Справа № 390/193/18
Провадження № 2/390/276/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" липня 2018 р. Кіровоградський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Терещенко Д.В.,

при секретарі - Бреус І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів.

В обгрунтування позову зазначила, що до 2016 року перебувала з відповідачем у шлюбі. Під час шлюбу у них народилася двоє дітей: донька Марія, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом з нею. Відповідач добровільно допомоги на утримання дітей не надає і тому вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в судовому порядку в розмірі 1/3 частини заробітку.

Крім того, просила стягнути з відповідача судові витрати по справі в сумі 3750 грн. та стягнення аліментів проводити з 01.02.2016 року до досягнення дітьми повноліття.

Представник позивача адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Відповідач та його представник адвокат ОСОБА_5 позовні вимоги визнали частково. Погодилися з розміром аліментів та категорично заперечили про стягнення аліментів з 01.02.2016 року, т.я. відповідач добровільно сплачував гроші на утримання дітей. Крім того, не погодилися з розміром судових витрат по справі та просили суд стягнути 50% від суми.

Судом встановлено, що сторони з 1999 до 2016 року перебували в шлюбі, що підтверджено копією рішення суду про розірвання шлюбу між сторонами. Від шлюбу мають неповнолітню доньку Марію, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом з позивачем, дана обставина підтверджена копією свідоцтв про народження дітей та не заперечувалася відповідачем.

Дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку, що відповідач є працездатним та спроможним надати позивачу матеріальну допомогу, яку вона потребує і тому аліменти необхідно стягувати з відповідача в судовому порядку досягнення дітьми повноліття.

Вирішуючи питання про час з якого потрібно стягувати аліменти, суд вважає, що згідно ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Представником позивача не надано до суду жодного достовірного доказу про те, що позивач вживала заходи щодо одержання аліментів, а відповідач ухилявся від їх сплати. Навпаки відповідачем надано до суду квитанції з банку, які свідчать про добровільну сплату грошових коштів на утримання дітей, і тому аліменти підлягають стягненню з моменту подачі позовної заяви до суду, тобто з 13.02.2018 року.

Щодо вимоги про стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем та його адвокатом було подано до суду копію квитанції до прибуткового касового ордера № 313 від 20 грудня 2017 року (а.с.9), якою підтверджується сплата позивачем адвокатських послуг на суму 3750 грн., угоду про надання правової допомоги від 06.12.2017 року (а.с.38) та ордер, виданий на підставі укладеної угоди (а.с.39), а також заяву, в якій викладено перелік наданих послуг та вартість професійної правничої допомоги.

Відповідно до наданих документів, витрати на правничу допомогу складають 3750 грн. Із заяви, в якій викладено перелік наданих послуг та вартість професійної правничої допомоги, вбачається наступний перелік наданих послуг: 250 грн. - консультація та обговорення стратегії; 1300 грн. - складання позовної заяви, друк необхідної кількості екземплярів та копіювання доданих документів; 700 грн. - складання відповіді на відзив; 1500 грн. - участь у судових засіданнях (3 засідання), разом до сплати - 3750 грн.

Відповідно до ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Разом із тим, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2012 року № 4191 -VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» (надалі - Закон).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Відповідно до п.48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Отже, стороні, на користь якої прийняте рішення, для отримання відшкодування витрат на правову допомогу слід довести: факт і тривалість надання їй правової допомоги; факт надання допомоги адвокатом або іншим фахівцем у галузі права; факт оплати правової допомоги. При розрахунку розміру відшкодування має враховуватися час на надання правової допомоги: 1) у судовому засіданні; 2) під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; 3) під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт(наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Проте, на обґрунтування факту надання допомоги фахівцем у галузі права поза судовим засіданням, не надано будь-яких доказів, що підтверджують вчинення ним окремих процесуальних дій поза судовим засіданням. Зокрема, у заяві зазначено, що правова допомога, надана позивачу, полягала в консультації та обговорення стратегії, складання позовної заяви, відзиву на позову, друк та копіювання документів, однак на підтвердження вказаного не надано доказів (акти виконаних робіт, розрахунку), з яких вбачалося б скільки часу витрачено адвокатом при наданні такої правової допомоги. Відсутність таких доказів не дає можливості перевірити правильність розміру, який сплачено за надану правову допомогу в повній мірі.

Згідно журналів судового засідання по даній справі, адвокат ОСОБА_4 прийняв участь в 2-х судових засіданнях загальною тривалістю не більше однієї години.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне зменшити суму витрат на надання правової допомоги, яка підлягає стягненню з відповідача, та стягнути з відповідача судові витрати на правничу допомогу у розмірі 1875 грн., яка також була визнана відповідачем.

Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави.

Керуючись ст.ст.180, 181, 191 СК України, ст.ст.4, 5, 7, 10, 12, 13, 77-80, 81, 95, 133, 137, 141, 235, 258, 259, 263, 264, 265 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 та області по вул.Степова, 12, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, аліменти на утримання доньки Марії, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину.

Стягнення проводити починаючи з 13.02.2018 року і до 29.03.2019 року, тобто до повноліття Марії, а потім в розмірі ? частини заробітку до повноліття ОСОБА_4, тобто до 16.02.2024 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в розмірі 1875 грн.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає виконанню негайно в розмірі платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський районний суду Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано.

Суддя: