Справа № 647/1181/18
№ провадження 2/647/468/2018
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
13.07.2018 року Бериславський районний суд Херсонської області у складі:
головуючого - судді: Миргород В.С.
при секретарі: Татаровської І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Берислав Херсонської області в порядку заочного розгляду в приміщенні суду в м.Берислав Херсонської області цивільну справу за позовом Приватного підприємства "Л.В.С.» до ОСОБА_1 про стягнення упущеної вигоди,
за участю представників сторін:
від позивача : представник не прибув, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, суд -
Приватне підприємство "Л.В.С.» звернулось до Бериславського районного суду Херсонської області з цивільним позовом до ОСОБА_1 про стягнення упущеної вигоди, посилаючись на те, що 15.10.2015 року між позивачем і відповідачем було укладено договір найму (оренди) транспортного засобу, згідно якого ОСОБА_1 (згідно договору - Наймодавець) на умовах визначених цим договором передає ПП «Л.В.С.» (згідно договору Наймач) у строкове платне користування майно, як предмет найму, а саме транспортні засоби - вантажний сідл, тягач марки MAN, модель 19.463, 1998 року випуску, належний ОСОБА_1 на праві власності та напівпричеп бортовий марки RENDERS, модель NS4G31, 1997 року випуску належний ОСОБА_1 на праві власності. Дані транспортні засоби були передані позивачу для здійснення перевезень вантажів як по Україні, так і в міжнародному русі Вказані транспортні засоби були передані позивачеві у тимчасову власність для участі в міжнародному русі на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 і НОМЕР_4, водій ПП «Л.В.С.» ОСОБА_1. Внаслідок неналежного виконання відповідачем договірних зобов'язань позивач має упущену вигоду, яку розраховано з розміру прибутку за календарний рік, коли транспортний засіб працював на підприємстві. Просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного підприємства "Л.В.С." упущену вигоду в сумі 175 275 грн..
Ухвалою суду від 08.06.2018 року провадження у справі було відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
В судове засідання представник позивача не з'явився, згідно заяви від 13.07.2018 року просив розглянути справу за його відсутності, на позовних вимогах наполягав, не заперечував проти заочного вирішення справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить відмітка в повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с.52). Оскільки відповідач в судове засідання не з'явився, його виклик було здійснення через офіційний веб-портал судової влади, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду (а.с. 55-56).
Зі згоди представника позивача у відповідності до ст.ст.223, 280 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
У відповідності до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Вимоги ст. ст. 81, 13, ч.5 ст.263 ЦПК України зобов'язують суд з'ясувати обставини, що обґрунтовують заявлені вимоги, на підставі наданих на їх підтвердження доказів.
Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов'язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині надання доказів на підтвердження позовних вимог.
Судові органи, здійснюючи правосуддя, на засадах верховенства права забезпечують захист гарантованих Конституцією України та законами прав і свобод людини і громадянина, інтересів суспільства і держави.
З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду цієї справи по суті.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 759 ЦК України , за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк, а відпові дно до ч. 1 ст 160 ЦК України, предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).
Вказані транспортні засоби були передані позивачеві у тимчасову власність для участі в міжнародному русі на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 і НОМЕР_4, водій ПП «Л.В.С.» ОСОБА_1 (а.с.6).
Згідно статтей 6, 627 Цивільного Кодексу України сторони є вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням умов цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Орендовані транспортні засоби використовувались позивачем для здійснення перевезення вантажів як по Україні так і в міжнародному русі. З цих перевезень позивач отримував прибуток, що підтверджується разовими заявками та договорами:
- 04.11.2015 року - сума фрахта 47 000 грн. (а.с.18);
- 04.11.2015 року - сума фрахта 5 000 грн. ( а.с.19);
- 11.12.2015 року - сума фрахта 19 000 грн. ( а.с.20);
- 25.01.2016 року - сума фрахта 45 000 грн. ( а.с.21);
- 02.02.2016 року - сума фрахта 8000 грн. ( а.с.23);
- 10.02.2016 року - сума фрахта 1700 грн. ( а.с.24);
- 11.02.2018 року - сума фрахта 3 250 грн. ( а.с.25);
- 11.02.2018 року - сума фрахта 3 250 грн. ( а.с.26);
- 10.05.2016 року - сума фрахта 19 000 грн. ( а.с.27);
- 26.05.2016 року - сума фрахта 21 000 грн. ( а.с.28);
- 02.06.2016 року - сума фрахта 10 000 грн. ( а.с.29);
- 06.06.2016 року - сума фрахта 2 300 грн. ( а.с.30);
- 09.06.2016 року - сума фрахта 4 900 грн. ( а.с.31);
- 17.06.2016 року - сума фрахта 5 800 грн. ( а.с.32);
- 23.07.2016 року - сума фрахта 2 750 грн. ( а.с.33);
- 03.08.2016 року - сума фрахта 6 375 грн. ( а.с.34);
- 13.08.2016 року - сума фрахта 15 000 грн. ( а.с.35);
- 10.10.2016 року - сума фрахта 3 000 грн. ( а.с.36).
Всьго по вказаних заявках орендованими транспортними засобами перевезення було здійснено на суму 233 700 грн..
Витрати на вказаний обсяг робіт складають 50% (233 700 грн. х 50%) , що складає 116 850 грн., відповідно залишок у розмірі 116 850 грн. - є прибуток позивача на протязі календарного року.
Відповідно до п.2 ч.І, ч.4 ст. 22 ЦК України доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) є збитками, відшкодування яких за рішенням суду в силу ст.16 ЦК України є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів.
Оскільки відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, то відшкодуванню підлягає не лише реальна шкода (майно, втрачене або пошкоджене в результаті протиправної поведінки), але й упущена вигода.
З жовтня 2016 року зв'язок з відповідачем було втрачено, а тому позивачем направлялась вимога, щодо повернення транспортного засобу наймачеві (а.с. 57-59), але вимога залишилась без задоволення, а відповіді на дану вимогу не надходило.
Через неналежне виконання відповідачем договірних зобов'язань позивач має упущену вигоду, яка визначається із розміру прибутку за календарний рік, коли транспортний засіб працював на підприємстві, який складає 175 275 грн. (116 850грн. х 1,5 року).
Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" № 6 від 27.03.1992р., розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.
Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода); збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право; на вимогу особи, якій завдано шкоди.
Ст.22 ЦК України гарантовано право особі на відшкодування збитків завданих у результаті порушення її цивільного права. Частиною 2 цієї статті визначено, що збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Отже, поняття «збитки» передбачає й упущену вигоду, під якою розуміються доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено.
Збитки позивача полягають не в його реальних втратах, яких він зазнав або зазнає, а в тих доходах, які позивач недоотримав або недоотримає внаслідок порушення його цивільного права, про що зазначив Верховний Суд України у постанові №6-237цс16 від 18 травня 2016 року.
У відповідності до ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Таким чином, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, підстави для відмови у задоволенні позову відсутні.
Відповідно до ст.141 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2629,13 грн., які позивач сплатив під час звернення до суду.
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню упущена вигода у розмірі 175275,00 грн. , а також 2629,13 грн. в рахунок відшкодування судових витрат по сплаті судового збору.
На підставі викладеного в межах заявлених позивачем вимог, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства,та керуючись ст.ст. 16, 22, ст.ст. 12, 13, 141, 258, 259, 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд
Позов Приватного підприємства "Л.В.С.» до ОСОБА_1 про стягнення упущеної вигоди - задовольнити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Херсонської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Херсонської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, однак з врахуванням п. 15.5 розділу ХII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи до апеляційного суду Херсонської області через Бериславський районний суд Херсонської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач Приватне підприємства "Л.В.С.", Полтавська область, Полтавський район, с. Розсошенці,в ул. Кременчуцька, б. 28 ,

Відповідач ОСОБА_1, АДРЕСА_1, РНКОПП НОМЕР_2.

Повне рішення складено 13.07.2018 року.

Суддя В. С. Миргород