Справа № 502/1488/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2018 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Манжос Н. В.,

за участю секретаря судового засідання Фоміній О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до Кілійського районного суду Одеської області, 17.08.2017 року, з позовом до ОСОБА_1 «Про стягнення заборгованості за кредитним договором» № б/н, від 22.05.2008 року, в розмірі 35 978 гривень 21 копійка. В позовній заяві позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 22.05.2008 року, ОСОБА_1, отримала кредит у розмірі 500, 00 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00 % на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Позивач ОСОБА_2 акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», є правонаступником прав та обовязків Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», у звязку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року, змінено найменування позивача з Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на ОСОБА_2 акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», про що зазначено у п. 1. 1 Статуту ПАТ Кб «ПриватБанк».

Отримавши кредитні кошти, відповідач ОСОБА_1, неналежним чином виконувала свої зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитом, яка станом на 30.06.2017 року, становить 35 978 гривень 21 копійка та складається з: - 2819, 89 гривень, заборгованості за кредитом; - 27693, 15 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом; - 3275, 73 гривень, заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500 гривень штраф /фіксована частина/; - 1689, 44 гривень штраф /процентна складова/, - всього 35 978 гривень 21 копійка заборгованості, яку представник позивача просив суд стягнути з відповідача.

22.02.2018 року від представника відповідача за довіреністю ОСОБА_3, надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначено, що відповідач з позовними вимогами не згодна, вважає їх необґрунтованими та такими, що суперечать нормам діючого законодавства України, порушують норми матеріального та процесуального права, її майнові права, виходячи з наступного. Згідно позовних вимог, позивач просить стягнути 35978,21 грн. заборгованості, яка складається з наступного: 2819,89 грн. заборгованість за кредитом; 27693,15 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3275,73 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина), 1689,44 грн. штраф (процентна складова), а також стягнути 1600 гривень судового збору. Так, 27.09.2017 року по справі Кілійським районним судом Одеської області була винесена Ухвала про витребування з ПАТ КБ «Приватбанк» письмові докази, а саме:

1. Документи, які свідчать про підпис позичальника ОСОБА_1 на Умовах та Правилах надання Банківських послуг та відповідно до договору № б/н від 22.05.2008 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» згідно Заяви, поданої до ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 про видачу універсальної кредитної картки, та з урахуванням Постанови № 6-16 ЦС-15 ВСУ від 11.03.2015 року.

2. Відомості (документи) про отримання ОСОБА_1 коштів в ПАТ КБ «Приватбанк» разом з карткою 267077, а також отримання ОСОБА_1 інших карток в ПАТ КБ «Приватбанк» після квітня 2012 року.

3. Письмові розрахунки, завірені належним чином, про отриманні та сплачені ОСОБА_1 кошти, які мають бути підтверджені первинними облікованими бухгалтерськими документами, відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та бухгалтерську звітність в Україні».

4. Письмові докази про отримання ОСОБА_1 інших карток ПАТ КБ «Приватбанк» після квітня 2012 року та письмові підтвердження того, яке відношення інші картки, які були видані ОСОБА_4 ОСОБА_1, мають відношення до договору № б/н від 22.05.2008 року, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1

На що позивачем ПАТ КБ «Приватбанк» за вих. №8119 від 11.10.2017 року було надано повідомлення, що укладення Договору здійснюється за принципом укладення між ОСОБА_4 і клієнтом договору приєднання (ст. 634 ЦК України). Підписанням заяви Позичальник приєднується до запропонованих банком Умовами та Тарифами. До вказаного повідомлення долучена виписка по рахунку та Довідка про видачу кредитних карток.

Позивач не надав суду доказів підпису ОСОБА_1 на Умовах та Правилах надання Банківських послуг, ознайомлення саме з ними ОСОБА_1 відповідно до договору № б/н від 22.05.2008 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» згідно Заяви, поданої до ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 про видачу універсальної кредитної картки. Умови та правила надання банківських послуг, а також правила користування платіжною карткою не можуть підтверджувати факт існування боргу оскільки в цих документах немає жодного посилання на Відповідача, а також вони не підписані Відповідачем, що свідчить про те, що вони на Відповідача не розповсюджуються.

В наданій в виписці по рахунку на виконання Ухвали суду від 27.09.2017 року позивач вказує операції проведені по рахунку (отримання коштів ОСОБА_1) з 02.06.2012 року по 01.11.2013 року (останнє зняття коштів в сумі 200 гривень 01.11.2013 року в м. Одеса) по, нібито, основній карті 267077, але строк дії вказаної карти, відповідно до залученої до матеріалів справи позивачем Заяви ОСОБА_1 від 22.05.2008 року закінчився 04 місяця (квітня) 2012 року.

Позивачем не надано доказів отримання інших карток згідно договору № б/н від 22.05.2008 року після 04 місяця 2012 року. Довідка позивача, долучена до повідомлення за вих. №8119 від 11.10.2017 року стосовно того, що за кредитним договором №б/н від 22.04.2008 року (заява ОСОБА_1 була підписана нею 22.05.2008 року) було відкрито окрім картки 267077 ще і картку 789531 з терміном дії 01.06.2012 до 03 місяця 2016 року не може слугувати доказом заборгованості ОСОБА_1, оскільки на виконання Ухвали суду від 27.09.2017 року позивач не надав письмові докази про отримання ОСОБА_1 інших карток ПАТ КБ «Приватбанк» після квітня 2012 року та письмові підтвердження того, яке відношення інші картки, які були видані ОСОБА_4 ОСОБА_1, мають відношення до договору № б/н від 22.05.2008 року, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1, а саме відповідні заяви з підписом ОСОБА_1 Навіть, якби Банк надав такі докази, то, як вказує сам позивач, остання оплата по рахунку була 01.11.2013 року. Але ця оплата по іншій карті, і навіть по ній закінчився строк позовної давності предявлення вимог позивача.

Таким чином, вже починаючи з травня місяця 2012 року закінчення строку дії карти 267077 Банк фактично знав про своє порушене право, проте не заявляв про це, і саме з цього моменту і починається перебіг позовної давності, як щодо основного зобовязання так і до застосування відсотків за його користування та інших передбачених договором сум. Тобто починаючи з 01.06.2012 року до 04.08.2017 року пройшло більше пяти років і строк позовної давності, щодо кредитного договору та стягнення неустойки за вказаним договором сплив.

Тобто з вказаним позовом Банк повинен був звернутися не пізніше 01.12.2016 року, але навіть для цього також повинен був підтвердити факт відношення картки 789531 з терміном дії 01.06.2012 до 03 місяця 2016 року до кредитного договору б/н від 22.05.2008 року.

На підставі вищезазначеного представник відповідача просить суд застосувати позовну давність у справі та відмовити в задоволенні позовних вимог по справі.

27.04.2018 року від позивача надійшла відповідь на відзив в якій зазначено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 22.05.2008 року ОСОБА_1 (далі - Відповідач) отримав кредит у розмірі 500.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

В даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах:в заяві Позичальника, Умовах надання банківських послуг, Правилах користування платіжною карткою та ОСОБА_4. Таким чином, між ОСОБА_4 та Позичальником укладається договір у письмовій формі. Укладення кредитного договору, чинному законодавству України не суперечить. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії, який задля придбання, припинення або зміна цивільних прав та обов'язків, що за змістом ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України вказує на вчинення двостороннього кредитного договору, складовими якого виступають Заяви, Умови, Правила та Тарифи, з якими Позичальник ознайомлений, про що свідчить підпис в Заяві.

Слід зауважити, що розрахунок заборгованості не є первинним документом за своєю природою, а є інформаційним документом по факту обробки фактичного операційного руху грошових коштів по рахунках кредитної угоди, а також відображує стан нарахувань в певні періоди часу.

Із виписки вбачається, що Відповідач знімав кредитні кошти, потім частково погашав заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами.

Користуючись кредитними коштами, відповідачу були добре відомі і зрозумілі умови договору, а тому його твердження щодо не знання тарифів, умов та правил не відповідають дійсним обставинам справи.

Відповідно до п. 6.3. Договору до обов'язків клієнта входить отримувати виписки про стан картрахунку і проведені операції по картрахунку.

Отже Відповідач мав можливість самостійно знайомитися з балансом свого карткового рахунку шляхом отримання інформації через Інтернет. Згідно п. 6.3 Правил надання банківських послуг, отримання виписок карткового рахунку є обов'язком Клієнта. Не отримання виписки або несвоєчасне отримання не звільняє Держателя від виконання своїх зобов'язань за договором (п. 8.1. Правил).

П. 6.4 Умов і Правил встановлено, що при незгоді зі змінами Правил та / або ОСОБА_4 Клієнт зобовязаний надати ОСОБА_4 письмову заяву про розірвання цього договору і погасити заборгованість, що виникла перед ОСОБА_4, у тому числі і заборгованість, що виникла протягом 30 днів з моменту повернення Карток, виданих Держателю і його Довіреною особам.

Відповідно по даному договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов'язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту.

Дія договору пролонгується кожні 12 місяців. Картковий рахунок діє до повного виконання, а строк дії картки зазначено на самій картці.

Згідно п. 2.1.1.2.12 у разі закінчення строку дії карта продовжується ОСОБА_4 на новий строк (шляхом надання Клієнту карти з новим строком дії).

Відповідач звернувся в Банк з заявою про перевипуск карти, тобто надання карти з новим строком дії.

Перевипуск карти Відповідачем підтверджується наявністю фото Клієнта з картою та банківською випискою по картковому рахунку, що додається. Поскільки перевипуск карти не являється укладенням нового кредитного договору в заповненні додаткових документів для перевипуску картки не мало необхідності, що не суперечить чинному законодавству України.

Згідно з довідкою про карти клієнта видані за договором № б/н від 22.05.2008 року, картка № 789531 була надана клієнту 01.06.2012 року зі строком дії до 03.16 тобто строк дії картки до 31.03.2016 року.

Більше того 28.07.2012 року ОСОБА_1 підписала анкету заяву Позичальника про приєднання до запропонованих банком Умов та Тарифів. Відповідно до умов договору, а саме: п. 1.1.7.31 строк позовної давності за кредитним договором, щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів), був збільшений до 50 років, що не суперечить нормам закону, адже згідно ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

На підставі вищезазначеного позивач просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність та у відсутність відповідача, позовні вимоги не визнав у повному обсязі.

На підставі письмових заяв представника позивача та представника відповідача, суд ухвалює рішення без фіксації ходу судового засідання звукозаписувальним технічним пристроєм, що відповідає положенням ст. ст. 223, 247 ЦПК України.

Дослідивши позовну заяву та докази по справі, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

Судом встановлено, що 22.05.2008 року, між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «ПриватБанк», було укладено кредитний договір б/н, за умовами якого ОСОБА_1, отримала кредит на суму 500,00 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36, 00 % на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ОСОБА_2 Акціонерне Товариство комерційний банк "ПриватБанк" є правонаступником прав та обов'язків Закритого Акціонерного Товариства комерційний банк "ПриватБанк", у зв'язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 р. змінено найменування Позивача з Закритого акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на ОСОБА_2 акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», про що зазначено у п.1.1. Статуту ПАТ КБ "Приватбанк", який додається до позовної заяви.

17.07.2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін (номер запису в ЄДРПОУ 8006727).

Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням ОСОБА_4, і Клієнт дає право ОСОБА_4 в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

З досліджених доказів суд встановив наступні фактичні обставини:

Згідно п. 8.6. Умов при порушенні Клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 120 днів, Позичальник зобовязаний сплатити ОСОБА_4 штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Згідно довідки наданої ПАТ КБ «ПриватБанк» встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був підписаний кредитний договір № б/н від 22.04.2008 року, за яким було надано кредитні картки: 267077, термін дії 04/12 та кредитну картку 789531, яка має термін дії 03/16 року.

Згідно наданого розрахунку, в звязку з невиконанням ОСОБА_1 зобовязань за кредитним договором, станом на 30.06.2017 року, остання має заборгованість, яка складається з: - 2819, 89 гривень, заборгованості за кредитом; - 27693, 15 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом; - 3275, 73 гривень, заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500 гривень штраф /фіксована частина/; - 1689, 44 гривень штраф /процентна складова/, - всього 35 978 гривень 21 копійка.

При ухваленні рішення судом застосовано наступні норми права:

Як зазначено в п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обовязків є, серед іншого, договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Одним з видів порушення зобовязання є прострочення - невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як строк договору, так і строк (термін) виконання зобовязання (ст.ст. 530, 631 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Умовами кредитного договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями, а також визначено кінцевий строк повернення кредиту в повному обсязі.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобовязання згідно із ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ст. 253 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ч. 1 ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Згідно ч.ч. 1 та 3 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Водночас, слід також враховувати, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку.

За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору (правова позиція Верховного Суду України висловлена в постановах від 19.03.2014р. у справі № 6-14цс14 та від 18.06.2014р. у справі № 6-61цс14).

Позивач звернувся до суду з позовною заявою 17.08.2017 року.

З матеріалів справи вбачається, що строк дії картки 789531, відповідно до копії Анкети Заяви від 28.07.2012 року, визначений до кінця березня 2016 року, а відтак, враховуючи момент звернення позивача з вимогою про стягнення основної заборгованості по кредиту та правову позицію Верховного Суду України, встановлено, що позивач звернувся до спливу позовної давності, оскільки перебіг позовної давності починається зі спливом останнього дня місяця дії картки.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Позовна давність згідно з ч. 3 ст. 267 ЦК України застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою ним до винесення рішення.

Згідно висновку Верховного Суду України в постанові від 24.06.2015 року по справі № 6-738цс15 без заяви сторони у спорі ні загальна ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може.

За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

З постанови Верховного Суду України від 19.11.2014 року по справі № 6-160цс14 вбачається, що правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Включення для обрахування пені прострочених платежів, які мали місце поза межами позовної давності до основної вимоги, не ґрунтується на вимогах закону. Аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Розмір пені та штрафів, з урахуванням заяви представника відповідача про застосування позовної давності, обмежується останніми 12 місяцями та становить 1200 гривень, оскільки згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 22.05.2008 року, за вказаний період відповідачу нараховувались щомісяця по 100 гривень комісії та пені.

Отже, загальна сума кредитної заборгованості, що підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача складає: 2819, 89 гривень заборгованості за кредитом + 27693, 15 гривень заборгованості по процентам за користування кредитом + 1200 гривень заборгованості за пенею та комісією, загалом 31 713, 04 гривень заборгованості за кредитним договором. На думку суду, вказаний розмір заборгованості, є розумним та справедливим, виходячи з розміру основного боргу, тому позовна заява підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч 1, 2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача на користь позивача згідно ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 141, 223. 247. 259, 263-265, 279 ЦПК, ст. ст. 258, 268, 526, 530, 1046, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, що зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (, р/р № 311, МФО № 305299), заборгованість за кредитним договором в розмірі 31 713 (тридцять одна тисяча сімсот тринадцять) гривень 04 (чотири) копійки.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, що зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», судовий збір у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_5