Постанова
Іменем України

09 липня 2018 року

м. Київ

справа № 591/3245/17-ц

провадження № 61-26914св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,
відповідачі: виконавчий комітет Сумської міської ради, департамент забезпечення платежів Сумської міської ради,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Сумської міської ради, Департаменту забезпечення платежів Сумської міської ради про зобов`язання вчинити певні дії за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Зарічного районного суду м. Суми у складі судді Бурди Б. В. від 18 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду Сумської області у складі колегії суддів: Собини О. І., Криворотенка В. І., Ткачук С. С., від 13 березня 2018 року

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Сумської міської ради, Департаменту забезпечення платежів Сумської міської ради про зобов`язання вчинити певні дії.

Позовна заява мотивована тим, що з 12 травня 1987 року до 24 вересня 1987 року він був призваний на спеціальні збори по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції (далі ЧАЕС) у складі військової частини № 57278 і отримав дозу опромінення.
Відповідно до рішення виконавчого комітету Сумської міської ради народних депутатів від 20 червня 1991 року № 172 він став на облік осіб, потребуючих поліпшення житлових умов для одержання житла відповідно до вимог статей 3641 ЖК УРСР та був включений до списку осіб, що користуються правом першочергового отримання жилих приміщень як особа, що приймала участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради народних депутатів від 17 червня 1993 року він, як особа, що має ІІ категорію учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, був включений до списку осіб, що користуються правом позачергового одержання житлової площі за № 1268.
17 червня 2011 року йому була присвоєна І категорія учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, у зв`язку з чим він переведений із списку осіб ІІ категорії до списку осіб І категорії під № 1554. У позачерговому списку осіб, що потребують поліпшення житлових умов, в якому обліковують учасників ліквідації ЧАЕС, він обліковується на 31 місці.
Вважав, що оскільки його взято на облік 20 червня 1991 року, а особа, зазначена першою у списку, взята на облік 17 грудня 2002 року, то він повинен обліковуватися у цьому списку за першим номером.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 , уточнивши позовні вимоги, просив суд зобов`язати відповідачів перемістити його у списку осіб, що потребують поліпшення житлових умов, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС І категорії з 31 на 1 місце.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 18 грудня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що дата включення позивача до вказаного списку позачергового права на отримання житла й, відповідно, визначення черги позивача серед інших учасників ліквідації аварії наслідків на ЧАЕС І категорії відповідає, як часу встановлення позивачу відповідного статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, так і даті прийняття рішення про включення його до списків осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень з пільгою визначеною для учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І категорії.

Постановою Апеляційного суду Сумської області від 13 березня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 18 грудня 2017 року залишено без змін.

Апеляційний суд, залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, погодився з висновком районного суду, зазначивши, що задоволення позовних вимог позивача порушить встановлений порядок надання житла і призведе до порушення прав інших осіб, що набули право на позачергове поліпшення житлових умов раніше позивача.

У травні 2018 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами першої та апеляційної інстанцій невірно застосовані норми матеріального права, а саме пункти 15, 23, 24 постанови Ради Міністрів УРСР та Української республіканської ради професіональних союзів від 11 грудня 1984 року № 470 «Про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР» з урахуванням Додатків № 5 та № 6, оскільки судом неправильно оцінений письмовий доказ наданий відповідачем список осіб, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС І категорії станом на 01 січня 2017 року, оскільки його форма та зміст не відповідають встановленим Додаткам № 5 та № 6, що є порушенням приписів процесуального закону.

Інших підходів, ніж дата взяття на облік та дата включення до списків осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень, у формуванні черговості забезпечення житлом осіб, які користуються певним правом (мають однакові пільги) в черговості одержання таких приміщень ніж дата взяття особи на квартирний обік, чинне законодавство України не встановлює.

Відзив на касаційну скаргу учасники справи до суду не подали.

07 червня 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Судом установлено, що ОСОБА_1 з членами своєї сім`ї перебуває на квартирному обліку за місцем проживання (з правом першочергового отримання житла як учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС) , як особа, яка потребує поліпшення житлових умов з 20 червня 1991 року.

На підставі заяви ОСОБА_1 від 07 травня 1993 року, до якої додано копію посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЄ (ІІ категорії) рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 17 червня 1993 року № 365 його, як учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС ІІ категорії, включено до списку осіб, що користуються правом позачергового одержання житла (а.с. 53).
На підставі заяви ОСОБА_1 від 23 червня 2011 року, до якої додано копію посвідчення від 17 червня 2011 року учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЄ (І категорії) рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 02 серпня 2011 року № 504 його, як учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС І категорії, включено до списку осіб, що користуються правом позачергового одержання житла (а.с. 55).
Станом на 01 січня 2017 року номер черги позивача у позачерговому списку 1329 (а.с. 48), за категорією обліку потерпілим у зв`язку з аварією на ЧАЕС І категорії 31.

Статтею 43 ЖК УРСР передбачено, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.
Порядок визначення черговості надання громадянам жилих приміщень встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР.
З числа громадян, взятих на облік потребуючих поліпшення житлових умов, складаються списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень.
Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень).
Законодавством Української РСР окремим категоріям громадян, які перебувають у загальній черзі, може бути надано перевагу в строках одержання жилих приміщень у межах календарного року взяття на облік.

Перелік громадян, які мають право на першочергове та позачергове отримання житлових приміщень, визначений статтями 45, 46 ЖК УРСР. Також передбачено, що громадяни, які мають право на позачергове одержання жилих приміщень, включаються до окремого списку.

Порядок надання жилих приміщень громадянам, які перебувають на квартирному обліку, врегульовано Правилами обліку громадян, потребуючих покращення житлових умов, та надання їм жилих приміщень, що затверджені постановою Ради Міністрів УРСР та Української республіканської ради професіональних союзів від 11 грудня 1984 № 470.

Відповідно до підпункту 1 пункту 39 зазначених Правил жилі приміщення надаються в порядку загальної черги, за винятком осіб, маючих право першочергового отримання цих приміщень.

Підпунктом 3 пункту 38 згаданих Правил встановлено, що черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття осіб, які потребують поліпшення житлових умов, на облік (включенням до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень).

Таким чином, вирішуючи спір, суди повно та всебічно з`ясували обставини справи, дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Отже, висновки судів відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Доводи касаційної скарги є безпідставними, висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають, фактично стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палатиКасаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 18 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду Сумської області від 13 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник
Б. І. Гулько
Ю. В. Черняк