Романівський районний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

4 липня 2018 року смт. Романів

Романівський районний суд Житомирської області в складі судді Бабича С.В., з участю секретаря судового засідання Строган Л.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до Романівської районної державної адміністрації про визнання права на земельну частку (пай), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - відділ Держгеокадастру у Романівському районі Житомирської області,-

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувсяся до суду із позовом до Романівської районної державної адміністрації в якому просить визнати за ним право на земельну частку (пай), як члена сільськогосподарської асоціації пайовиків "Прогрес" Романівського району Житомирської області в розмірі 5,05 га.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що з 23 листопада 1992 року по 8 лютого 1996 року він був членом сільськогосподарської асоціації пайовиків "Прогрес" Дзержинського району Житомирської області, однак його помилково не внесли до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, виданого вищевказаній асоціації 26 січня 1996 року.

Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, своїм правом подати відзив та пояснення щодо позову не скористалися.

Дослідивши письмові докази, суд прийшов до переконання, що у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 23 листопада 1992 року ОСОБА_1 був прийнятий у члени сільськогосподаської асоціації пайовиків "Прогрес" Дзержинського району Житомирської області на посаду шофера, де останній працював до 8 лютого 1996 року, що підтверджується записами в його трудовій книжці.

26 січня 1996 року сільськогосподаській асоціації пайовиків "Прогрес" було видано державний акт на право колективної власності на землю серії ЖТ - 07-02-000014.

Згідно з пунктів 1, 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року. Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, його положення застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Таким чином, оскільки спірні правовідносини виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України 2003 року, з моменту отримання сільськогосподаської асоціації пайовиків "Прогрес" Дзержинського району Житомирської області державного акту на право колективної власності на землю, до них застосовуються положення Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року.

Статтею 71 ЦК Української РСР визначено, що загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки.

Перебіг строку позовної давності згідно статті 76 ЦК Української РСР починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Позовна давність застосовується незалежно від заяви сторін. Закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову є підставою для відмови в позові.

Пунктом 6 «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України (2003 року) передбачено, що правила цього Кодексу про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно пункту 2 Указу Президента України № 720/95 від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» (далі Указ № 720/95) право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського товариства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю.

Зі змісту цієї норми випливає, що право на земельну частку (пай) особа набуває за наявності трьох умов: перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства, отримання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю; включення особи до списку, доданого до цього акта.

Верховний Суд України у листі від 29.10.2008 року № 19-3767/0/8-08 надав роз'яснення "Щодо розгляду земельних спорів", де у пункті 6 вказав, що при розгляді справ про визнання права на земельну частку (пай) судам необхідно:

а) перевіряти наявність підстав права на земельну частку (пай), передбачених Указом № 720/95. При цьому слід мати на увазі, що трудова книжка свідчить не про членство в колективному сільськогосподарському підприємстві, сільськогосподарському кооперативі чи сільськогосподарському акціонерному товаристві, а про наявність трудових відносин з ними;

б) досліджувати статут підприємства, оскільки відповідно до ст. 4 Закону України від 14 лютого 1992 р. N 2114-XII "Про колективне сільськогосподарське підприємство" підприємство діє на основі статуту, в якому вказується порядок вступу до підприємства і припинення членства в ньому, принципи формування спільної власності та права членів щодо неї;

в) з'ясовувати, коли було видано державний акт на право колективної власності на землю, оскільки член КСП, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта (п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. N 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ").

Однак, ОСОБА_1 статут сільськогосподаської асоціації пайовиків "Прогрес" Дзержинського району Житомирської області та державний акт на право колективної власності на землю даного господарства з доданим списком надані не були, клопотаня про витребування даних доказів, останнім не заявлялися.

Посилання позивача на те, що про порушення законних прав йому стало відомо лише у 2017 році, тобто більше чим через 20 років, суд не приймає до уваги, оскільки у позивача була об'єктивна можливість дізнатися про своє порушене право, так як останній є уродженцем та постійним мешканцем смт. Романів Житомирської області.

Водночас, стаття 76 ЦК УРСР (стаття 261 ЦК України) містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб'єктивних прав, а інститут позовної давності існує для того, щоб стабілізувати цивільний обіг та усувати невизначеність у відносинах його учасників.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до переконання про сплив позовної давності, що є підставою для відмови у позові.

Керуючисьстаттями 10-13, 141, 259, 263-265, 268, 279 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову ОСОБА_1 про визнання права власності на земельну частку (пай) - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його ухвалення (складення повного судового рішення).

Суддя С.В. Бабич