621/1756/18
2-о/621/70/18
РІШЕННЯ
іменем України

17 липня 2018 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області в складі:
головуючого Бібіка О.В.
присяжних ОСОБА_1, ОСОБА_2,
з участю секретаря Горобець Н.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному порядку в залі суду цивільну справу за заявою Комунального закладу охорони здоров'я Обласний протитуберкульозний диспансер №3 (місцезнаходження: м. Зміїв Харківської області, Таранівське шосе, 70, код 24342780) про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу, заінтересована особа: ОСОБА_3 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1),
ВСТАНОВИВ:
16.07.2018 від Комунального закладу охорони здоров'я Обласного протитуберкульозного диспансеру №3 до суду надійшла заява про госпіталізацію ОСОБА_3 до Комунального закладу охорони здоров'я Обласний протитуберкульозний диспансер № 3, терміном на три місяці для примусового лікування заразної форми туберкульозу.
В обґрунтування заяви зазначено, що у ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 туберкульоз легень вперше виявлено в грудні 2000 року під час відбування нею покарання. З січня 2002 року ОСОБА_3 перебуває на диспансерному обліку Комунального закладу охорони здоров»я «Обласний протитуберкульозний диспансер № 3» ( далі ОПТД № 3) з діагнозом інфільтративний туберкульоз верхньої долі лівої легені.
03.11.2004 рішенням Центральної лікарсько-консультативної комісії хворій встановлено діагноз залишкові зміни після вилікуваного туберкульозу, фіброзно-вогнещеві зміни верхніх часток легень. Після чого хвора щорічно проходила профілактичні огляди. В 2007 році у ОСОБА_3 діагностовано рецидив туберкульозу.
Хвора неодноразово проходила лікування в Обласному протитуберкульозному диспансері № 3. Але лікувалася короткостроковими курсами і з власної ініціативи переривала лікування та відмовлялася від прийому протитуберкульозних препаратів, порушувала режим медичного закладу.
ОСОБА_3 неодноразово направлялася на санаторне лікування до протитуберкульозних санаторіїв. Але, остання з власної ініціативи припиняла лікування. Амбулаторно хвора також лікувалася лише короткостроковими курсами. А таке лікування не давало позитивного результату. І лише погіршувало перебіг хвороби. А тому, туберкульозний процес набув хронічного статусу. На ЦЛКК 09.02.2010 року у хворої встановлено діагноз хронічний туберкульоз легень інфільтративний.
17.06.2010 ОСОБА_3 визнана інвалідом 2 групи.
23 грудня 2013 ОСОБА_3 була доставлена до Обласного протитуберкульозного диспансеру № 3 машиною швидкої допомоги в тяжкому стані. Перебуваючи в стаціонарі, хвора постійно порушувала режим медичного закладу, ухилялася від лікування, з власної ініціативи залишала диспансер.
Тому, хвора була госпіталізована на підставі рішення Зміївського районного суду до Обласного протитуберкульозного диспансеру № 3 і перебувала на лікуванні з 20.02.2014 по 08.10.2014.
08.07.201 ОСОБА_3 визнана інвалідом 3 групи.
31.12.2014 по 19.01.2015 знаходилася на лікуванні у стаціонарному відділенні Обласної психіатричної лікарні № 1, з 03.02.2015 року по 23.04.2015 року у стаціонарі Обласного протитуберкульозного диспансеру №3. З травня 2015 року, хвора переведена на паліативне лікування.
З 17.07.2017 по 01.11.2017 хвора повторно проходила лікування в ОПТД№ 3 .
17.04.2018 у хворої встановлено діагноз рецидив туберкульозного процесу.
23.04.2018 ОСОБА_3 госпіталізована до ОПТД № 3, де перебуває по-теперішній час.
Перебуваючи в стаціонарному відділенні ОПТД № 3 хвора порушує режим медичного закладу, ігнорує рекомендації лікарів.
26.04.2018 ОСОБА_3 встановлено діагноз мультирезистентний туберкульоз легень інфільтративний.
06 червня 2018 ОСОБА_3 консультована лікарем психіатром. Під час обстеження, лікарем було встановлено, діагноз F 10.20 розлад особистості та поведінки внаслідок зловживання алкоголем, рекомендована госпіталізація до Обласної психіатричної лікарні № 1.
Тобто, в добровільному порядку хвора бажання до лікування не проявляє і не розуміє небезпеки туберкульозу. Хоча їй доведено до відома, що вона є розповсюджувачем небезпечної хвороби і наслідки її ухилення від лікування можуть бути небезпечними.
Вимоги протиепідемічного режимуОСОБА_3 не виконуються.
В період коли хвора не лікується в стаціонарному відділенні, вона створює загрозу для оточуючих в епідеміологічному відношенні, вимоги медиків не виконує. Що свідчить про її ставлення до свого стану здоров'я та до лікування.
Відповідно до висновку ЛКК Обласного протитуберкульозного диспансеру № 3 від 02.07.2018 за № 9 ОСОБА_3 має основний діагноз - мільтирезистентний туберкульоз легень інфільтративний. Супроводжуючий діагноз - В-20, кандідомікоз, ампутація культі середньої треті правого плеча. В звязку з чим вона потребує примусового лікування від заразної форми туберкульозу в Комунального закладу охорони здоров»я «Обласний протитуберкульозний диспансер № 3», терміном на три місяці .
Оскільки, ОСОБА_3 створює загрозу розповсюдження небезпечної хвороби, то буде найдоцільнішим направити її на примусове лікування саме в цей медичний заклад і саме на три місяці. Бо в коротший термін лікування буде неефективним та недостатнім.
Відповідно до ст. 285 ЦПК України просила не викликати у судове засідання ОСОБА_3, оскільки вона становить загрозу розповсюдження хвороби і її участь у судовому засіданні є небезпечною для оточуючих.
Представник заявника ОСОБА_4 подала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала заявлені вимоги з підстав, зазначених у заяві.
Враховуючи те, що за даними протитуберкульозного закладу ОСОБА_3 становить загрозу розповсюдження хвороби і її участь у судовому засіданні є небезпечною для оточуючих, відповідно до ч. 1 ст. 345 ЦПК України, судовий розгляд проведено за її відсутністю.
Зважаючи на те, що всі учасники справи в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши наявні у справі письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:
Відповідно до висновку ЛКК Обласного протитуберкульозного диспансеру № 3 від 02.07.2018 за № 9 ОСОБА_3 має основний діагноз - мільтирезистентний туберкульоз легень інфільтративний. Супроводжуючий діагноз - В-20, кандідомікоз, ампутація культі середньої треті правого плеча. В звязку з чим вона потребує примусового лікування від заразної форми туберкульозу в Комунального закладу охорони здоров»я «Обласний протитуберкульозний диспансер № 3», терміном на три місяці (а. с. 6).
Наявність у ОСОБА_3 захворювання на небезпечну форму туберкульозу, а також його ухилення від лікування підтверджується даними виписки з амбулаторної картки №073055, даними епікризу з історії хвороби № 2008/79 (а. с. 7-9).
Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу.
Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України "Про протидію захворюванню на туберкульоз" хворі на туберкульоз та інфіковані мікобактеріями туберкульозу зобов'язані: 1) дотримуватися призначеного їм відповідно до стандарту медичної допомоги режиму лікування; 2) дотримуватися правил внутрішнього розпорядку закладу охорони здоров'я під час стаціонарного чи санаторно-курортного лікування; 3) проходити у встановлені строки обов'язкові медичні огляди та обстеження на туберкульоз, визначені відповідними галузевими стандартами у сфері охорони здоров'я; 4) дотримуватися вимог протиепідемічного режиму.
Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 11 Закону України "Про протидію захворюванню на туберкульоз", у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців.
Представником Обласного протитуберкульозного диспансеру № 3 надано докази того, що ОСОБА_3 хвора на заразну форму туберкульозу, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб.
За таких обставин, зважаючи на те, що ОСОБА_3 хвора на заразну форму туберкульозу, заява Обласного протитуберкульозного диспансеру № 3 про примусову госпіталізацію ОСОБА_3 до КЗОЗ Обласний протитуберкульозний диспансер № 3 для примусового лікування строком на 3 місяці є обґрунтованою і підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 247, ст. 264, 265, ст.ст. 294, 345, 346, 430 ЦПК України, суд,
Заяву Комунального закладу охорони здоров'я Обласний протитуберкульозний диспансер № 3 задовольнити.
Примусово госпіталізувати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, до Комунального закладу охорони здоров'я "Обласний протитуберкульозний диспансер №3" терміном на три місяці для примусового лікування заразної форми туберкульозу.
Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до апеляційного суду Харківської області шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення.

Головуючий:

Присяжні: