Справа № 569/8273/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2018 м. Рівне

Рiвненський мiський суд Рівненської області в особi суддi Куцоконя Ю.П.,

з участю: секретаря судового засідання Ющук О.С.,

позивача ОСОБА_2,

відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

представника відповідачів адвоката ОСОБА_6,

pозглянувши у відкритому судовому засiданнi в мiстi Рiвному

спpаву № 569/8273/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення та за зустрічним позовом ОСОБА_3, треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_4, ОСОБА_5, до ОСОБА_2, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_7, про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним із застосуванням наслідків недійсності договору, скасування державної реєстрації права власності, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримав та просить суд зобов'язати відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 усунути йому перешкоди у користуванні належною на праві приватної власності квартирою, розташованою за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 46,4 кв.м., шляхом виселення.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_2 посилається на те, що є власником квартири АДРЕСА_5 (далі - спірна квартира) на підставі договору купівлі-продажу квартири від 30 грудня 2015 року. На теперішній час у спірній квартирі зареєстровані та проживають відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Під час купівлі квартири він домовився з відповідачами про те, що вони будуть проживати у квартирі до першої його вимоги. 03 травня 2017 року він надіслав відповідачам письмову вимогу про звільнення квартири та зняття з реєстраційного обліку, однак така вимога, як і численні усні вимоги про звільнення квартири, відповідачами була проігнорована. Посилаючись на порушення своїх прав власника, просить зобов'язати відповідачів усунути йому перешкоди у користуванні квартирою шляхом виселення.

Зустрічний позов ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним із застосуванням наслідків недійсності договору, скасування державної реєстрації права власності не визнав та просить суд у задоволенні зустрічного позову відмовити за його недоведеністю та безпідставністю.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та їх представник адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні позов ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення не визнали та просять суд у задоволенні позову відмовити.

ОСОБА_3 та її представник адвокат ОСОБА_6 зустрічний позов підтримали та просять суд визнати недійсним нотаріально посвідчений під реєстровим номером 3743 договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, укладений 30 грудня 2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та застосувати наслідки недійсності правочину шляхом зобов'язання кожної із сторін повернути в натурі іншій стороні все одержане на виконання цього правочину. Також просять суд скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на спірну квартиру.

На заперечення позовних вимог ОСОБА_2 та в обґрунтування позовних вимог за зустрічним позовом відповідачі та їх представник посилаються на те, що укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 договір купівлі-продажу квартири є недійсним з підстав недодержання сторонами правочину при його укладенні загальних вимог, необхідних для чинності правочину, зокрема щодо відповідності його вимогам законодавства, інтересам держави і суспільства, вільному волевиявленню його учасників, а також з підстави вчинення правочину під впливом тяжкої обставини і на вкрай невигідних умовах.

Зокрема, посилаються на те, що 24 березня 2006 року спірна квартира була передана її власником ОСОБА_3 в іпотеку АКБ «Укрсоцбанк» для забезпечення кредитного зобов'язання її сина ОСОБА_5 за кредитним договором № 144Д від 24 березня 2006 року на суму 28800 доларів США. Оскільки ОСОБА_5 неналежно виконував свої кредитні зобов'язання, рішенням Рівненського міського суду від 27 квітня 2015 року у справі № 569/1974/15-ц з нього на користь ПАТ «Укрсоцбанк» була стягнута заборгованість за кредитним договором у сумі 402790,36 грн.

У грудня 2015 року банк звернувся до ОСОБА_5 та ОСОБА_3 із пропозицією або погасити залишкову суму кредитної заборгованості, доларовий еквівалент якої на час такого звернення складав 13000 доларів США, або передати банку у власність спірну квартиру. На той час ОСОБА_5 та ОСОБА_3 мали можливість погасити із власних коштів лише 3000 доларів США.

Враховуючи, що спірна квартира є єдиним житлом для ОСОБА_3, склалася тяжка для неї ситуація, під впливом якої вона змушена була просити свого сина ОСОБА_4 звернутися до його знайомого ОСОБА_7 про одержання ним позики у сумі 10000 доларів США. Надати таку позику ОСОБА_4 ОСОБА_7 погодився, однак передав йому гроші (10000 доларів США) через свого працівника ОСОБА_2, який 30 грудня 2015 року передав їх ОСОБА_4 під умовою, що ОСОБА_3, як власник квартири, укладе з ОСОБА_2 договір купівлі-продажу квартири для гарантії повернення позики ОСОБА_4 ОСОБА_7

В той же день, 30 грудня 2015 року, кредитна заборгованість ОСОБА_5 була погашена, спірна квартира банком була виведена з іпотеки, оцінена на суму 99382 грн із укладенням між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 договору купівлі-продажу. В подальшому ОСОБА_2, всупереч домовленості, почав вимагати у відповідачів виселитися з квартири.

Третя особа ОСОБА_7 на неодноразові виклики до суду не з'явився, будь-яких заяв чи пояснень з приводу спору суду не подав.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши надані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення підлягає задоволенню повністю, оскільки його позовні вимоги є обґрунтованими та доведеним. Натомість, зустрічний позов ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним із застосуванням наслідків недійсності договору, скасування державної реєстрації права власності суд визнає недоведеним та безпідставним, а тому вимоги за зустрічним позовом задоволенню не підлягають.

Судом встановлено, що 30 грудня 2015 року між ОСОБА_3, як продавцем, та ОСОБА_2, як покупцем, був укладений договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Онофрейчук С.Й. та зареєстрований в реєстрі за № 3743 (далі - договір купівлі-продажу).

З преамбули договору купівлі-продажу слідує, що сторони уклали його, діючи добровільно та попередньо ознайомились з вимогами чинного законодавства України щодо недійсності правочинів.

За договором купівлі-продажу, продавець зобов'язується передати у власність покупцю майно, а саме, квартиру АДРЕСА_2, а покупець зобов'язується прийняти це майно і сплатити за нього обговорену грошову суму (пункти 1 та 2 договору). Дана квартира являється приватною власністю продавця (пункт 7 договору).

Ринкова вартість даної квартири становить 99382 грн згідно висновку про ринкову вартість квартири, здійсненого суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «Схід-П Експерт» - звіт від 29 грудня 2015 року (пункт 9 договору).

Продаж квартири вчиняється за домовленістю сторін і сума оплати становить 99382 грн, які отримані продавцем від покупця повністю до підписання цього договору. Ціна об'єкту є остаточною, відповідає бажанню та волевиявленню сторін і зміні не підлягає (пункт 10 договору). Сторони підтверджують факт взаємної домовленості щодо механізму проведення повного розрахунку за продану квартиру (пункт 11 договору).

У пункті 18 договору купівлі-продажу сторони зазначили, що вони, продавець та покупець, однаково розуміючи значення, зміст і умови цієї угоди та її правові наслідки, підтверджують дійсність намірів при її укладанні та створення для себе певних юридичних наслідків, а також те, що вона не носить характеру мнимої та удаваної угоди. Сторори свідчать, що у тексті даного договору зафіксовані всі істотні умови, що стосуються купівлі-продажу квартири.

Правові наслідки укриття розміру дійсної продажної ціни відчужуваного об'єкту нерухомості, зміст статей 182,229,230-235,655,659-668 Цивільного кодексу України, статті 65 Сімейного кодексу України, статті 12 Закону України "Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей» їм, продавцю та покупцю, нотаріусом роз'яснено, про що зазначено у пункті 20 договору купівлі-продажу.

Договір купівлі-продажу підписаний продавцем ОСОБА_3 та покупцем ОСОБА_2 в присутності приватного нотаріуса Онофрейчук С.Й., яка встановила особи сторін та перевірила їх дієздатність, а також належність спірної квартири продавцю, про що зазначено у договорі.

Як слідує з витягу з Державного реєстру речовин прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 51317719 від 30 грудня 2015 року, проведена державна реєстрація права власності ОСОБА_2 на спірну квартиру.

Статтею 317 ЦК України встановлено, що власникові майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно статті 319 ЦК України вказані права здійснюються власником на власний розсуд.

Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім'ї власника будинку (квартири) користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок (квартиру) в особи, членами сім'ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї, що є підставою для їх виселення з такого жилого приміщення.

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не є ні власниками квартири АДРЕСА_2, ні членами сім'ї позивача ОСОБА_2 - власника цієї квартири, а тому вони втратили право користування вказаним житлом і підлягають виселенню з квартири без надання іншого житла. При цьому суд враховує, що згідно частини другої статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України, при ухваленні рішення суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 05 листопада 2014 року (справа № 6-158цс14).

Що стосується позовних вимог за зустрічним позовом, суд вважає необхідним вказати на наступне.

Відповідно до вимог статті 203 ЦК України, якою встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам ; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності ; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі ; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом ; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним ; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Частиною першою статті 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

В обґрунтування вимог за зустрічним позовом щодо недійсності укладеного договору купівлі-продажу, відповідач ОСОБА_3 та її представник адвокат ОСОБА_6 посилаються на те, що оспорюваний правочин не відповідає вимогам чинного законодавства щодо визначення дійсної ринкової вартості об'єкта нерухомості, який підлягає відчуженню, та в частині заниження бази оподаткування через заниження дійсної вартості об'єкта відчуження, що суперечить інтересам держави і суспільства.

Разом з тим, як слідує з наявного в матеріалах справи висновку про ринкову вартість спірної квартири від 29 грудня 2015 року, проведеного суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «Схід-П Експерт» на замовлення самої ОСОБА_3, ринкова вартість квартири станом на 29 грудня 2015 року визначена у розмірі 99382 грн. Вказаний висновок у судовому порядку недійсним не визнано, з ним сторони договору купівлі-продажу погодилися, про що свідчить підписаний сторонами текст самого договору, а тому підстав для його ігнорування при вирішенні спору суд не вбачає.

Посилання у зустрічному позові на те, що при укладенні договору купівлі-продажу волевиявлення продавця ОСОБА_3 не було вільним і не відповідало її внутрішній волі не заслуговують на увагу, оскільки суперечать тексту договору купівлі-продажу, підписаного самою ОСОБА_3

Обґрунтовуючи зустрічний позов, ОСОБА_3 та її представник адвокат ОСОБА_6 посилаються і на ту обставину, що договір купівлі-продажу був укладений ОСОБА_3 під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних для неї умовах.

При цьому вказують на наявність кредитного договору між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_5, для забезпечення виконання зобов'язань за яким ОСОБА_3 передала банку в іпотеку спірну квартиру, на рішення суду про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за цим кредитним договором у сумі 402790,36 грн, на звернення банку до ОСОБА_5 та ОСОБА_3 із пропозицією або погасити залишкову суму кредитної заборгованості, доларовий еквівалент якої на час такого звернення складав 13000 доларів США, або передати банку у власність спірну квартиру, а також на відсутність необхідних власних коштів. При цьому ж вказують на отримання від ОСОБА_7 через ОСОБА_2 позики у розмірі 10000 доларів США.

Тяжкою для ОСОБА_3 обставиною зазначають загрозу втрати нею житла.

Разом з тим, як встановлено судом, рішенням Рівненського міського суду від 27 квітня 2015 року у справі № 569/1974/15-ц заборгованість за кредитним договором у сумі 402790,36 грн була стягнута на користь ПАТ «Укрсоцбанк» з ОСОБА_5, який не є власником спірної квартири. Рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки (спірну квартиру) судом не ухвалювалося.

Суд звертає увагу і на ту обставину, що, як зазначають самі ж відповідачі, ними від банку була отримана саме пропозиція щодо погашення залишкової суми кредитної заборгованості або передачі спірної квартири у власність банку, а не вимога про передачу квартири, оскільки, враховуючи характер судового рішення у справі № 569/1974/15-ц, право на таку вимогу у банка не існувало. Крім того, доказів на підтвердження отримання такої пропозиції відповідачі суду не надали.

Відповідно до частини першої статті 233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.

Відповідно до роз'яснень, наведених у пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі статті 233 ЦК України, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім'ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки. Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах.

Як встановлено частиною першою статті 82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно статті 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтями 78,79,80,81 ЦПК України встановлені вимоги щодо належності, допустимості, достовірності та достатності доказів.

Суд визнає, що відповідачем ОСОБА_3 не надано суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, які б підтверджували ту обставину, що договір купівлі-продажу квартири був вчинений нею під впливом тяжкої для неї обставини, зокрема, під загрозою втратити житло і для усунення або зменшення цієї обставини необхідно було укласти такий правочин.

При вирішенні спору суд не приймає до уваги розписку ОСОБА_4 від 03 січня 2016 року як доказ наявності позикових зобов'язань перед ОСОБА_7 в контексті спірних правовідносин сторін.

Як слідує з досліджених по справі доказів, погашення кредитної заборгованості ОСОБА_5 перед ПАТ «Укрсоцбанк» мало місце 30 грудня 2015 року і саме 30 грудня 2015 року був укладений договір купівлі-продажу квартири між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 Відповідачі вказують на те, що погашення кредиту частково відбулося за кошти, отримані ОСОБА_4 у позику від ОСОБА_7

Разом з тим, як зазначив ОСОБА_4 у своїй розписці від 03 січня 2016 року, грошові кошти у сумі 10000 доларів США через ОСОБА_2 він отримав від ОСОБА_7 31 грудня 2015 року, тобто на наступний день після погашення ОСОБА_5 кредитної заборгованості. Крім того, як пояснив ОСОБА_4, оригінал вказаної розписки знаходиться у нього, що свідчить про те, що цю розписку він написав сам собі.

Керуючись ст.ст.258,259,264,265,273,352,354 ЦПК України, суд, -

В И Р I Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення задовольнити повністю.

Зобов'язати ОСОБА_3, ОСОБА_4, та ОСОБА_5 усунути перешкоди ОСОБА_2 у користуванні належною йому на праві приватної власності квартирою, розташованою за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 46,4 кв.м., шляхом виселення.

В зустрічному позові ОСОБА_3, треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_4, ОСОБА_5, до ОСОБА_2, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_7, про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним із застосуванням наслідків недійсності договору, скасування державної реєстрації права власності відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 320 (триста двадцять) гривень 00 копійок, що складаються з судового збору.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 320 (триста двадцять) гривень 00 копійок, що складаються з судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцятиднів з дня його проголошення до апеляцiйного суду Рівненської області через Рiвненський мiський суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_2, місце проживання: 79057, АДРЕСА_3, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач - ОСОБА_3, місце проживання: 33013, АДРЕСА_4, РНОКПП НОМЕР_2.

Відповідач - ОСОБА_4, місце проживання: 33013, АДРЕСА_4, РНОКПП НОМЕР_3.

Відповідач - ОСОБА_5, місце проживання: 33013, АДРЕСА_4, РНОКПП НОМЕР_4.

Повне рішення складено 27 червня 2018 року.

Суддя: Ю.П.Куцоконь