Справа № 190/368/17
Провадження №2/190/296/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2018 року м. Пятихатки

Дніпропетровська область

Пятихатський районний суд

Дніпропетровської області

в складі головуючого судді Митошоп В.М.

за участі секретаря Москалець А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пятихатки цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:

ПАТ КБ ПриватБанк звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказуючи, що 12.05.2010 року між банком та ОСОБА_1 укладений кредитний договір б/н, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 15000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідно до умов договору, відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала, в результаті чого станом на 28.02.2017 року утворилась прострочена заборгованість по кредиту, а саме:

-9318,98 грн. заборгованість по тіло кредиту;

-9893,13 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом;

-900,00 грн. - заборгованість за пенею;

-штраф (фіксована частина) 500.00 грн.,

-штраф (процентна складова) 1005,61 грн.

Загальна сума заборгованості складає 21617 грн. 72 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача в примусовому порядку. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 1600 грн. 00 коп., сплаченого судового збору.

26.04.2018 року ОСОБА_1 надала до суду заперечення проти позову в якому просить у задоволені позову відмовити посилаючись на те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» не надав до суду оригіналу кредитного договору (заяви), за яким було встановлено кредитний ліміт, не надано відомості про наявність заборгованості та не надано жодного документу, який би чітко давав можливість встановити строк дії кредитного договору. Окрім того зазначила, що датою повернення кредиту, процентів та інших платежів по кредитному договору сплинув 13.05.2011 року (а. с. 89-93)

05.07.2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» надав до суду відповідь на відзив, в якому просить позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що укладено договір б/н від 12.05.2010 року, згідно якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 15000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписавши заяву Банк та клієнт приєднуються і зобовязуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку Договорі банківського обслуговування в цілому. З моменту оформлення кредитного договору пройшло 8 років, ОСОБА_1 в Банк не зверталася за фактом неправильного нарахування відсотків, що свідчить про те, що вона знала про розмір процентних ставок та інші умови обслуговування і повністю з ними погодилася, про що свідчить факт підписаного договору, користування кредитними грошовими засобами та погашення, які вона здійснювала. Стосовно строку дії договору та кредитної картки зазначили, що даний кредитний продукт має певні особливості та відмінності від інших кредитних договорів. Безпосередньо в загально прийнятих договорах істотні умови мають чіткий строк виконання та точний щомісячний платіж визначений чітко в грошових одиницях ануітет, тощо. Але відповідно по даному договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов'язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Дія договору пролонгується кожні 12 місяців. Картковий рахунок діє до повного виконання, а строк дії картки зазначено на самій картці.

Представник позивача ОСОБА_2, в судове засідання не з»явилася, про розгляд справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не явилася, про розгляд справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, позов не визнає відповідно до поданих нею заперечень по позову.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

12.05.2010 року між ПАТ КБ ПриватБанк та ОСОБА_1, укладений кредитний договір б/н, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 15000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, «Правилами користування платіжною карткою», та Тарифами банку складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. (а.с.8-33)

Згідно розрахунку, наданого позивачем заборгованість за кредитним договором від 12.05.2010 року станом на 28.02.2017 року складає 21617,72 грн., з яких: 9318,98 грн., - заборгованість по тіло кредиту; 9893,13 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 900,00 грн. заборгованість за пенею; штраф (фіксована частина) 500.00 грн., штраф (процентна складова) 1005,61 грн. (а.с.5-7)

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом.

Згідно статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно зі ст.ст. 549, 550 ЦК України, неустойкою є штраф або пеня, та право на неї виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно правової позиції ВС України у справі № 6-100 цс 14. за правилами п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобовязання не може перевищувати одного року. Виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу.

Згідно ст. 1049 ЦК України - позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Отже, відповідачем було порушено вимоги Умов та правил надання банківських послуг, тобто кредитного договору, та ст.ст. 1049,1054 ЦК України, а саме: прострочено повернення заборгованості по кредиту і не виконано обов'язків позичальника, а отже ним було порушено умови кредитного договору, в зв'язку з чим, позивач має право вимагати погашення наданого відповідачу кредиту, відсотків, комісії та пені за останняй рік до подання позову до суду, оскільки відповідачем заявлено, про застосування строків позовної давності.

При цьому, позивачем строки позовної давності щодо стоягнення з відповідача пені та комісії в сумі 900,00 грн., при подачі позову до суду порушені не були та нараховані вірно.

Згідно ст. 549 ЦК України, пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. При порушенні позичальником строків виконання зобов'язання позивачем була застосована подвійна цивільно-правова відповідальність одного й того ж виду.

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Дані положення також викладені в правовій позиції Постанови Верховного Суду України від 21.10.2015 року у справі № 6-2003цс15, а тому, вимоги позивача щодо стягнення штрафу не підлягають задоволенню.

Таким чином, позовні вимоги до відповідача підлягають частковому задоволенню в сумі 20 112 грн.11 грн., з яких: 9318,98 грн. заборгованості за кредитом; 9893,13 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 900,00 грн. заборгованість за пенею.

Згідно ст.141 ЦПК України судові витрати позивача в сумі 1600 грн. 00 коп., підлягають стягненню з відповідача .

Керуючись ст.ст.128,141,263-265 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка народилася в с. Б-Козирщина, Магдалинівського району, Дніпропетровської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованої ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. П»ятихатки, П"ятихатського району Дніпропетровської області, на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги,50, , р/р 3111, МФО №305299) 20112 (двадцять тисяч сто дванадцять гривень) 11 коп. заборгованості за кредитним договором, з яких: 9318,98 грн., - заборгованість по тіло кредиту; 9893,13 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 900,00 грн. заборгованість за пенею, та 1600 грн.00 коп. сплаченого судового збору.

В іншій частині заявлених вимог відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Пятихатський районний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Головуючий суддя