський Ю.М.