Справа № 299/1334/14-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

02 липня 2018 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів ДЖУГИ С.Д., МАЦУНИЧА М.В.

при секретарі ВОЛОЩУК В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на ухвалу Виноградівського районного суду від 23 березня 2018, повний текст якої складено 23 березня 2018 року, головуюча суддя Рішко Г.І., про зміну способу виконання заочного рішення Виноградівського районного суду від 15 травня 2014 року у цивільній справі № 299/1334/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_2, про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

встановив:

ПАТ КБ «ПриватБанк» 27.02.2018 подало до Виноградівського районного суду заяву про зміну способу виконання заочного рішення Виноградівського районного суду від 15.05.2014 у зазначеній справі. Мотивувало заяву таким.

Заочним рішенням Виноградівського районного суду від 15.05.2014 у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення боргу за кредитним договором від 15.04.2008 № К056-08/Ф звернено стягнення на належний ОСОБА_1 житловий будинок № 52 по вул. Соломіна в с. Олешник Виноградівського району шляхом продажу предмета іпотеки банком будь-які третій особі із наданням банку відповідних повноважень, необхідних для продажу майна.

На даний час банк не в змозі виконати рішення, оскільки відсутні документи, необхідні для реалізації предмета іпотеки, відсутній попит покупців, а в банку відсутній вільний доступ до предмета іпотеки.

Посилаючись на ці обставини, на відсутність у законодавстві чіткого і вичерпного переліку підстав для зміни способу та порядку виконання рішення суду, вказуючи на суттєвість наведених обставин як перешкод для банку виконати рішення, кредитор у порядку ст. 435 ЦПК України просив встановити такий спосіб виконання рішення Виноградівського районного суду від 15.05.2014 у справі № 299/1334/14-ц:

стягнути з відповідача ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 108789,07 дол. США, що за курсом 11,87 згідно із службовим розпорядженням НБУ від 09.04.2014 становить 1291326,26 грн, яка складається з наступного: 29999,54 дол. США заборгованість за кредитом, 27146,21 дол. США заборгованість за процентами, 18064,58 дол. США заборгованість за комісією, 33578,74 дол. США пеня;

інші положення рішення Виноградівського районного суду від 15.05.2014 у справі № 299/1334/14-ц залишити без змін;

видати виконавчі листи.

Ухвалою Виноградівського районного суду від 23.03.2018 у задоволенні заяви відмовлено. Приймаючи таке процесуальне рішення, суд першої інстанції виходив, зокрема, з того, що заявник по суті поставив питання про зміну предмету позову та резолютивної частини рішення суду, що є неприпустимим.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, банк її оскаржив як незаконну та необґрунтовану. Посилається на обставини, якими була вмотивована зава, вказує на необхідність виконання рішення суду, що набрало законної сили, невиконання якого порушує майнові права кредитора. Зазначає, що обґрунтовано просить про зміну порядку і способу виконання рішення суду в обраний спосіб, оскільки йдеться про ту саму суму боргу, що її стягнуто рішенням суду, а тому змінюється лише спосіб виконання рішення. Апелянт просить ухвалу скасувати, заяву задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника заявника адвоката ОСОБА_3, яка апеляцію підтримала, розглянувши справу за правилами ст. 372 ч. 2 ЦПК України у відсутність інших учасників процесу, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, суд приходить до такого.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ КБ «ПриватБанк» у квітні 2014 року предявило позов до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_2, про звернення стягнення на предмет іпотеки, просило звернути стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення боргу ОСОБА_2 за кредитним договором від 15.04.2008 № К056-08/Ф у розмірі 108789,07 дол. США, що за курсом 11,87 згідно із службовим розпорядженням НБУ від 09.04.2014 становить 1291326,26 грн, де: 29999,54 дол. США заборгованість за кредитом, 27146,21 дол. США заборгованість за процентами, 18064,58 дол. США заборгованість за комісією, 33578,74 дол. США пеня, на належний ОСОБА_1 житловий будинок № 52 по вул. Соломіна в с. Олешник Виноградівського району шляхом продажу предмета іпотеки банком будь-які третій особі із наданням банку відповідних повноважень, необхідних для продажу майна (а.с. 4-7).

Заочним рішенням Виноградівського районного суду від 15.05.2014 позов задоволено, у рахунок погашення зазначеного вище боргу звернено стягнення на належний ОСОБА_1 житловий будинок № 52 по вул. Соломіна в с. Олешник Виноградівського району шляхом продажу предмета іпотеки банком будь-які третій особі із наданням банку відповідних повноважень, необхідних для продажу майна (а.с. 85-87).

Таким чином, позов був предявлений до ОСОБА_1, а позичальник за кредитним договором ОСОБА_2 позивачем був у справі визначений третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Тож до ОСОБА_2 позов не предявлявся, щодо нього у цій справі рішення судом не ухвалювалося.

Тим часом, у заяві про зміну способу виконання заочного рішення Виноградівського районного суду від 15.05.2014 банк зазначив, що цим рішенням був задоволений позов до ОСОБА_1 і ОСОБА_2, що не відповідає дійсності, і саме цим, серед іншого, була вмотивована заява банку.

Після проголошення рішення суд, який його ухвалив, не може сам скасувати або змінити це рішення, крім випадків, визначених ЦПК України (ст. 268 ч. 8 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017). Попередня редакція ЦПК України теж містила норму про те, що після проголошення рішення суд, який його ухвалив, не може сам скасувати або змінити це рішення (ст. 218 ч. 2).

За правилами ст. 435 ЦПК України у чинній редакції, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, за заявою стягувача може встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання, постановивши з цього питання ухвалу (ч.ч. 1, 3, 7). Предметом правового регулювання в статті 435 ЦПК України є питання, повязані з певними обставинами щодо виконання рішення суду, а не питання ухвалення нового чи іншого рішення, зміни рішення. Положення ст. 435 ЦПК України не передбачають права суду та можливості для нього зміни резолютивної частини раніше ухваленого рішення шляхом, зокрема, вирішення питання про стягнення коштів чи встановлення відповідного обовязку щодо особи, яка не була відповідачем у справі і щодо якої рішення судом не ухвалювалося. Вирішуючи питання про зміну способу або порядку виконання рішення суд не вправі ухвалити фактично нове рішення щодо нового чи іншого предмету позову та щодо іншої особи. Протилежне суперечило б суті цивільного процесу, правилам, установленим щодо диспозитивності процесу, порядку провадження у відповідних справах і на відповідних стадіях процесу, кола учасників справи, їх процесуального статусу, прав і обовязків сторін у процесі тощо.

Відтак, ухвалу постановлено судом першої інстанції з додержанням норм процесуального права, чого доводи апеляції не спростовують, тому на підставі ст. 375 ЦПК України скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п. 1, ст.ст. 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення, а ухвалу Виноградівського районного суду від 23 березня 2018 без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає. Повне судове рішення складене 12 липня 2018 року.

Судді