Справа № 1609/6153/12
У Х В А Л А

02 липня 2018 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Самсонової О.А.,

при секретарі - Горошко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в приміщенні суду справу за скаргою стягувача Кредитної спілки «Полтава і полтавці» на дії державного виконавця Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ :

Стягувач КС «Полтава і полтавці» звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_1

В своїй скарзі посилався на те, що на виконанні у Кременчуцькому районному ВДВС з серпня 2016 року перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №1609/6153/12 про стягнення з ОСОБА_2 на користь КС «Полтава і полтавці» судового збору у розмірі 122 грн. 98 коп.

31 травня 2018 року стягувач отримав копію постанови державного виконавця Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_1 від 15 січня 2018 року про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Оскільки до винесення даної постанови державний виконавець не вжив усіх можливих заходів щодо розшуку майна боржника, стягувач просив суд визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби від 15 січня 2018 року про повернення стягувачу виконавчого листа №1609/6153/12, виданого 26 липня 2016 року, а виконавчий лист повернути до Кременчуцького ВДВС для подальшого виконання.

В судове засідання стягувач свого представника не направив, звернувшись до суду з заявою про розгляд скарги за відсутності його представника. В заяві також зазначив, що скаргу підтримує в повному обсязі.

Державний виконавець та боржник, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявились, будь-яких клопотань не подавали.

Враховуючи, що їх неявка не перешкоджає розгляду, суд вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності осіб, що в засідання не зявились.

Суд, дослідивши матеріали скарги, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Полтави від 15 червня 2016 року позов КС «Полтава і полтавці» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором кредиту задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь КС «Полтава і полтавці» заборгованість за основною сумою кредиту у розмірі 4608 грн. 18 коп., 11855 грн. 20 коп. процентів за користування кредитом, а всього 16463 грн. 38 грн., з ОСОБА_3 на користь КС «Полтава і полтавці» стягнуто 50 грн. Крім того, з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь КС «Полтава і полтавці» стягнуто судовий збір у розмірі 122 грн. 98 коп. з кожного.

За даним судовим рішенням 26 липня 2016 року Київським районним судом м.Полтави видано виконавчі листи №1609/6153/12 (а.с.109).

Виконавчий лист щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь КС «Полтава і полтавці» судового збору у розмірі 122 грн. 98 коп. перебував на виконанні в Кременчуцькому районному ВДВС.

15 січня 2018 року головним державним виконавцем Київського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_1 у виконавчому провадженні ВП №51978079 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Як підставу для прийняття такого рішення державним виконавцем зазначено, що під час примусового виконання майна та доходів, на які можливо звернути стягнення у боржника не виявлено, згідно акту державного виконавця за місцем проживання та відповідей з реєструючих установ (а.с.107).

Враховуючи, що копію даної постанови стягувач отримав 31 травня 2018 року, скарга, здана стягувачем на поштове відділення 09 червня 2018 року, є такою, що подана до суду у встановлений законом строк.

Як зазначив у своїй скарзі стягувач КС «Полтава і полтавці», в матеріалах виконавчого провадження на час винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови відсутні докази непроживання боржника за адресою: Полтавська обл., Кременчуцький район, с.Ялинці, вул.Київська, 9, як то акти державного виконавця з свідченнями сусідів, відповідь з адресного бюро, тощо. Також зазначив, що у виконавчому провадженні відсутні докази (яким може бути акт державного виконавця) про перевірку майнового стану боржника за адресою, вказаною у виконавчому документі.

Таким чином вважає, що державним виконавцем до прийняття рішення щодо повернення виконавчого документа стягувачу не вжито всіх необхідних заходів щодо розшуку майна боржника.

Головний державний виконавець Кременчуцького районного відділу ДВС ОСОБА_1 в судове засідання повторно не зявився, будь-яких доказів на спростування вказаного твердження скаржника не надав, як не надав і пояснень або заперечень по суті скарги.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

З оскаржуваної постанови жодним чином не вбачається які заходи розшуку майна боржника здійснені виконавцем, якими доказами підтверджується та обставина, що такі заходи виявилися безрезультатними.

Посилання державного виконавця в оскаржуваній постанові на акт державного виконавця та відповіді з реєструючих установ без розкриття їх змісту жодним чином не надає можливості зробити висновок про відсутність у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, та що вжиті виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно з ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення скарги в частині вимог про визнання неправомірною та скасування постанови державного виконавця про повернення стягувачу виконавчого листа.

Проте, вимога повернути виконавчий лист до Кременчуцького ВДВС для подальшого виконання задоволенню не підлягає, оскільки державним виконавцем виконавчий документ повернуто стягувачу, а не суду.

Тому в цій частині в задоволенні скарги необхідно відмовити.

Таким чином скарга підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 451 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу Кредитної спілки «Полтава і полтавці» (місцезнаходження: м.Полтава, вул.Визволення, 21, ) на дії державного виконавця Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_1 (місцезнаходження: Полтавська область, м.Кременчук, вул.Першотравнева, 37, ) задовольнити частково.

Визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби від 15 січня 2018 року про повернення стягувачу виконавчого листа №1609/6153/12, виданого 26 липня 2016 року.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги у 15-денний термін.

Повний текст ухвали виготовлено 04 липня 2018 року.

Головуючий О.А.Самсонова

02.07.2018