АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2018 року м. Херсон

справа: 663/2569/17

провадження: 22-ц/791/832/18

Апеляційний суд Херсонської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Приходько Л.А. (суддя доповідач)

суддів: Вейтас І.В.,

ОСОБА_1,

Секретар Зварич С.А.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

відповідач - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 22 березня 2018 року у складі судді Шабрицького Г.О., повний текст рішення складений 30 березня 2018 року,

в с т а н о в и в:

14 листопада 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування.

Позовна заява мотивована тим, що 19 листопада 2014 року помер її батько ОСОБА_4, після смерті якого відкрилась спадщина на земельну ділянку(пай) площею 6,94 га, яка передана йому у власність на підставі рішення першої сесії XXIII скликання Михайлівської сільської ради народних депутатів №11 від 08.04.1998, що підтверджується державним актом серії ХС-ХУІ. Після смерті ОСОБА_4, спадщину прийняли ОСОБА_3 син та дружина ОСОБА_5 померлого ОСОБА_4 в рівних частках, як спадкоємці за законом.

14 травня 2015 року померла мати позивача - ОСОБА_5, після смерті матері, позивачка звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Спадщина, що залишилась після смерті ОСОБА_5 складається з частки земельної ділянки (паю) площею 3,47 га. Спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 є Позивач та Відповідач в рівних частках, а саме: по рівній частці земельної ділянки (паю) площею 1,735 га. Так як, в неї відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку, нотаріусом було відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину. Зважаючи на викладене позивачка просила визнати право власності на частку земельної ділянки площею 1,735 га.

Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 22 березня 2018 року, з урахуванням ухвали Скадовського районного суду Херсонської області від 23 квітня 2018 року, позов задоволено частково. Визнано за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, яка померла 14 травня 2015 року, право власності на 1/20 частку земельної ділянки відповідно до державного акту на право приватної власності на землю ОСОБА_6 ХС-XVI виданого ОСОБА_4 розташованої на території Михайлівської сільської ради площею 6,94 га для сільськогосподарського використання. В решті частини позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем обрано належний спосіб захисту, оскільки ОСОБА_2 заявлено позов щодо визнання права власності на спадкове майно після смерті матері - ОСОБА_5, яка за життя не оформила право на належну їй частку спадкового майна, у звязку із чим позивачка не мала можливості надати нотаріусу правовстановлюючі документи для отримання свідоцтва про право на спадщину. Визначаючи розмір частки спадкового майна, що належить позивачу суд виходив з того, що спадкодавець - ОСОБА_5, успадкувала після смерті свого чоловіка, ОСОБА_4, обовязкову частку у розмірі 1/10 спадкового майна, у тому числі спірної земельної ділянки. Після смерті ОСОБА_5 у строк та порядку визначеному законом прийняли спадщину діти спадкодавця позивачка ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 в рівних частках.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, просила оскаржуване рішення суду в частині визнання права власності на 1/20 частку земельної ділянки відповідно до державного акту на право приватної власності на землю ОСОБА_6 ХС-XVI виданого ОСОБА_4 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та визнати за ОСОБА_2 право власності на частку земельної ділянки (паю) площею 1,735 (1/4 частини) земельної ділянки відповідно до державного акту на право приватної власності на землю ОСОБА_6 ХС-XVI виданого ОСОБА_4, порядку спадкування за законом, після ОСОБА_5, померлої 14 травня 2015 року.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом допущені порушення норм права, які призвели до неповного зясування судом обставин, що мають значення для справи. Зокрема, зазначила, що суд безпідставно дійшов висновку, що відповідач прийняв спадщину за заповітом із посиланням на ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки ним не було подано заяву у шестимісячний строк про прийняття спадщини саме за заповітом, у звязку з чим застосування ч. 1 ст. 1241 ЦК України та визначення розміру обовязкової частки у спадщині в даних правовідносинах є незаконним.

Правом на подачу відзиву ОСОБА_3 не скористався.

Під час розгляду справи ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримала. Просила рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі, визнавши за нею право власності в порядку спадкування на 1/2 частину спадкового майна.

Заперечуючи проти апеляційної скарги представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_7, зазначив, що на його думку рішення суду є законним та обґрунтованим. Просив апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, осіб, які приймають участь у розгляді справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1278 ЦК України, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Судом встановлено, що 19 листопада 2014 року помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КГ № 203554 виданого повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Скадовського районного управління юстиції у Херсонській області 14 липня 2015 року, актовий запис № 320 (а.с.5).

Після його смерті відкрилася спадщина до складу якої входить земельна ділянка площею 6,94 га., розташована на території Михайлівської сільської ради для сільськогосподарського використання, вартістю, згідно звіту про оцінку майна №5 від 06 листопада 2017року, 559 533,00грн., що належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ХС - XVI, виданого 14 жовтня 1998 року Михайлівською сільською радою народних депутатів на підставі рішення Михайлівської сільської ради народних депутатів від 08 квітня 1998 року № 11, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 7 (а.с.6, 13).

За життя ОСОБА_4 складено заповіт, посвідчений 18 квітня 2013 приватним нотаріусом ОСОБА_6, зареєстрований в реєстрі за №188, відповідно до якого спадкодавець заповів все належне йому майно своєму сину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.113).

Спадкоємцями за законом першої черги після смерті ОСОБА_4 є його дружина ОСОБА_5 та діти: дочка ОСОБА_2, сини ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_3.

Після смерті ОСОБА_4 спадщину, в порядку визначеному ч.3 ст. 1268 ЦК України, як особи які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та в строк, визначений ст. 1270 ЦК України не заявили про відмову від неї, прийняли дружина ОСОБА_5 та син ОСОБА_3.

Вказані обставини підтверджуються довідкою Михайлівської сільської ради Скадовського району від 23.03.2016 за № 377, згідно якої на день смерті ОСОБА_4 за місцем його постійного проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 була зареєстрована його дружина - ОСОБА_5 -ІНФОРМАЦІЯ_3(а.с.108), а також рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 31 січня 2017 року, яке набрало законної сили та є чинним на час розгляду справи, у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_2, про встановлення факту проживання однією сімєю, усунення від спадкування, визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування (справа №663/1719/16-ц), яким встановлено факт постійного проживання ОСОБА_3 з ОСОБА_4 станом на 19 листопада 2014 (момент смерті ОСОБА_4З.) (а.с.10-12).

Інші спадкоємці спадщину після смерті ОСОБА_4 у встановлені законом строки та порядку не прийняли.

14 травня 2015 року померла ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КГ № 214581 виданого повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Скадовського районного управління юстиції у Херсонській області 24 лютого 2016 року, актовий запис № 175 (а.с.5 на звороті).

За життя ОСОБА_5 заповіт не складала (а.с.85).

Спадкоємцями за законом першої черги після смерті ОСОБА_5 є її діти: дочка ОСОБА_2, сини ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_3.

В порядку визначеному ч. 3 ст. 1268 та ч.1 ст. 1269 ЦК України після смерті ОСОБА_5 спадщину прийняли сторони у справі: син ОСОБА_3, факт постійного проживання якого разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини встановлений рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 31 січня 2017 року у справі №663/1719/16-ц (а.с.10-12), та дочка ОСОБА_2, подавши 30 вересня 2015 року нотаріусу заяву про прийняття спадщини у строк визначений ч.1 ст. 1270 ЦК України (а.с.77).

Інші спадкоємці спадщину після смерті ОСОБА_5 у встановлені законом строки та порядку не прийняли.

Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №43270822 від 16 березня 2016 року після смерті ОСОБА_5 заведено спадкову справу №42/15 (а.с.8).

З довідки приватного нотаріуса ОСОБА_6 №02-14/56 від 17 березня 2017 року вбачається, що після смерті ОСОБА_4 з заявою про прийняття спадщини звернувся його син ОСОБА_3, обовязкову частку у спадщині прийняла дружина померлого ОСОБА_5 Свідоцтво про право на спадщину не видавалось, документи знаходяться в стадії оформлення. Після смерті ОСОБА_5 спадкоємцями є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.122).

З повідомлення приватного нотаріуса ОСОБА_6 №2-14/55 від 16 березня 2016 року вбачається, що ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5, оскільки відсутні документи що підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно та рекомендовано звернутись до суду для визнання права власності на спадкове майно (а.с.93).

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що після смерті ОСОБА_4 належну йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ХС-XVI, виданого 14 жовтня 1998 року Михайлівською сільською радою народних депутатів, земельну ділянку успадкував за заповітом його син ОСОБА_3, оскільки проживав разом з спадкодавцем на час смерті, а тому у відповідності до ч.3 ст. 1268 ЦК України вважається таким що прийняв спадщину. При цьому дружина спадкодавця ОСОБА_5 мала право на обовязкову частку у спадщині, яку також прийняла відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач пропустив строк прийняття спадщини за заповітом суперечать встановленим обставинам справи. Так, факт постійного проживання ОСОБА_3 з ОСОБА_4 за адресою Херсонська область, Скадовський район, вул. Степова, 27 станом на 19 листопада 2014 року, тобто на час відкриття спадщини, встановлений рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 31 січня 2017 року, яке набрало законної сили та є чинним на час розгляду справи, у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_2, про встановлення факту проживання однією сімєю, усунення від спадкування, визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування (справа №663/1719/16-ц), яке набрало законної сили. А тому, в силу вимог ч.4 ст.82 ЦПК України, вказана обставина доказуванню не підлягає.

Доводи апеляційної скарги про те, що за вказаним рішенням суду відповідач прийняв спадщину лише за законом, а не за заповітом позбавлені правового обґрунтування та суперечать вимогам глави 87 ЦК України, якою регулюються відносини щодо здійснення права на спадкування, у тому числі встановлений єдиний порядок прийняття спадщини, як за заповітом, так і за законом.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо визначення розміру частки спадкового майна, що належить позивачці після смерті ОСОБА_5

Так, відповідно до вимог ст. 1241 ЦК України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що в разі спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 було б пять спадкоємців, а саме: дружина ОСОБА_5 та четверо дітей: ОСОБА_3, ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_2 Таким чином, в разі спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 - ОСОБА_5 успадкувала б 1/5 частку спадкового майна, в тому числі 1/5 частку земельної ділянки, а оскільки обовязкова частка складає половину від частки, яка належить при спадкуванні за законом, то ОСОБА_5 успадкувала обовязкову частку на майно в розмірі 1/10 (1/2 * 1/5 = 1/10)частки всього майна, в тому числі 1/10 частку земельної ділянки площею 6,94 га розташованої на території Михайлівської сільської ради відповідно до державного акту на право приватної власності на землю ОСОБА_6 ХС-XVI.

Отже, після смерті ОСОБА_5 14 травня 2015 відкрилась спадщина на належну їй 1/10 частку земельної ділянки площею 6,94 га розташованої на території Михайлівської сільської ради відповідно до державного акту на право приватної власності на землю ОСОБА_6 ХС-XVI, на яку ОСОБА_5 свідоцтво про право на спадщину не отримала.

Оскільки після смерті ОСОБА_5 спадщину за законом прийняли ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , частки яких, відповідно до вимог ч. 1 ст. 1278 ЦК України, є рівними ( по 1/2 частці належній спадкодавцю 1/10 частки спірної земельної ділянки) суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що частка спадкового майна що належить позивачці після смерті ОСОБА_5 становить 1/20 (1/2 * 1/10 = 1/20) частину.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції належним чином визначився з характером спірних правовідносин, дослідив надані сторонами докази у їх сукупності, встановив фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, і дійшов правильного висновку про визнання за позивачем ОСОБА_2 право власності на 1/20 частку земельної ділянки площею 6,94 га розташованої на території Михайлівської сільської ради відповідно до державного акту на право приватної власності на землю ОСОБА_6 ХС-XVI в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5

Суд першої інстанції, правильно врахував, що причиною звернення позивача до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно стала неможливість оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності у неї правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, давши належну правову оцінку доказам, на які сторони посилались в обґрунтування своїх вимог та заперечень, не допустив порушення норм матеріального та/або процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду по суті вирішення спору, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 22 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 03 серпня 2018 року.

Головуючий Л.А. Приходько

Судді: І.В. Вейтас

ОСОБА_1