Справа № 524/9518/17
Провадження №2/524/872/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2018 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:
головуючого судді Кривич Ж.О.,
секретаря судового засідання - Крижановської Я.О.,
розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Європейський Страховий Союз», треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ПрАТ «Просто страхування», про стягнення страхового відшкодування за матеріальну шкоду, заподіяну дорожньо-транспортною пригодою, пеню та 3% річних за порушення виконання грошового зобовязання, -
Позовні вимоги вмотивовані тим, що з вини водія ОСОБА_5, відповідальність якого застрахована у ПАТ «Європейський Союз», 01.02.2014 року сталася ДТП, під час якої зазнав пошкоджень належний позивачу автомобіль НОМЕР_1. Вартість відновлювального ремонту становила 80 490,00 грн.
29.04.2014 року позивач звернувся до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування, проте відповідач по суті заяву не розглянув і витрати на ремонт не відшкодував. Вважає. що з відповідача на його користь слід стягнути 72 833,31 грн. у тому числі:
- в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, повязаної з відновленням автомобіля у сумі 49 000,00 грн., тобто в межах ліміту цивільної відповідальності згідно страхового полісу за вирахуванням франшизи в розмірі 1 000,00 грн.;
- пеня за прострочення виплати страхового відшкодування у відповідності до п. 5 ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за період з 31.01.2016 року по 12.12.2017 року в сумі 14 503,99 грн.;
- інфляційні втрати у сумі 7 690,32 грн.;
- проценти (3% річних) за порушення виконання грошового зобовязання у сумі 1 639,00 грн.
Відповідач до суду повторно не зявився, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, відзив на позов не надав.
Треті особи ОСОБА_2, ПАТ «Просто страхування» повідомили суд про розгляд справи у їх відсутність. Треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове засідання не зявились, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи. Представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність.
Провадження у справі відкрито ухвалою судді 14.12.2017 року.
Суд, вирішуючи спір, на підставі доказів, наданих стороною позивача, приходить до наступного.
01.02.2014 року в м. Кременчуці на перехресті просп. 50-річчя Жовтня та вул. Воїнів-Інтернаціоналістів сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5, та автомобіля «Мерседес-бенц», під керуванням ОСОБА_4
За даним фактом вироком Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 13 квітня 2016 року у справі № 524/2696/15-к гр.ОСОБА_5 визнаний винним в скоєнні ДТП, та засуджений до кримінального покарання. Зазначений вище вирок суду, після перегляду апеляційним судом Полтавської області, набрав чинності 07 липня 2016 року.
ОСОБА_5 є власником автомобіля НОМЕР_3.
Під час ДТП з вини ОСОБА_5 автомобіль НОМЕР_1, було пошкоджено. Відповідальність власника транспортного засобу ВАЗ 210994, д.н.з. НОМЕР_4, ОСОБА_5 за шкоду, спричинену третім особам, була застрахована, на час настання страхового випадку (ДТП), в страховій компанії ПАТ «Європейський Страховий Союз», відповідно до полісу № АС/6323648. Ліміт цивільної відповідальності за шкоду, заподіяну майну, відповідно до полісу, становить 50 000,00 грн.; франшиза 1 000,00 грн.
Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 55, вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля НОМЕР_5, дорівнює його вартості на момент пошкодження та складає 104 769,38 грн. Вартість відновлюваного ремонту автомобіля, виконаного на замовлення позивача, складає 80 490,00 грн.
Позивач ОСОБА_1 01 серпня 2016 року повторно звернувся до ПрАТ «Європейський страховий союз», з письмовою заявою щодо виплати страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну під час ДТП. Відповіді про наслідки розгляду заяви та прийняте рішення страховою компанією не отримав. Позивач звертався з аналогічною заявою до МТСБУ, але також відповіді не отримав.
Вважає, що його письмова заява до відповідача - страхової компанії про виплату страхового відшкодування, залишилась нерозглянутою, понесені ним витрати на ремонт автомобіля, страховиком не відшкодовані в обсягах, визначених в страховому полісі.
Правомірність володіння позивачем автомобілем НОМЕР_6, підтверджено копією довіреності, посвідченої нотаріально, від 12.05.2011 року, серія ВРК № 679453, за якою власник автомобіля ОСОБА_3, надав ОСОБА_1 повноваження володіти, користуватися вказаним автомобілем з правом його розпорядження, відшкодування заподіяної шкоди, та отримання коштів за нього внаслідок пошкодження.
Обставини скоєння ДТП, пошкодження автомобіля, володільцем якого є позивач, та вина в його скоєнні третьої особи ОСОБА_5, цивільна відповідальність якого застрахована відповідачем за страховим полісом № АС/6323648, встановлені вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13 квітня 2016 року у справі № 524/2696/15-к, який ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 07.07.2016 року залишено без змін.
01.08.2016 року позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою про виплату страхового відшкодування, а 23.12.2016 року, в звязку з її нерозглядом, поскаржився на страхову компанію в МТСБУ.
Факт виконання ремонтних робіт ТОВ «Кременчукметалосервіс» з відновлення автомобіля «Мерседес-бенц» підтверджено актом здачі приймання робіт (надання послуг) № 7 від 25.04.2014 року, за яким на замовлення ОСОБА_1 було виконано роботи по ремонту (відновленню) пошкодженого під час ДТП автомобіля на загальну суму 80 490,00 грн. Пошкоджені запасні частини автомобіля, що були замінені під час проведення ремонту, підлягають до передачі відповідачу після сплати ним суми стягнення за судовим рішенням.
Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не повязане з виконанням цими особами обовязків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобовязання.
Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобовязання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).
За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).
Разом з тим правила регулювання деліктних зобовязань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обовязок.
Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обовязок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обовязкове страхування). До відносин, що випливають з обовязкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
До сфери обовязкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV).
Метою здійснення обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Обєктом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, повязані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоровю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).
Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.
За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 2231, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоровю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, повязана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
З огляду на зазначене сторонами договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.
У відповідності до ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
У відповідності до ч. 1 статті 1177 ЦКУ шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
У відповідності до статті 1187 ЦКУ, відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
За ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.
Згідно статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Факт звернення позивача з заявою до страхової компанії підтверджується дослідженими в судовому засіданні її копією та доказами відправлення. Страхове відшкодування позивачу на момент розгляду справи не виплачене. Відповідно до п.5ст.36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.
Частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про правомірність вимог позивача ОСОБА_1 до ПАТ «Європейський Страховий Союз» про стягнення з останнього невиплаченого страхового відшкодування в розмірі ліміту страхового полісу за вирахуванням франшизи, а також пені, 3 відсотків річних та інфляційних за період прострочення виплати страхового відшкодування. Судом перевірено та визнано вірними розрахунки позивача щодо стягнення коштів за прострочення виплати страхового відшкодування за період з 31.10.2016 року по 12.12.2017 року: розмір пені становить 14 503,99 грн., три процента річних від простроченої суми складає 1 639,00 грн., інфляційні втрати складають 7 690,32 грн.
Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, - суд
В И Р І Ш И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.
Платіжні реквізити для сплати судового збору
Отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106
Код отримувача (код ЄДРПОУ) 37993783
Банк отримувача Казначейство України (ЕАП)
Код банку отримувача (МФО) 899998
Код класифікації доходів бюджету 22030106
Після виконання судового рішення в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Європейський Страховий Союз» коштів в сумі 72 833,31 грн., зобовязати ОСОБА_1 передати Приватному акціонерному товариству «Європейський Страховий Союз» пошкоджені частини та вузли автомобіля НОМЕР_6, які були замінені під час його відновлюваного ремонту згідно акту виконаних робіт № 7 від 25.04.2014 року.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя