Справа № 465/3202/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Лозинський Б.М.
Провадження № 22-ц/783/6647/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цапа П.М.

з участю: ОСОБА_2, його представника

ОСОБА_3, представника ПАТ «БГ Банк» -

ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «БГ Банк» на заочне рішення Франківського районного суду м. Львова від 02 вересня 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_5 звернувся в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк Перший» про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу в сумі 36 731,58 грн.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено, стягнуто з Публічного акціонерного товариства «БГ Банк» на користь ОСОБА_5 заборгованість за договором банківського вкладу (депозиту) №ДФ-057312 від 25.12.2013 року в сумі 36 731,58 грн. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «БГ Банк» на користь на користь держави 1218 грн. у відшкодування судових витрат.

Рішення в апеляційному порядку оскаржило ПАТ «БГ Банк»,вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. В апеляційній скарзі зазначає, що 25.12.2013 року між позивачем та ПАТ «Банк Перший» (правонаступником якого є ПАТ «БГ Банк») було укладено депозитний договір № ДФ-057312 на строк 188 днів в сумі 4006 дол. США із відсотковою ставкою 9% річних і терміном дії договору з 25.12.2013 року по 01.07.2014 року. Станом на 01.07.2014 року сума вкладу становила 4 204,82 дол. США. Постановою НБ України від 27.11.2014 року №745 ПАТ «БГ Банк» було визнано неплатоспроможним та рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 131 від тієї ж дати було запроваджено Тимчасову адміністрацію в ПАТ «БГ Банк». Апелянт також зазначає, що судом першої інстанції під час розгляду справи не досліджено, чи виплачено позивачу кошти повністю чи частково. Як вже зазначалось, сума вкладу позивача становила 4 204,82 дол. США, і як вбачається з доказів, наданих відповідачем, у відповідності до положень ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фондом гарантування вкладів фізичних осіб через банк-агент ПАТ «Укрінбанк» відшкодовано повну суму вкладу в розмірі 4 204,82 дол. США, що еквівалентно 62 933,21 грн., а тому спір між сторонами відсутній. Крім цього вважає, що при розгляді справи судом першої інстанції взагалі не враховано та не зазначено в оскаржуваному рішенні про початок процедури виведення ПАТ «БГ Банк» з ринку. Адже, норми спеціального Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», які є пріоритетними відносно норм ЦК України в контексті конкретних правовідносин між позивачем та відповідачем, судом не застосовані, проігноровані та не враховані, як при розгляді справи, так і при ухваленні оскаржуваного рішення. З вищенаведених підстав апелянт просить заочне рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника ПАТ «БГ Банк» ОСОБА_4 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення ОСОБА_5, його представника ОСОБА_3 щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до задоволення з врахуванням наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що згідно з умовами договору банківського вкладу, банк зобовязаний, з врахуванням положень цього договору, після закінчення строку вкладу (або на першу вимогу вкладника) повернути вклад (або його частину) вкладнику в порядку, визначеному договором та законодавством України та виплатити проценти.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.

Відповідно до положень ст.ст. 525-526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно з ч.1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Якщо відповідно до договору банківського вкладу вклад повертається вкладникові на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, проценти за цим вкладом виплачуються у розмірі процентів за вкладами на вимогу, якщо договором не встановлений більш високий процент.

Відповідно до ч.1 ст.1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу в банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

З огляду на визначення договору банківського вкладу, що закріплене в

ЦК України та інших нормативно-правових актах, банківський вклад (депозит) це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору (стаття 2 Закону України від 7 грудня 2000 року № 2121-III "Про банки і банківську діяльність").

Судом першої інстанції встановлено, що 25.12.2013 року між ПАТ Банк Перший, правонаступником якого є ПАТ «БГ Банк» та ОСОБА_5 був укладений кредитний Договір №ДФ-057312 банківського вкладу (депозиту) вклад «Великі можливості» строком 188 днів, а саме з 25.12.2013 року до 01.07.2014 року грошові кошти в сумі 4006 доларів США, згідно п.1.4 договору по закінченню строку вкладу банк повертає вклад вкладникові.

Пункт 3.1.1. договору передбачає, що банк зобовязаний з врахуванням положень цього договору після закінчення строку вкладу (або на першу вимогу вкладника) повернути вклад (або його частину) вкладнику в порядку, визначеному договором та законодавством України та виплатити проценти.

Матеріалами справи підтверджується, зокрема, випискою про рух коштів, і це не заперечував позивач, що відповідач, на вимогу позивача про повернення грошового вкладу, перерахував позивачу 62933.21 грн.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що неповернутими залишилися 36731.58 грн., оскільки банком виплачено 4169.99 дол. США, розрахунок який проведено в національній валюті з розрахунку 1 дол. США станом на 28.11.2014 року, що становив14.966885 грн., без врахування того, що на момент виплати вкладу, який позивачу виплачено 15.04.2015 року, курс долара становив 22.93 грн., а відтак банк повинен був повернути йому всього 99664.79 грн.

Тобто, позовні вимоги, якими є стягнення з ПАТ «Банк Перший» 36731.58 грн., ОСОБА_5 обгрунтовує наявністю різниці між сумою, яка, на думку позивача, підлягала стягненню з ПАТ «Банк Перший» і сумою, яка була виплачена відповідачем позивачу, що становить курсову різницю долара станом на день виплати банківського вкладу, а частину суми в розмірі 151 доларів становить відсотки за період з 01.07.2014 року до 28.11.2014 року, з дня закінчення строку дії договору .

Разом з тим, встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 27.11.2014 року № 745 «Про віднесення ПАТ «БГ Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі Фонд) прийнято рішення № 131 про запровадження тимчасової адміністрації в банку та призначено Уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «БГ Банк».

Відповідно до постанови Правління Національного Банку України 26.02.2015 року № 134 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «БГ Банк» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 27.02.2015 року № 43 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «БГ Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «БГ Банк» ОСОБА_6 по 26.02.2016 року включно.

Процедура виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання про запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Згідно з п.16 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п.6 ст.2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону передбачено наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Зокрема, згідно з п.п.1, 2 ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до ч. 2 ст.46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси.

Таким чином, з 27.11.2014 року, Фонд запровадив у ПАТ «БГ Банк» тимчасову адміністрацію та розпочав процедуру виведення з ринку, з 26.02.2015 року розпочато процедуру ліквідації банку. Відтак, на час розгляду справи у банку вже було введено тимчасову адміністрацію, що унеможлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», тобто, унеможливлює стягнення банківського вкладу саме з ПАТ «БГ Банк», який є неналежним відповідачем у справі.

Статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що кредитор банку - це юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Згідно зі ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень.

Відповідно до ст.28 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх представникам та спадкоємцям у національній валюті України в готівковій або безготівковій формі не пізніше семи днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

З огляду на вищенаведене, з урахуванням фактичних обставин справи та положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», беручи до уваги, що 27.11.2014 року Фонд запровадив у ПАТ «БГ Банк» тимчасову адміністрацію та розпочав процедуру виведення з ринку, тобто, на момент ухвалення рішення судом першої інстанції, 02 вересня 2015 року, у банку вже було введено тимчасову адміністрацію, і це унеможливило стягнення коштів у будь - який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що не врахував суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення суду.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з»ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

У звязку з неповним з»ясуванням судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи; недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням постанови про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ПАТ «Банк Перший».

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст. ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «БГ Банк» - задовольнити.

Заочне рішення Франківського районного суду м. Львова від 02 вересня 2015 року скасувати та ухвалити постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ПАТ «БГ «Банк» - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 05.07.2018 року.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Ванівський О.М.

ОСОБА_7