АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3086/18 Справа № 199/3930/17 Головуючий у 1 й інстанції - Скрипник О. Г. Доповідач - Красвітна Т.П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2018 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Попазовій Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_2 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 23 січня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 11 лютого 2008 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено САSН-кредит, відповідно до якого позивачу було надано кошти в сумі 4000,00 грн. готівкою. У заяві про видачу CASH-кредиту було зазначено, що видається кредитна картка, але фактично кредитної картки позивачу надано не було. Також у заяві не було зазначено відсоткової ставки за користування кредитним лімітом. У квітні 2017 року позивачу стало відомо, що 10 серпня 2016 року постановою старшого державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Лисяк С.В. відкрито виконавче провадження №51912146 з виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. НВТ № 442056 від 13 червня 2016 року про стягнення з позивача грошових коштів в розмірі 48096,91 грн. Строк, за який провадиться стягнення - вісім років три місяці чотирнадцять днів, а саме з 11.02.2008 по 25.05.2016 року. Позивач вважає, що виконавчий напис НВТ №442056 від 13 червня 2016 року вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і, як наслідок, неправомірне провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису про стягнення коштів в сумі 48096,91 гривень, оскільки строк, за який провадиться стягнення - більше восьми років, а саме з 11.02.2008 по 25.05.2016 року. Натомість нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Із заявою про вчинення виконавчого напису на САSН-кредит від 11.02.2008 року відповідач звернувся лише у червні 2016 року, тобто після спливу трирічного строку із дня виникнення права вимоги. Тому позивач просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис НВТ № 442056, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною 13 червня 2016 року щодо стягнення з ОСОБА_2 коштів в сумі 46396,91 грн. та 1700,00 грн. витрат, пов'язаних із вчиненням виконавчого напису.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2018 року, з врахуванням ухвали цього ж суду про виправлення описки від 20 березня 2018 року, позовні вимоги залишено без задоволення (а.с. 117-118, 142).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про задоволення позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду. Згідно абз. 3 п. 3 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Також п. 8 ч. 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, в редакції, що діє з 15.12.2017 року, передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники у справі повідомлялись належним чином у відповідності до вимог ст.ст. 128-130 ЦПК України, що стверджується, зокрема, рекомендованими повідомленнями про своєчасне вручення судових повісток ПАТ КБ «ПриватБанк» та приватному нотаріусу, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 13 червня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис про стягнення з позивача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів в розмірі 46396,91 грн. та 1700,00 грн. витрат, пов'язаних із вчиненням виконавчого напису, який зареєстровано в реєстрі за №4928 (а.с. 84).

Відповідно до змісту вказаного вище виконавчого напису нотаріуса, сума в розмірі 46396,91 грн., яка стягується з позивача, є боргом за кредитним договором №б/н від 11.02.2008 року, укладеним із відповідачем, що розрахована за період з 11.02.2008 року по 25.05.2016 року. Заборгованість складається із 4000,0 грн. боргу за кредитом, 27187,53 грн. боргу за відсотками, 13000,0 грн. комісії та пені, 2209,38 штрафу (а.с. 10).

Постановою старшого державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Лисяк С.В. від 10 серпня 2016 року відкрито виконавче провадження №51912146 щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни від 13 червня 2016 року про стягнення з позивача грошових коштів в розмірі 48096,91 грн. (а.с. 7).

За змістом статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, передбачено, що стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172.

Відповідно до підпункту 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

За змістом п.п. 3.1. пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172» (пункт 3 глави 16 Порядку вчинення виконавчих дій нотаріусами України).

Згідно п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий висновок відповідає, зокрема, правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №6-887цс17.

В даному випадку нотаріус при вчиненні оспорюваного напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом.

Згідно копії заяви ПАТ КБ «ПриватБанк» про вчинення виконавчого напису, поданої 13.06.2016 року, строк, за який провадиться стягнення - вісім років три місяці чотирнадцять днів - з 11.02.2008 року по 25.05.2016 року (а.с. 85).

З наданого банком, при звернення до нотаріуса, розрахунку заборгованості вбачається об»єднане в одному показнику нарахування пені та комісії, попри те, що вказані види нарахувань є різними за своєю правовою природою. Комісія - це нарахування за певні послуги банку, а пенею є нарахування неустойки за прострочення виконання зобов'язань за договором (а.с. 99-104). Отже, банком не було представлено розрахунок пені та комісії, а також не було надано інформацію про розмір кожного з вказаних видів нарахувань (пені та комісії окремо).

Крім того, стягнута за виконавчим написом сума не є безспірною через одночасне стягнення пені та штрафу, що є подвійним притягнення боржника до цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення умов кредитного договору.

Суду не представлено доказів, які б свідчили про наявність у нотаріуса підстав для висновку про погодження (не заперечення) боржником розміру нарахованої банком заборгованості.

Більше того, з копії заяви на отримання кредиту від 11.02.2008 року вбачається, що ця заява разом із пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між клієнтом та банком договір про надання банківських послуг (а.с. 97 зворот).

Однак, в документах, що надіслані суду нотаріусом, на підставі яких було вчинено оспорюваний виконавчий напис, відсутні «Пам'ятка клієнта», «Умовами та Правила надання банківських послуг», а також «Тарифи», які діяли на час укладення кредитного договору, що свідчить про відсутність у нотаріуса на час вчинення виконавчого напису кредитного договору з інформацією про повний обсяг його умов, зокрема, щодо підстав та розміру нарахування комісії, пені, штрафу тощо.

Виходячи з викладеного, встановивши, що стягнута за виконавчим написом заборгованість є спірною; приймаючи до уваги, що нотаріус, при вчиненні виконавчого напису, не мав повного обсягу документів, зокрема, Умов, Правил та Тарифів за кредитним договором; не перевірив відсутність спору між кредитором та позичальником щодо розміру заборгованості, - колегія приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, що пред'явлений до банку, та визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною 13 червня 2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів у сумі 48096,91 грн., зареєстровано в реєстрі за №4928, - таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено, на користь ОСОБА_2 з банку необхідно стягнути судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору при подачі позову та апеляційної скарги (640,00 + 960,00) в розмірі 1600,00 грн. (а.с. 1, 120).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, скасування рішення місцевого суду з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2018 року - скасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною 13 червня 2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» грошових коштів у сумі 48096,91 грн., зареєстровано в реєстрі за №4928, - визнати таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» () на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) судові витрати в розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді