Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого судді Тимощука О.Я.,
при секретарі Рибачик О.А.,
провівши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне заочний розгляд цивільної справи за позовом Перев»язко ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-Будівельний кооператив «Рівненська брама» про визнання майнових прав,
ОСОБА_2 звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-Будівельний кооператив «Рівненська брама» (далі ОК «ЖБК «Рівненська брама») про визнання майнових прав, в якому просить суд визнати за ним майнове право на житлове приміщення квартиру, будівельний номер 88/2 загальною проектною площею 59,56 м. кв., на шостому поверсі в другому підїзді Обєкту (квартал житлової та громадської забудови на вулицях Костромська та Гагаріна у м. Рівному), а також заборонити ОК «ЖБК «Рівненська брама» та будь-яким іншим особам, в тому числі правонаступникам ОК «ЖБК «Рівненська брама», вчиняти будь-які дії по передачі іншим особам майнового права на житлове приміщення квартиру, будівельний номер 88/2 загальною проектною площею 59,56 м. кв., на шостому поверсі в другому підїзді Обєкту (квартал житлової та громадської забудови на вулицях Костромська та Гагаріна у м. Рівному).
Відповідач в судове засідання не з»явився, повідомлявся про час та дату розгляду справи належним чином, причину неявки суду не повідомив, відзив (заперечення проти позову) відповідач не подав. Заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
Позивач в судове засідання не з»явився, повідомлявся про час та дату розгляду справи належним чином. 05.07.2018 року через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області представником позивача адвокатом ОСОБА_3 подано письмову заяву, в якій просить позовні вимоги Перев»язко М.Є. задоволити повністю та розгляд справи проводити у його відсутність та у відсутність позивача. Крім того не заперечує щодо заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення суду, у разі виникнення обставин викладених в ч. 1 ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши в судовому засіданні надані письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що 24 лютого 2016 року між Обслуговуючим кооперативом Житлово-Будівельний кооператив Рівненська брама в особі голови кооперативу ОСОБА_4, що діє на підставі Статуту кооперативу, через ОСОБА_5 та позивачем - асоційованим членом кооперативу ОСОБА_2, було укладено договір пайової участі в будівництві №88/2, за умовами якого Пайовик вступає, а Кооператив приймає Пайовика в асоційовані члени Кооперативу та пайову участь по будівництву кварталу житлової та громадської забудови по вулицях Костромська та Гагаріна у м. Рівне (надалі - Обєкт) і реалізації статутної мети і завдань Кооперативу. Пайовик зобовязується взяти пайову участь в будівництві Обєкту та реалізації статутної мети і завдань кооперативу з метою отримання у власність квартири, будівельний номер 88/2 загальною проектною площею 59,56 м. кв., на шостому поверсі в другому підїзді Обєкту.
Згідно пункту 1.2. договору, кооператив зобов»язується організувати і забезпечити будівництво Об»єкту та здачу його в експлуатацію, передати пайовику у власність квартиру, обумовлену цим договором, за умови повної (в розмірі 100 відсотків) сплати пайовиком пайового внеску.
Пунктом 2.1. договору визначено, що загальний розмір пайового внеску Пайовика визначається Кооперативом та на день укладання договору становить 589 644 гривень 00 коп., що на дату укладення цього Договору є еквівалентно 9 900 гривень 00 коп. за один квадратний метр, без внутрішніх оздоблювальних робіт.
Згідно п. 3.4. цього Договору, Кооператив зобовязаний організувати та забезпечити будівництво Обєкта та здачу його в експлуатацію у термін до 30 червня 2016 року, за умови належного виконання Пайовиком своїх зобовязань щодо здійснення пайового внеску.
Свої зобов»язання по оплаті пайового внеску позивач виконав у повному обсязі, що підтверджується наданими ним квитанціями до прибуткового касового ордеру.
Судом також встановлено, що станом на день звернення до суду Обєкт не зданий в експлуатацію, будь-яких дій для здачі в експлуатацію будинку, де знаходиться квартира, відповідач не здійснює, чим порушує встановлені статтею 526 ЦК України загальні вимоги виконання зобов»язання: зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов»язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов»язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов»язку. Зобов»язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов»язків є договори та інші правочини.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами, а порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (стаття 610 ЦК України).
Як встановлено судом, відповідач, всупереч вимогам умов укладеного договору та цивільного законодавства України, не виконав взяті на себе зобов»язання, чим порушив законні права та інтереси позивача, який з незалежних від нього причин не може зареєструвати за собою право власності на належне житлове приміщення, а тому не може володіти, користуватися та розпоряджатися придбаним майном.
Відповідно до статті 190 ЦК України майном як особливим об»єктом вважаються річ, сукупність речей, а також майнові права та обов»язки.
Майнові права є неспоживною річчю та визнаються речовими правами.
Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» дає визначення поняття «майнові права», які можуть оцінюватися, як будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги (частина друга стаття 3 Закону).
Майнові права на нерухомість, що є об»єктом будівництва (інвестування), не є речовими правами на чуже майно, оскільки об»єктом цих прав не є «чуже майно», а також не є правом власності, оскільки об»єкт будівництва (інвестування) не існує на момент встановлення іпотеки, а тому не може існувати й право власності на нього.
Отже, майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об»єкта цивільних прав. Майнове право це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.
Виходячи з приписів статті 190 ЦК України, частини другої статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та умов укладеного між сторонами договору, суд визнає позивача таким, що набув майнових прав на нежитлове приміщення, оскільки в повному обсязі виконав умови договору пайової участі в будівництві № 88/2.
Згідно статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання і, відповідно, має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Невизнання цивільного права полягає у пасивному запереченні наявності у особи суб»єктивного цивільного права, зокрема, на майно, на частину в загальному майні, яке безпосередньо не спричиняє шкоду суб»єктивному праву, але створює невпевненість у правовому статусі носія суб»єктивного права.
У позовах по вищевказаним справам ОСОБА_6 вказував про те, що укладений договір уступки вимоги (цесії) від 18 червня 2015 року порушує його право на отримання чистого прибутку.
Оскаржуваний ОСОБА_6 і ОСОБА_7 договір уступки (цесії) від 18 червня 2015 року був укладений між дочірнім підприємством Градобуд-Рівне (Цедент) та ОК ЖБК Рівненська Брама (Цесіонарій), відповідно до умов якого: В порядку та на умовах, визначених цим Договором, Цедент передає Цесіонарієві, а Цесіонарій набуває належні Цедентові права та обовязки Інвестора-2, що відносяться до будівництва за Угодою №20 про дольову участь у будівництві житлових будинків з обєктами соціально-культурного призначення на вулицях Костромській та Гагаріна у місті Рівному від 22.08.2007 року та додаткових угод до неї, укладену між Замовником Управління капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради, Інвестором-1 ТзОВ Реноме-Євробуд та Інвестором-2 дочірнє підприємство Градобуд-Рівне.
06 вересня 2016 року між тими ж сторонами було укладено договір уступки вимоги (цесії) у новій редакції, у відповідності до якого: В порядку та на умовах, визначених цим Договором, Цедент передає Цесіонарієві, а Цесіонарій набуває належні Цедентові права та обовязки Інвестора в повному обсязі, що відносяться до будівництва Кварталу житлової та громадської забудови на вулиці Костромська та Гагаріна у місті Рівному (І черга) за Угодою про дольову участь у будівництві кварталу житлової та громадської забудови з торгівельно-розважальним центром на вулицях Костромська та Гагаріна у м. Рівному №20 від 22 серпня 2007 року та усіх Додаткових угод, що є невідємною частиною основної Угоди.
Тобто, за вказаним оскаржуваним договором уступки (цесії), дочірнє підприємство Градобуд-Рівне передало свої права та обовязки інвестора щодо будівництва кварталу житлової та громадської забудови на вулиці Костромська та Гагаріна у місті Рівному (І черга) для ОК ЖБК Рівненська Брама.
ОСОБА_6 є засновником (учасником) як ОК ЖБК Рівненська Брама згідно відомостей із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (із офіційного веб-сайту Міністерства юстиції України), так і дочірнього підприємства Градобуд-Рівне, що підтверджується таким же витягом.
ОСОБА_7 є засновником дочірнього підприємства Градобуд-Рівне, про що він зазначає у своєму позові від 03 листопада 2017 року.
За наведеного, ОСОБА_6 як засновник (учасник) ОК ЖБК Рівненська Брама та дочірнього підприємства Градобуд-Рівне, оскаржував укладений договір уступки вимоги (цесії) між юридичними особами, засновником яких він є, а ОСОБА_7 оскаржував договір, за яким були передані права інвестора для ОК ЖБК Рівненська Брама.
Зі сторони учасників ініціативної групи, зокрема, асоційованих членів ОК ЖБК Рівненська Брама ОСОБА_8 та ОСОБА_9 було подано заяви про залучення їх в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору з метою захисту своїх охоронюваних законом майнових прав на квартири та нежитлові приміщення у кварталі житлової та громадської забудови на вулиці Костромська та Гагаріна у місті Рівному (І черга), а також були подані заперечення проти позову.
Суд визнає, що у випадку можливого задоволення позовних вимог ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про визнання недійсним договору уступки (цесії), то таке рішення мало б негативні наслідки для кожного із пайовиків, оскільки однією із сторін у договорах пайової участі у будівництві є ОК ЖБК Рівненська Брама, який купив інвестиційні права у дочірнього підприємства Градобуд-Рівне за оскаржуваним ОСОБА_6 та ОСОБА_7 договором уступки права вимоги (цесії).
Наслідки визнання правочину недійсним (в даному випадку договору уступки (цесії) від 18 червня 2015 року) визначені статтею 216 ЦК України, зокрема, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов»язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов»язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
За наведеного, під невизнанням майнових прав за ОСОБА_2 на квартиру слід розуміти заперечення засновником ОК ЖБК Рівненська Брама і учасником дочірнього підприємства Градобуд-Рівне ОСОБА_6, а також учасником дочірнього підприємства Градобуд-Рівне ОСОБА_7 дійсність та належність у ОК ЖБК Рівненська Брама інвестиційних прав щодо будівництва кварталу житлової та громадської забудови на вулиці Костромська та Гагаріна у місті Рівному (І черга), що відповідно створює невпевненість для ОСОБА_2 у дійсності його майнового права на квартиру.
Таким чином, вищевказані позови до Хмельницького міськрайонного суду про визнання недійсним договору уступки (цесії) свідчать про невизнання засновником ОК «ЖБК «Рівненська Брама» і учасниками дочірнього підприємства «Градобуд-Рівне» наявності у ОК «ЖБК «Рівненська Брама» інвестиційних прав щодо будівництва кварталу житлової та громадської забудови на вулиці Костромська та Гагаріна у місті Рівному за Договором уступки (цесії) від 18 червня 2015 року, який був укладений між дочірнім підприємством «Градобуд-Рівне» та ОК «ЖБК «Рівненська Брама», що може мати наслідком невизнання права ОК «ЖБК «Рівненська Брама» на укладення договорів пайової участі в будівництві з будь-якими особами, у тому числі, і на укладення договору пайової участі в будівництві з ОСОБА_2.
Відповідно до вимог частини другої статті 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Враховуючи вимоги частини першої статті 8 ЦК України щодо застосування аналогії закону, суд визнає, що майнові права підлягають такому ж захисту, що і права власності.
За встановлених по справі обставин, суд приходить до висновку про те, що існують реальні підстави передбачати можливість порушення майнового права ОСОБА_2 іншими особами, оскільки визнання недійсним договору уступки (цесії) матиме наслідком застосування положень статті 216 ЦК України, а тому наявні підстави для застосування положень частини 2 статті 386 ЦК України з метою унеможливлення вчинення дій зі сторони відповідача чи інших осіб, направлених на порушення чи позбавлення відповідних прав ОСОБА_2.
При цьому суд визнає, що обраний позивачем спосіб захисту порушених та невизнаних цивільних прав та інтересів відповідає положенням статей 15,16 ЦК України та не є зловживанням правом у будь-якому вигляді.
На пiдставi наведеного, ст.ст. 11, 15, 16, 190, 386, 509, 526, 610, 629 ЦК України, ч. 2 ст. 3 Закону України Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні, керуючись ст.ст. 12, 81, 82, 141, 258, 259, 263-268, 273-274, 279-282, 284, 289, 352, 354 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_2 до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-Будівельний кооператив «Рівненська брама» про визнання майнових прав задовольнити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до апеляцiйного суду Рівненської області через Рiвненський мiський суд.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя Рівненського
міського суду ОСОБА_10