АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 171/710/18 22-ц/774/1515/К/18А
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2018 року м.Кривий Ріг

Справа № 171/710/18

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

сторони:

заявник Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Дніпроенерго»,

боржник - ОСОБА_1,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» на ухвалу Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2018 року, яка постановлена суддею Семеновою Н.М. у місті Апостолове Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 23 квітня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

20 квітня 2018 року Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Дніпроенерго" (надалі ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго»), в особі відокремленого підрозділу «Криворізька теплова електрична станція ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго», звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за теплову енергію.

Ухвалою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2018 року відмовлено у видачі судового наказу.

В апеляційній скарзі заявник ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, посилаючись на невірне трактування судом норм Закону України «Про судовий збір» та помилкове визначення розміру судового збору, що підлягає до сплати за подання заяви про видачу судового наказу у розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2018 року відкрито апеляційне провадження по даній цивільній справи та визначено, що, відповідно до Указу Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» №452 від 29 грудня 2017 року, пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, пункту 8 Розділу ХІІІ Цивільного процесуального кодексу України, справа підлягає розгляду Апеляційним судом Дніпропетровської області.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 369 ЦПК України, оскільки оскаржується ухвала суду, зазначена в п. 1 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відмовляючи у видачі судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що заява подана з порушенням вимог статті 163 ЦПК України та сплачена заявником сума судового збору не відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

З таким висновком суду колегія суддів не може погодитись з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набула чинності для України з 11.09.1997 року, Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обовязків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред'являється особі.

У справі «Bellet у. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Згідно з ч.1 ст. 164 ЦПК України за подання заяви про видачу судового наказу справляється судовий збір у розмірі, встановленому законом.

Відповідно до ч.1, п.п. 41 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду заяви про видачу судового наказу ставка судового збору становить 0,1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду.

Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб на місяць на 1 січня 2018 року становив 1 762,00 грн., тобто за подання заяви про видачу судового наказу ставка судового збору становить 176,20 грн., а не 881,00 грн., як помилково вважав суд першої інстанції.

Отже, з встановлених судом апеляційної інстанції обставин слідує, що судом першої інстанції було порушено право заявника на вільний доступ до правосуддя та постановлено оскаржувану ухвалу з порушенням норм процесуального права, а тому ухвала суду підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України з направленням матеріалу до суду першої інстанції для вирішення питання відповідно до вимог ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст. ст. 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» - задовольнити.

Ухвалу Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2018 рокускасувати та направити матеріал за заявою Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за теплову енергіюдо Апостолівського районного суду Дніпропетровської області для вирішення питання відповідно до вимог ЦПК України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 12 липня 2018 року.

Головуючий:

Судді: