Справа № 495/5668/18
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

23 липня 2018 року м.Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого одноособово судді Заверюха В.О.,

при секретарі Червинській І.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Білгород-Дністровському в порядку загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

21.06.2018 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом, в якому просить суд:

- розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 18.01.2013 року виконавчим комітетом Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, актовий запис №01;

- стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 3000,00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку;

- стягнути з відповідача судові витрати.

Позивач мотивує свій позов тим, що подружні стосунки між ними припинені, а причиною розпаду сім'ї стали різні погляди на життя. На даний час ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживають окремо, від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Збереження сім'ї позивач вважає неможливим, спору про розподіл майна не має. Неповнолітня дитина проживає з позивачем та знаходиться на її повному утриманні, відповідач в свою чергу ухиляється від утримання дитини, на теперішній час відповідач працює за приватним наймом та має стабільний заробіток, інших утриманців не має.

На підставі наведеного просить позов задовольнити повному обсязі.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 червня 2018 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження.

Позивач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. 23.07.2018 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1, у якій вона зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити та розглядати справу за її відсутності.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 23.07.2018 року ОСОБА_2 надав заяву, у якій зазначає, що проти розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини у зазначеному розмірі не заперечує, просить справу розглядати за його відсутності.

Перевіривши матеріали справи, докази, суд приходить до наступного.

У відповідності до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Як встановлено в судовому засіданні, між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Новацька) ОСОБА_4, 18 січня 2013 року було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖД №182458, виданим виконавчим комітетом Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, актовий запис №01.

Позивач зазначає, що шлюбні стосунки між сторонами припинені, а причиною розпаду сім'ї стали різні погляди на життя. На даний час ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживають окремо, від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Збереження сім'ї позивач вважає неможливим, спору про розподіл майна не має.

Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

Згідно ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Відповідно до ч.3 ст. 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Згідно ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення.

Оскільки сторони однією сім'єю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, а також з огляду на те, що відповідач позов визнав, суд вважає за можливе розірвати шлюб між сторонами.

Неповнолітня донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД №442201 від 29.07.2015 року мешкає з позивачем ОСОБА_1 за адресою: вул.Хмельницького 1, с.Старокозаче, Білгород-Дністровський район, Одеської області, що підтверджується довідкою від 19.06.2018 року №1517. Дитина знаходяться на повному утриманні позивача, відповідач в свою чергу на користь позивача грошових коштів на утримання спільної дитини належним чином не надає.

Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, причому обовязком особистим, індивідуальним. Проживання окремо не звільняє від виконання цього обовязку. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання повязане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою. Платник аліментів зобовязаний роботи все можливе для того, щоб його заробіток (доходи) були достатніми для власного утримання та утримання дітей, за належний розвиток яких він відповідальний як батько.

Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини (ст.141 СК України).

Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ч.1,2 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідача на утримання дитини, суд враховує обставини, інтереси сторін та потреби самої дитини.

З огляду на правові позиції п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей з можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу.

Як пояснювала в судовому засіданні позивачка, дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, але такий рівень позивач одна не може забезпечити, відповідач на теперішній час працює за приватним наймом та має стабільний заробіток, інших утриманців не має.

З урахуванням принципу співмірності, потреб дитини, враховуючи інтереси неповнолітньої дитини для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя, матеріальне становище сторін, виходячи із загальних засад справедливості цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів неповнолітньої дитини, враховуючи, що ст.180 СК України покладає обов'язок утримувати дитину на обох батьків, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення аліментів у розмірі 3000 грн..

Норма ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч.2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч.4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Разом з тим, позивач не надала документів про оплату послуг адвоката при наданні правничу допомогу - платіжних доручень, касових чеків або інших банківських документів, які б підтверджували, що позивачем понесено витрати на правничу допомогу.

Згідно ст.141 ЦПК України, судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Позивачка звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому суд вважає за доцільне відповідно до ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 704,80 грн. в дохід держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. 51 Конституції України, ст.ст.180-182 СК України, ст.ст.2, 4, 5, 76-81, 133, 137, 141, 206, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Новацька) ОСОБА_4, зареєстрований виконавчим комітетом Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, актовий запис №01 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце мешкання: вул.Молодіжна 6, с.Струмок, Татарбунарського району, Одеської області на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3ї Олександрівни, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи з 21.06.2018 року до досягнення дитиною повноліття, а саме 16.07.2033 року.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце мешкання: вул.Молодіжна 6, с.Струмок, Татарбунарського району, Одеської області на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце мешкання: вул.Молодіжна 6, с.Струмок, Татарбунарського району, Одеської області на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, судовий збір у розмірі 704,80 грн.

В іншій частині відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи,зазначений строк обчисляються з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Заверюха В.О.