Справа 556/595/18
Номер провадження 2/556/269/2018

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.07.2018 року. Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді Котик Л.О.

при секретарі судового засідання Соловей Г.С.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача адвоката ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Володимирець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за борговою розпискою,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення боргу за борговою розпискою, мотивуючи тим, що 7.10.2017 року між ним та відповідачкою було укладено договір позики, згідно якого він надав останній позику у сумі 4800 доларів США. Строк надання позики позичальнику становить 6 місяців, а саме до 31.03.2018 року.

Однак в строк, визначений договором позики та розпискою, ОСОБА_4 грошові кошти позивачу не повернула. А тому ОСОБА_1 вимушений був звернутися в суд з даним позовом.

1.06.2018 року відповідачем надано відзив на позовну заяву. Просить суд відмовити в задоволенні позову.

Позивачем 11.06.2018 року надано відповідь на відзив, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

У судовому засіданні ОСОБА_1 і його представник підтримали заявлені вимоги і надали пояснення в межах пред»явленого позову. Просять стягнути з ОСОБА_4 128640 грн. основного боргу та 381 грн. 3% річних, а також судові витрати.

Представник відповідача позов визнала. Однак у зв»язку з тим, що єдиним джерелом доходу для ОСОБА_4 є пенсія, остання хворіє, часто перебуває на станціонарному лікуванні, виконання рішення просить розстрочити на один рік. Після 25.07.2019 року сплатить всю суму боргу одночасно. Судові витрати залишити за позивачем.

Суд, заслухавши пояснення сторін, всебічно, повно, об»єктивно, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав:

У жовтні 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено Договір позики, згідно якого Позикодавець (позивач) надав Позичальнику (відповідачу) позику у сумі 4800 доларів США. Строк надання позики становить 6 місяців, а саме до 31.03.2018 року.

Кошти в сумі 4800 доларів США ОСОБА_4 отримала 7.10.2017 року і зобов»язалась повернути борг у строк, зазначений в договорі, що стверджується розпискою останньої.

Однак в порушення п.3.4 Договору, сума позики на даний час не повернута Позикодавцю. Таким чином, ОСОБА_4 своїх зобов»язань по Договору позики не виконала. А згідно п.4.1 Договору, за порушення умов цього Договору, винна сторона відшкодовує збитки в порядку передбаченому чинним законодавством.

Дані обставини визнаються сторонами, а тому не підлягають доказуванню згідно ст. 82 ЦПК України.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Позичальник зобов»язний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.(ч.1 ст.1049 ЦК України)

І як зазначено у ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, де вказано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунку, з яким сторони також погодились, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 129021.00 грн.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Крім того, суд приймає до уваги ту обставину, що позов визнано відповідачем, і це визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб.

А як зазначено в ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача.

Таким чином, судові витрати, що складаються з судового збору, в сумі 1290,21 грн., слід покласти на відповідача.

Що стосується заяви відповідача про розстрочення виконання судового рішення, суд констатує слідуюче:

Дану заяву відповідач обґрунтовує наявністю обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення, а саме: скрутне матеріальне становище, єдиним джерелом доходу у ОСОБА_4 є пенсія та погіршення її стану здоров»я.

Однак пенсію відповідачка отримувала і на час укладення Договору позики, що стверджується довідкою, виданою 22.05.2018 р. №424 Володимирецьким об»єднаним управлінням ПФУ та пенсійним посвідченням ОСОБА_4, серії ААЄ №438891.

Таким чином матеріальне становище останньої не погіршилося. Не надано доказів і в підтвердження погіршення стану здоров»я чи тяжкого захворювання відповідачки. ОСОБА_4 не надала належних та допустимих доказів у підтвердження обставин, що істотно ускладнювали б виконання рішення або робили його неможливим. Остання просить розстрочити виконання рішення на один рік і при цьому зазначає, що сплатить повністю всю суму боргу через рік, а не вказує якими частинами буде сплачувати заборгованість.

Враховуючи вище викладене, клопотання відповідача про розстрочення виконання судового рішення є необґрунтованим і не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 4,6,8,10-13, 17-18, 81,141, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст.625, 1046, 1049, 1050 ЦК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за борговою розпискою, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, жительки смт. Рафалівка, вул. Залізнична,21/1, Володимирецького району, Рівненської області, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, 129021,00 (сто двадцять дев»ять тисяч двадцять одна) грн. заборгованості за договором позики та 1290,21 (тисячу двісті дев»яносто ) грн. 21 коп. судових витрат.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Володимирецький районний суд Рівненської області.

Згідно п.15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

С У Д Д Я : ОСОБА_5