АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/729/18Головуючий по 1 інстанції - Демчик Р.В.
Категорія: 19 Доповідач в апеляційній інстанції - Нерушак Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2018 року Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого Нерушак Л.В.

Суддів Карпенко О.В., Василенко Л.І.

за участю секретаря Анкудінова О.І.

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Черкасиобленерго»;

відповідач - ОСОБА_3;

особа, яка подає апеляційну скаргу - Голова правління ПАТ «Черкасиобленерго» - О.Г. Самчук;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу Голови правління ПАТ «Черкасиобленерго» - О.Г. Самчука на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 лютого 2018 року, ухваленого під головуванням судді Демчика Р.В. у залі Придніпровського районного суду м. Черкаси № 1 о 10 год. 15 хв., повний текст рішення складено 02 березня 2018 року, у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» до ОСОБА_3 про відшкодування витрат, пов`язаних з навчанням, - :

в с т а н о в и в :

09.11.2017 року ПАТ «Черкасиобленерго» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування витрат , пов'язанних з навчанням.

Позивач в обґрунтування свої позовних вимог вказує, що 18 грудня 2013 року між Черкаським державним технологічним університетом, ПАТ «Черкасиобенерго» та ОСОБА_3 був укладений договір, згідно до умов якого, ЧДТУ взяло на себе зобов'язання за рахунок коштів ПАТ «Черкасиобленерго» здійснити перепідготовку (надати освітню послугу) ОСОБА_3, в період з 4 листопада 2013 року по 4 травня 2016 року. ПАТ «Черкасиобленерго» свої зобов'язання за договором виконало повністю та перерахувало кошти за навчання в сумі 16250 грн.

25 грудня 2013 року між позивачем та відповідачем був укладений договір про обов'язкове відпрацювання, згідно якого ПАТ «Черкасиобленерго» оплачує навчання працівника згідно договору від 18 грудня 2013 року, а ОСОБА_3 зобов'язується відпрацювати на товаристві визначений договором строк.

26 червня 2017 року згідно наказу «Про припинення трудового договору» № 404-п/тз від 23 червня 2017 року на підставі ч.3 ст. 38 КЗпП України ОСОБА_3 було звільнено з займаної посади. З таких обставин, ПАТ «Черкасиобленерго» просить суд стягнути з ОСОБА_3 грошові кошти, витрачені на його навчання в сумі 16250 грн. та понесені судові витрати.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 лютого 2018 року в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» до ОСОБА_3 про відшкодування витрат , пов'язанних з навчанням - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Голова правління ПАТ «Черкасиобленерго» - О.Г. Самчук оскаржив рішення в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу. ПАТ «Черкасиобленерго» вважає рішення суду першої інстанції таким, що винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права. В апеляційній скарзі вказується, що сторони на підставі вільного волевиявлення дійшли згоди щодо правових наслідків невиконання договору ОСОБА_3 про обов`язкове відпрацювання № 79-02/16-13 від 25.12.2013 року та передбачили один випадок, коли грошові кошти за навчання працівником не повертаються, а саме : у разі припинення трудового договору між працівником та підприємством, до закінчення навчання на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Позивач не мав змоги своєчасно сплачувати заробітну плату своїм працівникам, оскільки Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг встановлювались додаткові цілодобові відрахування коштів з поточного рахунку ПАТ «Черкасиобленерго». Також ПАТ «Черкасиобленерго « перебуває у процедурі банкрутства з 14.05. 2004 року, що підтверджується ухвалою господарського суду Черкаської області від 14.05. 2004 року у справі № 01 / 1494. ПАТ «Черкасиобленерго « не погоджується з висновками суду щодо безоплатності вищої освіти, так як суд в рішенні зазначає, що громадянин має право здобувати вищу освіту відповідно до стандартів вищої освіти без внесення плати в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі в межах обсягу підготовки фахівців для загальносуспільних потреб ( державне замовлення ). Суд також послався в рішенні на відсутність механізму, який би зобов'язав випускника вищого навчального закладу, підготовка якого здійснювалась за державним замовленням, відшкодовувати до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі понесені витрати за договором, тому суд вважає, що будь -які матеріальні претензії до відповідача є неправомірними. ПАТ «Черкасиобленерго « не погоджується з такими висновками суду, оскільки звертає увагу суду, що надання освітньої послуги ОСОБА_3 здійснювалось на підставі договору про навчання, підготовку, перепідготовку підвищення кваліфікації або про надання додаткових послуг № 59 / 77-02 /16-13 від 18.12. 2013 року. У розділі І даного договору вказано, що Черкаський державний технологічний університет бере на себе зобов 'язання за рахунок коштів ПАТ «Черкасиобленерго « здійснити перепідготовку з 04 листопада 2013 року по 04 травня 2016 року, а в розділі 4 Плата за надання освітньої послуги та порядок розрахунків вказаного договору, передбачена загальна вартість освітньої послуги в розмірі 16250 грн. Тому освітня послуга ОСОБА_3 здійснювалалась не за державним замовленням як помилково вказав суд першої інстанції, а за рахунок коштів позивача ПАТ «Черкасиобленерго». Тому ПАТ «Черкасиобленерго» просить рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.02.2018 року у справі № 711/9913/17 скасувати і ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Черкасиобленерго» грошові кошти витрачені на його навчання в сумі 16 250 грн., згідно Договору про обов`язкове відпрацювання № 79-02/16-13 від 25.12.2013 року на рахунок № 083 АТ «Ощадбанк» МФО 354507 код ЕДРПОУ 22800735. Судові витрати покласти на відповідача.

Відповідно до п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Представник відповідача та відповідач ОСОБА_3 не з'явилися в судове засідання , про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, на адресу суду надійшла заява від представника відповідача про розгляд справи без її участі у зв'язку з перебуванням за межами країни.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника позивача, яка з'явилась в судове засідання, тому вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право : скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи ; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду, викладеним у рішенні суду першої інстанції обставинам справи; порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам, оскільки не ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності, а висновок суду про відмову у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» до ОСОБА_3 про відшкодування витрат пов`язаних з навчанням не відповідає вимогам закону, оскільки суд першої інстанції неповно з'ясував обставини справи та невірно застосував норми матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду, та ухвалення нового судового рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Однією з основних засад судочинства, визначених п.8 ч.3 ст. 129 Конституції України є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Вирішуючи спір та ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ «Черкасиобленерго» суд першої інстанції виходив з того, що звільнення відповідача ОСОБА_3 було наслідком порушення позивачем трудового законодавства, а тому взяті на себе зобов`язання, передбачені договором про обов`язкове відпрацювання, а саме: сприяти працівнику належним чином виконати п. 3.1. цього договору - (відпрацювати на підприємстві три роки після закінчення навчання), позивачем не виконано.

Також суд першої інстанції послався в оскаржуваному рішенні на рішення Конституційного суду України від 4 березня 2004 року у справі про доступність та безоплатність освіти у державних та комунальних навчальних закладах, що необхідно розуміти як можливість здобуття освіти у цих закладах без оплати, тобто без внесення плати у будь - якій формі за освітні послуги. Суд в рішенні зазначає, що громадянин має право здобувати вищу освіту відповідно до стандартів вищої освіти без внесення плати в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі в межах обсягу підготовки фахівців для загальносуспільних потреб ( державне замовлення ). Суд виходив з того, що обов'язковість відпрацювання або відшкодування вартості навчання випускником вищого навчального закладу призводить до порушення конституційного права громадян на працю, що вільно обирається громадянином, або на яку він вільно погоджується, що передбачено ч. 1 ст. 43 Конституції України, та права на безоплатність вищої освіти в державних та комунальних навчальних закладах ст. 53 Конституції України.

Крім того, суд послався в рішенні і на відсутність механізму, який би зобов'язав випускника вищого навчального закладу, підготовка якого здійснювалась за державним замовленням, відшкодовувати до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі понесені витрати за договором, тому суд вважає, що будь -які матеріальні претензії до відповідача є неправомірними. За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками суду першої інстанції погодитись не може, оскільки висновки суду є необґрунтованими, не відповідають обставинам справи та вимогам закону, оскільки суд помилково вважав, що відповідач навчався за рахунок державного замовлення, не звернувши уваги на умови укладеного сторонами договору про оплату навчання підприємством та обов'язковість відпрацювання працівником, визначеного договором строку, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, між Черкаським державним технологічним університетом, ПАТ «Черкасиобленерго» та ОСОБА_3 було укладено договір про навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації або про надання додаткових освітніх послуг № 59/77-02/16-13 від 18.12.2013 року (а.с.5).

Згідно до умов вищевказаного договору Черкаський державний технологічний університет ( ЧДТУ ) бере на себе зобов`язання за рахунок коштів ПАТ «Черкасиобленерго» здійснити перепідготовку (надати освітню послугу) ОСОБА_3 в період з 04.11.2013 року по 04.05.2016 року. Як встановлено судом та вбачається з договору в розділі 4 Плата за надання освітньої послуги та порядок розрахунків вказаного договору, передбачена загальна вартість освітньої послуги в розмірі 16250 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 закінчив у 2016 році Черкаський державний технологічний університет та здобув повну вищу освіту за спеціальністю «Електротехнічні системи електроспоживання», здобув кваліфікацію інженер електрик (а.с.13).

За таких обставин, ПАТ Черкасиобленерго» свої зобов`язання згідно договору виконало в повному обсязі, що підтверджується даними платіжних доручень про перерахунок коштів ЧДТУ № 9515 від 26.12.2013 року, № 3007 від 29.04.2014 року, № 9078 від 09.12.2014 року, № 2344 від 26.06.2015 року, № 4435 від 20.11.2015 року (а.с.8-12).

Із матеріалів справи також вбачається, що між ПАТ «Черкасиобленерго» та ОСОБА_3 було укладено договір про обов`язкове відпрацювання № 79-02/16-13 від 25.12.2013 року (а.с.6).

Згідно умов вищевказаного договору, обов`язками підприємства є: укладення договору з навчальним закладом працівника, згода на навчання якого надана засіданням Правління Підприємства.; своєчасна оплата на навчання, згідно виставлених рахунків; сприяння працівнику належним чином виконати п.3.1 цього договору.

Розділом 3 договору встановлено обов`язки працівника : після закінчення (звільнення) навчального закладу відпрацювати на підприємстві 3 (три) роки; в разі припинення трудового договору між працівником та підприємством до закінчення навчання на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України працівник грошові кошти не повертає; в разі припинення трудового договору між працівником та підприємством до закінчення терміну дії цього договору з підстав, не зазначених в п. 3.2. цього договору, працівник зобов`язаний повернути витрачені на його навчання грошові кошти, не пізніше одного місяця після припинення трудового договору.

Судом першої інстанції було встановлено, що 16.06.2017 року ОСОБА_3 звернувся до ПАТ «Черкасиобленерго» із заявою, у якій просив, у зв`язку з систематичним порушенням ПАТ «Черкасиобленерго» вимог трудового законодавства (ст.115 КЗпП України) щодо строків виплати заробітної плати, звільнити його з посади начальника відділу по роботі з корпоративними клієнтами.

Наказом від 23.06.2017 року № 404-п/тз «Про припинення трудового договору», ОСОБА_3 звільнено з 26 червня 2017 року з посади начальника відділу по роботі з корпоративними клієнтами на підставі ч.3 ст. 38 КЗпП України (а.с.14).

ПАТ «Черкасиобленерго» посилається в апеляційній скарзі, що позивач не мав змоги своєчасно сплачувати заробітну плату своїм працівникам, оскільки Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг встановлювались додаткові цілодобові відрахування коштів з поточного рахунку ПАТ «Черкасиобленерго». Всі кошти, які надходили від споживачів за споживання електричної енергії перераховувались оптовому постачальнику електричної енергії ДП «Енергоринок», а ПАТ «Черкасиобленерго» було позбавлено можливості своєчасно сплачувати заробітну плату своїм працівникам, тому виникла заборгованість. За таких обставин, позивач вважає, що це є поважною причиною, яка мала бути б врахованою, за вказаних обставин.

Також ПАТ «Черкасиобленерго « перебуває у процедурі банкрутства з 14.05. 2004 року, що підтверджується ухвалою господарського суду Черкаської області від 14.05. 2004 року у справі № 01 / 1494. У зв'язку з відсутністю обігових коштів в результаті вказаних обставин, перебування ПАТ «Черкасиобленерго « в процедурі банкрутства на стадії розпорядження майном, встановлення НКРЕКП нульового алгоритму перерахувань коштів з поточного рахунку Товариства, ПАТ «Черкасиобленерго « віднайшло можливість здійснити оплату навчання відповідача ОСОБА_3, сприяло у здійсненні перепідготовки свого працівника для здобуття повної вищої освіти за спеціальністю «Електротехнічні системи електроспоживання», що є підтвердженням зацікавленості в подальшій співпраці зі спеціалістом за кваліфікацією інженера - електрика ОСОБА_3

В апеляційній скарзі Товариство посилається, що суд першої інстанції не звернув належної уваги, що надання освітньої послуги ОСОБА_3 здійснювалося саме на підставі договору про навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації або про надання додаткових освітніх послуг № 59/77-02/16-13 від 18.12.2013 року. Згідно розділу І вказаного договору передбачено, що Черкаський державний технологічний університет бере на себе зобов 'язання за рахунок коштів ПАТ «Черкасиобленерго « здійснити перепідготовку з 04 листопада 2013 року по 04 травня 2016 року.

В розділі 4 Плата за надання освітньої послуги та порядок розрахунків вказаного договору, передбачена загальна вартість освітньої послуги в розмірі 16250 грн. Тому апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги обгрунтованими, які підлягають задоволенню, та повністю спростовують висновки суду першої інстанції, оскільки із наявних у справі доказів вбачається, що освітня послуга ОСОБА_3 здійснювалалась не за державним замовленням як помилково вказав суд першої інстанції, а за рахунок коштів позивача ПАТ «Черкасиобленерго». Суд першої інстанції не звернув належної уваги на вказані доводи позивача, тому дійшов хибного висновку про відмову у задоволенні вимог позивача про стягнення коштів , пов'язаних з оплатою навчання працівника товариства, який не відпрацював три роки, та звільнився не з підстав зазначених в договорі, порушивши умови договору.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що є підстави для задоволення вимог позивача про відшкодування витрат, пов'язаних із навчанням ОСОБА_3 в розмірі 16250 грн.

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є зокрема, договір.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших атів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину згідно ч.3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони при укладенні договору про обов`язкове відпрацювання № 79-02/16-13 від 25.12.2013 року дійшли згоди щодо всіх умов та погодили обов`язки, тобто створили певні правові наслідки. Договір підписаний сторонами без будь-яких зауважень і свідчить про їх волевиявлення.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Отже, сторони на підставі вільного волевиявлення дійшли згоди щодо правових наслідків невиконання договору про обов`язкове відпрацювання № 79-02/16-13 від 25.12.2013 року та передбачили один випадок, коли грошові кошти за навчання працівником не повертаються, а саме у разі припинення трудового договору між працівником та підприємством, до закінчення навчання на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, на що суд першої інстанції не звернув увагу, та прийшов до невірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ «Черкасиобленерго».

Судом першої інстанції помилково було вказано, що обов'язковість відпрацювання або відшкодування вартості навчання випускником вищого навчального закладу призводить до порушення конституційного права громадян на працю , що вільно обирається громадянином та права на безоплатність вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах, оскільки відповідач ОСОБА_3 навчався згідно умов договору, укладеного позивачем та університетом, а не за державним замовленням. І саме позивачем оплачувалось навчання відповідача ОСОБА_3, який знову таки згідно до укладеного договору з позивачем повинен був відпрацювати після закінчення навчання три роки, що передбачено в п.3.1. договору від 25.12. 2013 року № 79-02/16-13.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню, оскільки спростовують висновки суду першої інстанції щодо необґрунтованості та недоведеності позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго».

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та зроблені із порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального права

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, оскільки апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог ПАТ «Черкасиобленерго», то слід стягнути судові витрати з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Черкасиобленерго» в розмірі 4243 грн., що складаються із сплати судового збору в розмірі 1600 грн. - за подання позовної заяви та 2643 грн. - за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 141, 268, 367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» - задовольнити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 лютого 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» до ОСОБА_3 про відшкодування витрат, пов`язаних з навчанням - скасувати, прийняти нову постанову .

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» до ОСОБА_3 про відшкодування витрат, пов`язаних з навчанням - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» грошові кошти витрачені на його навчання в сумі 16 250 грн. згідно Договору про обов`язкове відпрацювання № 79-02/16-13 від 25.12.2013 року на рахунок 83 в ФЧОУ АТ «Ощадбанк» МФО 354507 код ЕДРПОУ 22800735.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» судові витрати в розмірі 4243 грн. за сплату судового збору та сплату коштів за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Головуючий Нерушак Л.В.

Судді Карпенко О.В.

Василенко Л.І.

Повний текст постанови виготовлений 15.06. 2018 року