У Х В А Л А

04 липня 2018 року

м. Київ

справа № 552/3833/15-ц

провадження № 61-8599св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Журавель В. І. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Крата В. І., Курило В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Київського районного суду м. Полтави від 27 вересня 2016 року у складі судді Самсонової О. А. та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 17 листопада 2016 року у складі колегії суддів: Пилипчук Л. І., Дряниці Ю. В., Кривчун Т. О.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») про стягнення коштів.

Позов мотивований тим, що рішенням апеляційного суду Полтавської області від 28 квітня 2015 року визнано неправомірними дії ПАТ КБ «ПриватБанк» в частині невиконання банком правил надання банківських послуг при користуванні платіжною карткою кредитка «Універсальна», виданої на ім'я позивача, визнано транзакцію щодо переказу 24 грудня 2014 року коштів у сумі 13 135 грн з кредитної картки ПАТ КБ «ПриватБанк», виданої на її ім'я, нечинною та зобов'язано банк повернути їй кошти в сумі 13 135 грн шляхом відновлення на картковому рахунку.

На час звернення до суду із позовом зазначене рішення суду не виконано.

З огляду на викладене та з урахуванням уточнених позовних вимог, просила суд стягнути на її користь з ПАТ КБ «ПриватБанк» пеню у розмірі 8 458,94 грн, проценти за користування коштами - 5 065,08 грн, інфляційні втрати - 7 527,71 грн та три проценти річних - 695,26 грн, а всього 21 746,99 грн.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 27 вересня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 17 листопада 2016 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 пеню за період з 24 грудня 2014 року по 27 вересня 2016 року в сумі 8 458,94 грн, компенсацію інфляційних втрат за період з 24 грудня 2014 року по 01 вересня 2016 року в сумі 7 527,71 грн, три відсотки річних за період з 24 грудня 2014 року по 27 вересня 2016 року у розмірі 695,26 грн, проценти за користування коштами за період з 24 грудня 2014 року по 27 вересня 2016 року в сумі 257,67 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що неповернення коштів на картковий рахунок позивача є простроченням грошового зобов'язання, а тому на підставі положень пункту 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», статей 536, 625, 1214 ЦК України наявні підстави для цивільно-правової відповідальності банку за весь час прострочення, починаючи від дня здійснення несанкціонованої платіжної операції.

Вина банку при здійсненні несанкціонованої платіжної операції встановлена судовим рішенням, а тому в силу частини третьої статті 61 ЦПК України зазначена обставина не підлягає повторному доказуванню в цій справі.

У вересні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» подало касаційну скаргу, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що судаминеправильно застосовано статтю 625 ЦК України до спірних правовідносин, оскільки вони виникли на підставі судового рішення і врегульовані Законом України «Про виконавче провадження».

Зазначає, що судами не враховано положення частини другої статті 258 ЦК України, відповідно до яких позовна давність до вимог про стягнення пені застосовується в один рік.

Крім того, законом відповідальність банку за протиправні дії третіх осіб, вчинених щодо майна користувача банківських послуг не передбачено, а судом не встановлено вини відповідача у перерахуванні коштів з карткового рахунку.

У березні 2017 року ОСОБА_4 подала заперечення на касаційну скаргу, зазначаючи про те, що судові рішення судів попередніх інстанцій є законними і обґрунтованими, а тому просила залишити їх без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 03 травня 2018 року зупинено касаційне провадження у справі № 552/3833/15-ц до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 686/21962/15-ц.

Відповідно до частини першої статті 254 ЦПК України провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення.

Великою Палатою Верховного Суду прийнято постанову від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц.

Тому колегія суддів поновлює касаційне провадження у справі № 552/3833/15-ц за позовом ОСОБА_4 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення коштів.

Керуючись статтею 254, 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Поновити касаційне провадження у справі № 552/3833/15-ц за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення коштів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська

СуддіВ. І. Журавель В. М. Коротун

В. І. Крат

В. П. Курило