ПОСТАНОВА

Іменем України

11 липня 2018 року м. Кропивницький

справа № 401/935/17

провадження № 22-ц/781/1086/18

Апеляційний суд Кіровоградської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Голованя А.М.

суддів: Карпенка О.Л., Мурашка С.І.,

за участі секретаря: Діманової Н.І.,

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 березня 2018 року у складі судді Баранець А.М.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до Селянської спілки «ЛАН» про розірвання договору оренди землі.

В обґрунтування позову вказала, що є власником земельної ділянки площею 4,20 га, розташованої на території Озерської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю.

Зазначила, що 28 серпня 2008 року вона уклала з Селянською спілкою «Лан» типовий договір оренди, за умовами якого передала в оренду відповідачу вказану земельну ділянку.

Оскільки відповідач самостійно змінює форму орендної плати, при цьому порушив умови договору в частині внесення орендної плати в натуральній формі, оскільки за 2015 та 2016 роки не виплатив орендну плату, також відповідач жодного разу не укладав з ним щорічні угоди щодо умов сплати орендної плати в натуральній формі, які згідно умов Договору оренди повинні оформлюватися щорічно до початку чергового року дії Договору оренди, посилаючись на ст.ст. 22, 32 Закону України «Про оренду землі», ст.141 ЗК України, ст. 651 ЦК України, просив позов задовольнити.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 березня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Представник позивача відзив на апеляційну скаргу не подавав

У судовому засіданні позивач та її представник підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Представник відповідача вважає рішення законним і заперечив проти апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що 28 серпня 2008 року між ОСОБА_2 та Селянською спілкою «Лан» було укладено типовий договір оренди землі, за умовами якого позивач передала відповідачу земельну ділянку площею 4,20 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строком на 10 років. Договір зареєстровано Світловодським міськрайонним відділом Кіровоградської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру».

Відповідно до пунктів 9-11 укладеного сторонами Договору оренди землі від 12 лютого 2005 року орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 3% вартості земельного паю, враховуючи індексацію вартості землі, в натуральній формі, з урахуванням індексу інфляції 1 раз на рік до 15 грудня.

У квітня 2017 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до Селянської спілки «Лан» про розірвання договору оренди земельної ділянки з підстав несвоєчасного внесення орендної плати відповідачем за 2015 та 2016 роки. Вказує, що відповідачем систематично порушується її право на отримання орендної плати, на яку вона розраховувала при укладенні договору.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.14 ЦК України цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 525 ЦК України передбачено недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.

Відповідно до ст.ст. 526, 527 та 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином та в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Відповідно до ч.1 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

За змістом ст.ст. 93,125 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності; право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про оренду землі» (далі по тексту Закон) оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до ст.13 Закону договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 15 вказаного Закону визначено, що істотними умовами договору оренди землі є: обєкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

Відповідно до ст.21 Закону орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Згідно зі ст.22 Закону орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати.

Відповідно до статті 24 Закону орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, своєчасного внесення орендної плати, що є одним із основних обовязків орендаря.

Згідно з ч.2, ч.3 ст.21 Закону розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Пунктом «д» ст.141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою передбачена, зокрема, систематична несплата орендної плати.

У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки, дана обставина може бути підставою для розірвання такого договору.

Систематичною несплатою орендної плати є така несплата два і більше рази, тобто ознакою систематичності можна вважати кожен наступний (другий) випадок несплати орендної плати.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України у справі №6-146цс12 від 12 грудня 2012 року, про те, що підставою для розірвання договору оренди є систематична несплата орендарем орендної плати.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до відомості про видачу зерна соняшнику в рахунок паю 2015 року позивач отримала 200 кг. цього зерна, що нею в судовому засіданні не заперечувалося.(а.с.66)

За 2016 рік позивач орендної плати за договором оренди землі не отримувала.

Разом з тим, ОСОБА_2 не довела істотність порушення її права на орендну плату у 2015 році, оскільки не надала доказів на підтвердження того, на який розмір орендної плати вона розраховувала.

Згідно положень ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Ураховуючи, що позивач не довела факт систематичності несплати орендної плати відповідачем, то суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні заявленого нею позову.

Доводи апеляційної скарги, які зводяться до того, що отримане позивачем у 2015 року зерно соняшнику не є орендною платою не ґрунтуються на доказах, оскільки укладеним між сторонами договором оренди інших виплат окрім внесення орендної плати в натуральній формі не передбачено.

Також, не можна погодитися із твердженнями скарги щодо неправильного застосуванням судом при вирішенні справи ст. 32 Закону України «Про оренду землі» та ст. 141 ЗК України.

За таких обставин відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України рішення суду зміні чи скасуванню не підлягає як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 389, 390 ЦПК України

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови за наявності підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 13 липня 2018 року.

Головуючий суддя:

Судді: