АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 541/181/18 Номер провадження 22-ц/786/1602/18Головуючий у 1-й інстанції Сидоренко Ю. В. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Чумак О.В.

суддів: Дряниці Ю.В., Бутенко С.Б.

розглянула у приміщенні апеляційного суду в м. Полтаві в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на заочне рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 18 травня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду першої інстанції з вказаним позовом до ОСОБА_2, в обґрунтування якого зазначило, що відповідно до умов укладеного договоруб/н від 17.04.2015 р. відповідач отримав від банку кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 43,20% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач узятих на себе зобов'язань не виконує, у зв'язку з чим станом на 30.11.2017 року за ним утворилась заборгованість, яка складає 12813,34 грн., з яких: 293 грн. заборгованість за кредитом, 8433,99 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом, 3000 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 586,35 штраф (процентна складова), які банк просив стягнути на їх користь з відповідача.

Заочним рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 18 травня 2018 року у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

З вказаним рішенням суду першої інстанції не погодилося Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», оскарживши його в апеляційному порядку. У поданій апеляційній скарзі представник Банку прохає скасувати заочне рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що матеріалами справи підтверджено факт укладення кредитного договору відповідачем, оскільки він приєднався до Умов та Правил й Тарифів банку, підписавши анкету-заяву від 17.04.2015 р. При цьому, відповідач не оспорював цього факту, як і отримання грошових коштів та розмір заборгованості, а також не заперечував факт ознайомлення з Умовами та Правилами й Тарифами банку.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з ст.ст.1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч.ч.1,6 ст. 81 ЦПК України , кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження факту укладення кредитного договору № б/н від 17.04.2015 р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 позивачем було надано копію анкети-заяви від 17.04.2015 р. (а.с. 5).

Надаючи правову оцінку вказаному документу, суд першої інстанції послався на відсутність достатніх доказів про те, що відповідач ОСОБА_2 висловив згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між ним та Банком Договір, а також щодо отримання відповідачем платіжної карти, заборгованість по якій є предметом розгляду у даній справі.

Зазначив, що виписка за договором (а.с.67-68) та фотокартка відповідача разом з кредитною карткою (а.с.68), надані на вимогу суду, не підтверджують факт укладення вказаного кредитного договору, оскільки фото не містить інформації про дату його виготовлення, а тому з них неможливо встановити належність цих доказів до даної справи, у зв'язку з чим та на підставі ч.4 ст. 77 ЦПК України не взяв їх до розгляду як належні.

Крім цього, взяв до уваги лист ПАТ КБ «ПриватБанк» від 07.05.2018 р. № 54357-ВБ, в якому зазначено, що доказом приєднання та ознайомлення відповідача з Тарифами банку, Умовами та Правилами надання банківських послуг, є особистий підпис відповідача під текстом наступного змісту: «Я ознайомлений та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді».

Разом з тим, такий текст та підпис відповідача ОСОБА_2 під ним у наданій банком анкеті-заяві від 17.04.2015 р. відсутній.

З урахуванням вказаних обставин та проаналізувавши наведені правові норми суд першої інстанції прийшов до висновку про недоведеність позивачем факту укладення кредитного договору з відповідачем та відмовив у задоволенні позову.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають обставинам справи, які суд вірно встановив та надав їм правильну правову оцінку, а також узгоджуються з вищенаведеними нормами матеріального та процесуального права.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що факт укладення між сторонами кредитного договору від 17.04.2015 р. підтверджено наявними у справі доказами, (зокрема, копією анкети-заяви від 17.04.2015 р., розрахунком заборгованості, витягом з Тарифів, Умовами та Правилами надання банківських послуг, випискою по рахунку та фото клієнта з карткою) на увагу колегії суддів не заслуговують, оскільки вказаним документам суд першої інстанції надав вірну правову оцінку та не взяв їх до уваги як належні, допустимі та достатні докази на підтвердження позовних вимог.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, анкета-заява від 17.04.2015 р. не містить інформації про надання відповідачем згоди на те, що вона разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між ним та Банком Договір, та що він отримав від позивача платіжну картку № НОМЕР_1 саме по вказаній анкеті-заяві.

Крім цього, у зазначеній анкеті-заяві, Умовах та Правилах надання банківських послуг, Правилах користування платіжною карткою та Тарифах відсутня інформація щодо розміру процентної ставки у 43,20 %, встановленої відповідачу за користування кредитними коштами, як зазначено в позові та розрахунку заборгованості.

У Витязі з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» міститься інформація по тарифах, в тому числі розмір процентів, за картами «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT» та «Універсальна GOLD», тоді як позивачем не надано суду доказів про те, яка саме картка була видана відповідачу та що саме за користування коштами по цій картці було визначено розмір процентів 43,20 % на рік.

Додана до апеляційної скарги фотографія клієнта з карткою, датована 17.04.2015 р., а також довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки № НОМЕР_1 на ім'я відповідача ОСОБА_2, не є достатніми доказами на підтвердження того, що між ним та позивачем був укладений кредитний договір б/н від 17.04.2015 р. з відкриттям карткового рахунку НОМЕР_1, оскільки у вказаній роздруківці не зазначено номер цього карткового рахунку, як і неможливо встановити номер картки з самої фотографії відповідача (а.с. 85).

Як убачається з наданої місцевому суду виписки про рух коштів за період з 01.01.1999 р. по 30.04.2018 р., (а.с. 67 на звороті), залишок після операції з видачі кредитних коштів у відділенні з кредитним лімітом 300 грн. по картковому рахунку № НОМЕР_1, заборгованість по якому є предметом позовних вимог, становить 293 грн., тоді як заборгованість у сумі 15877, 50 грн., яка виникла за ОСОБА_2 за період з 31.05.2015 р. по 31.03.2018 р., стосується карткового рахунку № НОМЕР_3, а заборгованість за період з 28.11.2007 р. по 26.11.2017 р. у сумі 10862,69 грн. виникла за ОСОБА_2 по картковому рахунку № НОМЕР_2.

При цьому, розмір позовних вимог згідно поданої банком заяви складає 12813,34 грн.

Відсутність заперечень відповідача проти позову, як і та обставина, що він не оспорював факт укладення кредитного договору, розмір заборгованості та не заперечував проти того, що ознайомлений з Умовами та Правилами й Тарифами банку, також не можуть бути підставою для скасування правильного рішення суду першої інстанції, оскільки згідно з положеннями ст.ст. 76-83 ЦПК України, обов'язок подання доказів та доказування своїх вимог покладено у тому числі й на позивача, який у даному випадку не довів достатніми доказами наявність факту укладення кредитного договору з відповідачем та, відповідно, порушеного права.

Висновки суду першої інстанції узгоджуються з нормами матеріального та процесуального права, які судом застосовані правильно та на підставі вірно встановлених обставин справи.

Доводи апеляційної скарги не підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами та не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Колегія суддів, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скару Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" залишити без задоволення.

Заочне рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 18 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: /підпис/ Чумак О.В.

Судді: /підпис/ Дряниця Ю.В.

/підпис/ Бутенко С.Б.

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного

суду Полтавської області О.В.Чумак