Справа №: 343/640/18
Провадження №: 2/0343/347/18
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2018 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді Керніцького І. І.,

секретаря Оленюк Т. В.,

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області справу за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській області про стягнення недоотриманих коштів у відшкодування втраченого заробітку, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка просить постановити рішення, яким стягнути з управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській 4908,50 гривень - 25% доплати до відшкодування за роботу в гірському населеному пункті за період 01.03.2017 року по 01.04.2018 року.

Зобов»язати управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській продовжувати виплату щомісячного відшкодування з підвищенням на 25 % за роботу в гірському населеному пункті, починаючи 01.04.2018 року.

Стягнути з відповідача на її користь витрати з надання правової допомоги адвоката.

Свої вимоги мотивує тим, що вона у 1979 році працювала на Долинському заводі ЗБВІК. 22.08.1979 року при виконанні трудових обов'язків вона отримала трудове каліцтво та визнана інвалідом 3 групи внаслідок трудового каліцтва із стійкою втратою професійної працездатності у розмірі 65%.

До 1995 року відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров»я, повязаним з виконанням трудових обовязків, проводив Долинський завод ЗБВІК, після реорганізації якого до 01.04.2001 року відшкодування втраченого заробітку у зв'язку з травмою на виробництві їй проводило ВАТ "Долинський деревообробний завод".

Після утворення Фонду у 2001 році, особові справи потерпілих на виробництві з підприємств передавалися у Фонд. Разом з іншими була передана і її справа. Фондом було вирішено продовжити виплату раніше призначеної Долинським ДОЗ щомісячної грошової суми 76,70 грн., платежі проводити з 01.04.2001 року довічно.

Крім того, ВАТ «Долинський деревообробний завод» до особової справи долучив довідку №17 від 14.06.2001 року про те, що місячна зарплата станочниці, яку вона займала, на 01.04.2001 року становить 118 грн. з донарахуванням 25 % гірських.

Відділення виконавчої дирекції Фонду, приймаючи від ВАТ «Долинський ДОЗ» її особову справу, всупереч п.4.9 Інструкції про порядок передачі виконавчій дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України документів, що підтверджують право застрахованого або членів його сімї на страхову виплату, затвердженої Постановою Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 20.042001 року № 10, не звернуло увагу на невідповідність зазначених у довідці відомостей про розмір втраченого її заробітку станом на день передачі справи дійсному розміру втраченого заробітку з врахуванням « гірських». Той факт, що назване підприємство в порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11 серпня 1995 року №648 «Про умови оплати праці осіб, які працюють в гірських районах» передало у відділення Фонду довідку про втрачений нею заробіток без врахування «гірських», підтверджено Територіальною державною інспекцією праці у Івано-Франківській області.

За наявності обставин відділення дирекції Фонду згідно п.7 згаданої вище Інструкції вправі було у 2001 році не прийняти її особову справу до належного її укомплектування.

Невиконання названої вимоги потягнуло за собою недоотримання нею протягом багатьох років коштів у відшкодування втраченого нею заробітку.

Як вбачається з копії посвідчення серії 2Б №207249 від 26.01.2007 року, реєстраційний номер 832, вона, ОСОБА_1, має статус громадянки, яка працює на території гірського населеного пункту.

А отже, згідно постанови КМ України від 24.01.2001 року № 47 у неї виникло право на збільшення її заробітної плати, а відповідно і страхової виплати у звязку з частковою втратою працездатності, на 25%.

Дані обставини встановлені рішенням Долинського районного суду від 22.03.2017 року, законність якого підтерджено ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 24.04.2017 року.

Згідно з рішенням Долинського районного суду від 22.03.2017 року, залишиним без змін ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області від 24.04.2017 року, з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Долинському районі на користь ОСОБА_1 2186,60 гривень 25% доплати до відшкодування втраченого заробітку за роботу в гірському населеному пункті за період 01.03.2016 року по 01.03.2017 року.

Починаючи з 01.03.2017 року і по даний час відповідач продовжує виплачувати їй відшкодування без нарахування та виплати 25% доплати до відшкодування за роботу в гірському населеному пункті. Тобто їй знову безпідставно відмовлено у виплаті 25% доплати до відшкодування за роботу в гірському населеному пункті.

Фондом не проводилися нарахування та виплата 25% доплати до відшкодування у період з 01.03.2017 року по 01.04.2018 року, що підтверджується довідкою відповідача за № 210 від 12.04.2018 року, з якої вбачається, що за вказаний період їй щомісячно виплачувалась страхова виплата в сумі 1285.44 грн., а за січень-лютий 2018 року по 2118.69 грн., за березень 2018 року 2542,42 грн. без виплати «гірських», в той час, коли відповідач зобовязаний дотримуватися гарантій соціального захисту громадян, передбачених законодавством та оплатити їй не лише донараховані «гірські», а також компенсацію за порушення терміну їх виплати.

Сума заборгованості по нарахуванню 25% доплати до відшкодування за період з 01.03.2017 року по 01.04.2018 року складає 4908.50 грн.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, зіславшись на вищевказані обставини, просила позов задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_2 (довіреність від 04.01.2018 р. № 4-07) в судовому засіданні позов не визнала, зіславшись на викладені у відзиві на заяву обставини. Просила відмовити у задоволенні позову.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослiдивши здобутi в судовому засiданнi докази в їх сукупностi, вважає, що позов пiдлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного:

Ст. 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Ч. 2 вищевказаної статті передбачає, що це право гарантується загальнообовязковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Матеріалами справи та рішенням Долинського районного суду по справі № 343/349/17 від 22.03.2017 року встановлено, що ОСОБА_1 у 1979 році на Долинському заводі ЗБВІК отримала трудове каліцтво із втратою професійної працездатності у розмірі 65 %. У звязку з чим вона звернулась за призначенням страхової виплати на вищевказане підприємство. До утворення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України виплата проводилась вказаним заводом та його правонаступниками. У період з 01.02.2001 року по 01.04.2001 року нарахування та виплату втраченого заробітку ОСОБА_1 проводив ВАТ "Долинський деревообробний завод". З 01.04.2001 року ВАТ "Долинський ДОЗ" передав особову справу ОСОБА_1 у Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Долинському районі, який продовжив страхову виплату позивачці відповідно до довідки в сумі 76,70 гривень. В судовому засіданні було доведено, що дана виплата проводилась, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати без нарахування 25 % гірських, чим були порушені права позивачки, які підлягали поновленню.

Вказаним рішенням Долинського районного суду було стягнуто з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Долинському району на користь ОСОБА_1 2186,60, гривень, з урахуванням ухвали Долинського районного суду від 13.07.2017 року справа №: 343/349/17, 25 % доплати до відшкодування за роботу в гірському населеному пункті за період 01.03.2016 року по 01.03.2017 року та 600 гривень витрат за надання правової допомоги (а.с.6-7).

У відповідності до ухвали Колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області від 24.04.2017 року - апеляційну скаргу тимчасовоивиконуючого обовязки начальника відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Долинському району - відхилено, а рішення Долинського районного суду від 22.03.2017 року залишено без змін.

Рішення Долинського районного суду від 24.04.2017 року має приюдиційну силу.

В судовому засіданні встановлено, що з 01.03.2017 року і по даний час відповідач продовжує виплачувати ОСОБА_1 відшкодування без нарахування та виплати 25 % доплати до відшкодування за роботу в гірському населеному пункті.

Станом на 01.04.2018 року недоотримана позивачкою 25 % доплата до відшкодування за роботу в гірському населенному пункті становить 4908 грн. 50 коп.

Доводи представника відповідача, що згідно ст. 29 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» Відділення Фонду в Долинському районі протягом усього періоду, починаючи від дати прийняття справи, постійно проводить перерахування розміру страхових виплат позивачки, та що в компетенцію Фонду згідно цієї статті не відноситься перерахунок щомісячного відшкодування в звязку з набуттям м. Долиною статусу гірського населеного пункту не заслуговують на увагу, оскільки в судовому засіданні та матеріалами справи встановлено, що позивачка має статус громадянки, яка працювала на території гірського населеного пункту.

У відповідності до п.1 постанови КМ України №648 від 11.08.1995 року "Про умови праці осіб, які працюють в гірських районах "(в редакції від 03.04.1996 року) на підприємствах в установах, організаціях та військових частинах, розташованих на території населених пунктів, яким надано статус гірських, тарифні ставки і посадові оклади працівників, визначені генеральною, галузевими та регіональними угодами як мінімальні гарантії в оплаті праці, а також встановлені за рішеннями КМ України або за його дорученням, підвищуються на 25 %.

Дія постанови КМ України від 03.04. 1996 року № 392 поширювалась на підприємства, установи організації як на юридичних осіб, а отже поширювалась на ВАТ "Долинський ДОЗ" та на Фонд СС від НВ на виробництві та професійних захворювань України в Долинському районі.

Відповідно до постанови КМ України від 24.01.2001 року "Про доповнення переліку населених пунктів ,яким надано статус гірського" , місту Долина надано статус гірського .

У відповідності до ст.40 Закону України "«Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду соціального страхування від нещасних випадків своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у звязку із зростанням цін на споживчі товари та послуги".

Стосовно позовної вимоги позивачки про зобов'язання відповідача продовжувати проводити їй виплату щомісячного відшкодування з підвищенням на 25% за роботу в гірському населеному пункті, починаючи з 01.04.2018 року, суд вважає , що задоволенню підлягають лише ті позовні вимоги, які відновлюють фактично порушені права та інтереси позивача, тому дана вимога не підлягає до задоволення, оскільки позивачу не відомо чи будуть порушені її права в майбутньому.

Таким чином беручи до уваги матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення заявлених позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 4908,50 грн. доплати за роботу в гірському населеному пункті за вищевказаний період, оскільки представником відповідача сума не заперечується.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Згідно квитанції № 13 від 16.04.2018 р. адвоката ОСОБА_3, ОСОБА_1 оплатила за підготовку документів, складання позовної заяви 800,00 грн.

На підставі викладеного, ст. 19, 46 Конституції України, ст.40 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», постанови Кабінету Міністрів України від 11.08.1995 року № 648 "Про умови оплати праці осіб, які працюють в гірських населених пунктах", постанови Кабінету Міністрів України від 24.01.2001 року № 47 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11.08.1995 року №647 "Про перелік населених пунктів, яким надається статус гірських", керуючись ст.ст. 4, 81, 82, 141, 263, 265,268 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській області про стягнення недоотриманих коштів у відшкодування втраченого заробітку задоволити частково.

Стягнути з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 4908,50 грн. (чотири тисячі девятсот вісім гривень 50 коп.) 25%-ї доплати до відшкодування втраченого заробітку за роботу в гірському населеному пункті за період з 01.03.2017 року по 01.04.2018 року.

Стягнути з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 800,00 гривень витрат за надання правової допомоги, згідно квитанції.

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовної вимоги про зобов»язання Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській області продовжувати виплату ОСОБА_1 щомісячного відшкодування з підвищенням на 25% за роботу в гірському населеному пункті, починаючи з 01.04.2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Апеляційного суду Івано-Франківської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків зазначених у частині другій статті 358 ЦПК кодексу України.

Позивач: ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, жителька с.Новичка вул.Єсеніна, 8 Долинського району Івано-Франківської області.

Відповідач: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській області, що знаходиться за адресою: 76000, м.Івано-Франківськ, вул.Мельника,11.

Повний зміст рішення складено 25 червня 2018 року.

Суддя Долинського районного суду І. І. Керніцький