АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3840/18 А Справа № 189/358/18 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Лаченкова О.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

при секретарі - Кошара О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Покровського районного суду Дніпропетровської області від 27 березня 2018 року

по справі за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа: територіальна громада в особі Синельниківської міської ради про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини, -

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2018 року до Покровського районного суду Дніпропетровської області надійшла заява ОСОБА_2, заінтересована особа: територіальна громада в особі Синельниківської міської ради про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини.

Ухвалою Покровського районного суду Дніпропетровської області від 27 березня 2018 року у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа: територіальна громада в особі Синельниківської міської ради про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу Покровського районного суду Дніпропетровської області від 27 березня 2018 року про відмову у відкритті провадження за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзивів на апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Покровського районного суду Дніпропетровської області від 27 березня 2018 року від інших учасників справи до суду не надходило.

У відповідності до п.8 ч.1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року та ч.2 ст.147 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду апеляційним судом Дніпропетровської області в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2, заінтересована особа: територіальна громада в особі Синельниківської міської ради звернулась до Покровського районного суду Дніпропетровської області із заявою про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 315 ЦПК України, справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, суд розглядає за правилами окремого провадження.

Згідно із ст.ст. 293, 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення за умови, що встановлення факту не пов'язане з наступним вирішенням спору про право.

Згідно з ч.4 ст. 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_2 зазначає, що вона проживала із спадкодавцем ОСОБА_3 померлим 03 грудня 2016 року однією сім'єю з липня 2011 року і до його смерті.

Як вбачається з тексту заяви ОСОБА_2, встановлення даного факту їй необхідне для прийняття спадщини.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що оскільки ОСОБА_2 вважає, що вона має право на спадщину, яка залишилась після смерті ОСОБА_3, тому дана обставина свідчить про наявність в даній справі спору про право на спадщину, який повинен вирішуватись в порядку позовного провадження.

Приведені в апеляційній скарзі доводи про те, що судом не доведені обставити з яких вбачається спір про право, колегія судді ставиться критично, оскільки з тексту заяви вбачається, що ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою для встановлення факту, який їй необхіден для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування чи зміни рішення - не встановлено, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Покровського районного суду Дніпропетровської області від 27 березня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

ОСОБА_4