Провадження №: 2/752/2249/18
02 липня 2018 року Голосіївський районний суд м. Києва
у складі головуючого по справі судді - Ладиченка С.В.
за участю секретаря - Мороз О.С.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Дванадцята Київська державна нотаріальна контора про визнання відмови від прийняття спадщини недійсною,-
у жовтні 2017 року позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа Дванадцята Київська державна нотаріальна контора про визнання відмови від прийняття спадщини недійсною.
В обґрунтування позову позивач вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати - ОСОБА_3. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 13.05.1996 року, видане Управлінням справами Національної академії наук України, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належить в рівних долях квартира АДРЕСА_1. 09.11.1995 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано. Після смерті ОСОБА_3 залишилась спадщина у виді 1/2 частини квартири АДРЕСА_1. 03.07.2015 року, будучи єдиною спадкоємцем померлої по першій черзі, вона звернулась до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Відповідач не заперечував щодо прийняття спадщини позивачем, однак згодом почав відмовляти від її прийняття. ОСОБА_2 погрожував, що у разі не згоди позивача відмовитись від спадщини, він продасть належну йому частину квартири іншим особам та зробить її життя в цій квартирі незносним. Відповідач вмовляв ОСОБА_1 відмовитись від спадщини на його користь, а він в свою чергу зробить заповіт на її ім'я. Не витримавши психологічного тиску, 22.09.2015 року вона подала до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини на користь відповідача. При подачі даної заяви, їй не було роз'яснено права відкликати її лише протягом шестимісячного строку з моменту відкриття спадщини. Через два роки вона дізналась, що відповідач спадщину не прийняв, чим ввів її в оману. Через свою відмову від прийняття спадщини вона пропустила строк для її прийняття, однак причини цього пропуску вважає поважними. Просила визнати недійсною заяву від 22.09.2015 року про відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, та просила визначити їй додатковий строк для подання нею заяви про прийняття спадщини.
Позивач в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначила, що позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце його проведення повідомлений належним чином. Відзиву на позов та доказів, якими підтверджуються заперечення проти позову суду не надав. З будь-якими клопотаннями до суду не звертався.
Третя особа Дванадцята Київська державна нотаріальна контора направила на адресу суду заяву про розгляд справи за відсутності свого представника.
З огляду на викладене, суд ухвалив розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі даних та ухвалити заочне рішення відповідно до вимог ст. 280-281 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2, 09.11.1995 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Московського району м. Києва зроблено запис №686 (а.с.8).
Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 13.05.1996 року, зареєстрованого в БТІ в м. Києві, записаний в реєстрову книгу за №5272, квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в рівних долях (а.с.9).
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, про що відділом реєстрації смерті у м. Києві зроблено відповідний актовий запис №8896 (а.с.7).
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4, батьками ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, записані: ОСОБА_2 - батько, ОСОБА_3 - мати (а.с.10).
22.09.2015 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті своєї матері - ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь свого батька ОСОБА_2 (а.с.6).
Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов'язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.
Згідно ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Частиною 1 статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 231 ЦК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним.
Згідно п. 19, 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06.11.2009 року, відповідно до статей 229 - 233 ЦК правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. При вирішенні спорів про визнання недійсним правочину, вчиненого особою під впливом насильства, судам необхідно враховувати, що насильство має виражатися в незаконних, однак не обов'язково злочинних діях. Насильницькі дії можуть вчинятись як стороною правочину, так і іншою особою - як щодо іншої сторони правочину, так і щодо членів її сім'ї, родичів тощо або їх майна. Факт насильства не обов'язково має бути встановлений вироком суду, постановленим у кримінальній справі.
Пунктом 3.10 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі - Порядок), затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, визначено, що приймаючи від спадкоємців заяву про прийняття спадщини або про відмову від її прийняття, нотаріус зобов'язаний роз'яснити спадкоємцям їх право на відкликання такої заяви протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України.
Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Відповідно до п. 3.16, 3.17 Глави 10 Розділу ІІ Порядку суд може визначити спадкоємцю, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Спадкоємець, якому за рішенням суду встановлено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, повинен у межах установленого судом строку прийняти спадщину шляхом подання нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідної заяви.
Враховуючи відсутність заперечень відповідача, та встановлені в ході судового розгляду обставини, а саме те, що позивачем було подано заяву про відмову у прийнятті спадщини після своєї матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, через психологічний тиск з боку відповідача, відсутність в матеріалах справи доказів роз'яснення позивачу її права відкликати заяву від 22.09.2015 року протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги про визнання недійсною заяви від 22.09.2015 року про відмову у прийнятті спадщини є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки оспорювана заява була подана нею проти її справжньої волі.
З огляду на задоволення вимог про визнання заяви від 22.09.2015 року недійсною, суд вважає, що причини пропуску ОСОБА_1 строку прийняття спадщини є поважними, та приходить до висновку про необхідність визначити їй додатковий строк, достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини, що становить шістдесят днів з моменту набрання рішенням законної сили.
На підставі викладеного, керуючись ст. 205, 215, 231, 1270, 1272 ЦК України, ст.ст. 81, 133, 141, 258, 259, 263-265, 266, 280, 281 ЦПК України, суд,-
позов - задовольнити.
Визнати недійсною заяву ОСОБА_1 від 22.09.2015 року, поданої до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори про відмову у прийнятті спадщини після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.
Визначити ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса проживання: АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1) додатковий шестидесятиденний строк для подання нею заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, який слід обраховувати з дня набрання рішенням законної сили.
Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Голосіївський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст судового рішення складено 10.07.2018 року.

Суддя С.В. Ладиченко