АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2018 року м. Чернівці

справа № 723/1805/17

Апеляційний суд Чернівецької області у складі колегії суддів палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Литвинюк І. М.

суддів: Лисака І.Н., Яремко В.В.

секретар: Тодоряк Г.Д.

за участю: відповідача - ОСОБА_1, його представника - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 03 квітня 2018 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» до Великокучурівської сільської ради Сторожинецького району, ОСОБА_3, ОСОБА_1, третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради, визнання недійсним договору дарування, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, головуючий у І-й інстанції - Дедик Н.П.,

ВСТАНОВИВ :

У липні 2017 року публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» (далі - ПАТ «Укрзалізниця») звернулося до суду з позовом до Великокучурівської сільської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради, визнання недійсним договору дарування, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку.

В обґрунтування позовних вимог посилалося на те, що позивачем із землевпорядною організацією ПП «Ріга» укладено договір від 30 грудня 2013 року №Л/П-134382/НЮ про виконання робіт з інвентаризації земель та виготовлення державних актів на право постійного користування земельними ділянками Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» в межах

_______________________________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/794/665/18 Категорія 65 Доповідач: Литвинюк І.М.

смуги відведення. На виконання умов зазначеного договору ПП «Ріга» виготовило Технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки ДТГО «Львівська залізниця» під існуючими об'єктами залізничного транспорту за напрямком Чернівці - Вадул-Сирет від 283км+894м до 287км+608м в адміністративних межах Великокучурівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області.

В результаті проведеної інвентаризації встановлено, що земельна ділянка, яка перебуває у власності ОСОБА_3, частково, площею 0,2144 га, накладається на смугу відведення залізниці від 283км+894м до 287км+608м. Вказана земельна ділянка передана у власність ОСОБА_3 рішенням Великокучурівської сільської ради від 30 травня 2007 року №44-07/07, на неї видано державний акт серії НОМЕР_1 від 28 вересня 2007 року та зареєстровано в державному земельному кадастрі за НОМЕР_2.

Згідно з «Планом границ полосы отвода линии Черновцы-Адынката Львовской железной дороги в административных границах Черновицкого района Черновицкой области», який є доказом землекористування залізниці, розроблений та погоджений в 1959 році, ширина смуги відведення на вказаній вище ділянці становить 70 м від осі колії. Земельна ділянка відповідача ОСОБА_3 входить в ширину смуги відведення залізниці і загальна площа перетину становить 0,2144 га.

На земельній ділянці, розміри якої визначені Планом смуги відведення, розташована головна колія №020122036, яка є державною власністю і перебуває на балансі ДТГО «Львівська залізниця», що є державним підприємством.

Посилаючись на те, що вищевказаним рішенням порушується право позивача на користування земельною ділянкою та воно суперечить чинному законодавству, позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив визнати незаконним та скасувати рішення Великокучурівської сільської ради №44-07/07 від 30 травня 2007 року в частині передачі земельної ділянки ОСОБА_3 у приватну власність в с.Великий Кучурів Сторожинецького району Чернівецької області, визнати недійсним договір дарування земельної ділянки від 10 червня 2015 року, зареєстрований в реєстрі за №936 та скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_2 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, скасувати запис у Поземельній книзі щодо земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_2 шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування.

Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 03 квітня 2018 року позовні вимоги ПАТ «Українська залізниця», в особі її регіональної філії «Львівська залізниця», задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано рішення Великокучурівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області №44-07/07 від 30 травня 2007 року в частині передачі у приватну власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,24 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Скасовано запис у Поземельній книзі щодо земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_2 шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування.

На рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 03 квітня 2018 року ПАТ «Українська залізниця» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду в частині незадоволених позовних вимог і ухвалити у відповідній частині нове рішення, яким визнати недійсним договір дарування земельної ділянки та скасувати державну реєстрацію.

Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому є незаконним та підлягає скасуванню.

Посилається на те, що на підставі незаконного рішення Великокучурівської сільської ради порушено право залізниці на користування належною їй земельною ділянкою, а тому відповідно до положень ч. 1 ст. 215 ЦК України та позиції у Постанові ВСУ №909/247/14 від 24 червня 2015 року, договір дарування земельної ділянки має бути визнано недійсним, а також скасовано державну реєстрацію вказаної земельної ділянки.

ОСОБА_3 подав відзив на апеляційну скаргу, у якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Зазначає, що він є добросовісним набувачем земельної ділянки і втручання в його власність є порушенням ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України, ст. 1 Першого протоколу Конвенції «Про захист прав і основоположних свобод людини» 1950 року.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення відповідача та його представника, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, доводи відзиву, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що спірна земельна ділянка є смугою відведення залізниці, знаходилася у правомірному користуванні позивача, а Великокучурівська сільська рада як орган місцевого самоврядування не мала права розпоряджатися нею. Вимоги позивача про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не наведено підстав, визначених законом, для визнання його недійсним. Позивачем обрано неналежний спосіб захисту. Вимоги про скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку не підлягають до задоволення, оскільки вони є похідними від оспорювання правочину щодо цього майна.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що рішенням сесії Великокучурівської сільської ради від 30 травня 2007 року №44-07/07 року передано ОСОБА_3 безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,24 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Відповідно до викопіювання із зведеного інвентаризаційного плану земельної ділянки смуги відведення ДТГО «Львівська залізниця» за напрямком Чернівці - Вадул-Сирет в адміністративних межах с.Великий Кучурів Великокучурівської сільської ради, виконаного ПП «Ріга», земельна ділянка за кадастровим номером НОМЕР_2 накладається на смугу відведення залізниці площею 0,2144 га.

Згідно «Плана границ полосы ж.д. отвода линии Черновцы - Адынката Львовской железной дороги в административных границах Черновицкого района Черновицкой области от 269 км+000м до 293 км+090м» розробленого Дорпроект Юго-Западной ж.д. в 1959 році ширина смуги відведення з лівої сторони по ходу становить 70 м від осі колії.

Відповідно до Інвентарної картки обліку основних засобів ВП «Чернівецька дистанція колії Регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» головна колія (ВБК) направлення Чернівці - Держкордон з км 267 до км 314 інвентарний №020122036, введена в експлуатацію в 1944 році, перебуває на балансі позивача.

Відповідно до ст. 68 Земельного Кодексу України, ст.11 Закону України «Про транспорт», ст. 6 Закону України «Про залізничний транспорт», до земель залізничного транспорту належать землі смуг відведення залізниць під залізничним полотном та його облаштуванням, станціями з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв'язку, водопостачання, каналізації; під захисними та укріплювальними насадженнями, службовими, культурно-побутовими будівлями та іншими спорудами, необхідними для забезпечення роботи залізничного транспорту. Такі землі призначені для виконання покладених на підприємства і організації залізничного транспорту завдань щодо експлуатації, ремонту, вдосконалення, забезпечення безпеки руху і розвитку об'єктів залізничного транспорту.

Так, відповідно до норм законодавства, яке існувало при облаштуванні залізничного полотна та смуги відведення («Инструкция о нормах и порядке отвода земель для железных дорог и использовании полосы отвода» 30.01.1963 року «Положение о землях предоставленных транспорту» 07.02.1933 року; «Об упорядочении отвода земель для железных дорог» 27.01.1962, інші нормативні акти та будівельні норми), вимоги щодо виготовлення та отримання державного акту не передбачалися, а землі транспорту вважалися землями спеціального призначення, які використовувалися на підставі особливих положень про ці землі. Оформлення прав органів шляхів сполучення на землі, що закріплювалися за ними, проводилося шляхом відведення за схемою згідно вищезазначених нормативних актів.

На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що рішення сесії Великокучурівської сільської ради від 30 травня 2007 року № 44-07/07 року в частині передачі ОСОБА_3 безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,24 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд є незаконним та підлягає скасуванню, а також підлягає скасуванню запис у Поземельній книзі щодо земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_2 шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування.

Як вбачається з матеріалів справи, 10 червня 2015 року укладено нотаріально посвідчений договір дарування земельної ділянки, зареєстрований в реєстрі за № 936, відповідно до якого ОСОБА_3 подарував ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,2411 га, розташовану в с.Великий Кучурів Сторожинецького району Чернівецької області, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за кадастровим номером НОМЕР_2.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає про порушення вищезазначеним договором дарування права ПАТ «Укрзалізниця» на користування належною йому земельною ділянкою.

За правилами ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (презумпція правомірності правочину).

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦПК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч.ч.1, 5 ст. 203 ЦК України).

Згідно із частинами другою та третьою статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

У пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам роз'яснено, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Однак позивачем, всупереч вищезазначених норм матеріального права, не зазначено визначених законом підстав та не надано правового аналізу визнання договору дарування недійсним.

ОСОБА_4 набув право власності на підставах, передбачених законом, а саме за договором дарування, та йому не було відомо про оспорювані позивачем правовідносини з приводу земельної ділянки, а, отже, укладаючи спірний договір дарування, відповідач вчинив дії, спрямовані на виникнення юридичних фактів, необхідних і достатніх для отримання права вимоги переходу права власності на земельну ділянку. Отримуючи у дарунок спірну земельну ділянку, він не міг передбачити неправомірність таких дій. Право власності за ним зареєстровано у порядку, встановленому законодавством.

Отже, суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального права, а його висновок про відсутність підстав, визначених законом, для визнання договору дарування земельної ділянки недійсним, є обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

З огляду на викладене, суд першої інстанції також дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні вимог позивача про скасування державної реєстрації права власності на спірну земельну ділянку, оскільки вони є похідними від вимог щодо оспорювання правочину щодо цього майна.

Статтею 375 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене та положення ст. 375 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» залишити без задоволення.

Рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 03 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Дата складення повного тексту постанови - 31 липня 2018 року.

Головуючий І.М. Литвинюк

Судді: І.Н. Лисак

В.В. Яремко