Справа № 161/6964/18 Головуючий у 1 інстанції: Ковтуненко В.В.
Провадження № 22-ц/773/818/18 Категорія: 50 Доповідач: Здрилюк О. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О.І.,

суддів Карпук А.К., Бовчалюк З.А.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення аліментів з ОСОБА_2, за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 травня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 травня 2018 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей.

В апеляційній скарзі заявник, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати цю ухвалу, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7, ч.2 ст.369 ЦПК України справу розглянуто без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.5 ст.268, ст.381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а оскаржувана ухвала - до скасування з таких підстав.

Відмовляючи у видачі судового наказу, суд першої інстанції виходив із того, що заява ОСОБА_1 про видачу судового наказу подана з порушенням вимог п.1 ч.2 ст.163 ЦПК України, оскільки заявник звертається до Луцького міськрайонного суду, а Указом Президента України від 20 серпня 2001 року №641/2001 затверджено назву суду - Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Проте, такий висновок суду є помилковим та зроблений з порушенням норм процесуального права.

Згідно з положеннями п.1 ч.2 ст.163 ЦПК України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено найменування суду, до якого подається заява.

Із матеріалів справи вбачається, що у заяві ОСОБА_1 про видачу судового наказу зазначено найменування суду, до якого подається заява це Луцький міськрайонний суд (а.с.1).

Законодавець не вимагає зазначати повну назву суду.

Крім того, суд в оскаржуваній ухвалі не ставить під сумнів територіальну підсудність розгляду заяви, тобто необхідність звернення із заявою саме до цього суду.

Також суд невірно трактує Указ Президента України від 20 серпня 2001 року №641/2001, яким затверджено Мережу та кількісний склад суддів місцевих судів України, де у Волинській області в переліку місцевих судів значиться найменування місцевого суду - Луцький міськрайонний (а.с.15-17).

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Оскільки при поданні заяви про видачу судового наказу заявником ОСОБА_1 не допущено порушень п.1 ч.2 ст.163 ЦПК України, то відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, як постановлена помилково, із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.368, 374, 379, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 травня 2018 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий-суддя:

Судді: