Справа № 522/7063/16
Провадження № 2/522/3818/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2018 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

Головуючого-судді Чернявської Л.М.,

при секретарі судового засідання Ткаченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в місті Одесі справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участі третьої особи приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Філімонової Галини Василівни про визнання спільною сумісною власністю майна, визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними, визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась 21 квітня 2016 року до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_3, в якому просила визнати 317/1000 частин квартири АДРЕСА_1, що належать ОСОБА_5 з невід?ємними поліпшеннями, виконаними спільно за спільні кошти під час перебування у шлюбі спільною сумісною власністю ОСОБА_5 та ОСОБА_2 в рівних частках; визнати право власності на ? частину майна, що складається з 634/2000 частин квартири АДРЕСА_2 за ОСОБА_2.

ОСОБА_2 обґрунтовує свої вимоги тим, що вона під час перебування у шлюбі з ОСОБА_5, за їх спільні кошти та спільними зусиллями, здійснили капітальний ремонт 317/1000 частин приміщення квартири спільного заселення АДРЕСА_8 яка належить ОСОБА_5 на підставі договору дарування від 10.12.2001 року. Внаслідок чого, вказана квартира збільшилась в розмірах, її технічний стан поліпшився, що призвело до значного збільшення вартості вказаної квартири. За життя ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, подружжя не переоформило квартиру як спільну власність подружжя, а тому наразі позивач змушена звернутися до суду з даним позовом до спадкоємця померлого ОСОБА_5, його сина від першого шлюбу ОСОБА_3

Провадження по справі відкрито 22 квітня 2016 року.

05 липня 2016 року відповідач надав заперечення на позов, якими позов не визнав повністю, пояснивши, що жодних доказів як спільних дій по ремонту квартири так і доказів того, що квартира внаслідок ремонту суттєво збільшилась в ціні, позивачем не надано. При цьому збільшення розміру квартири сталося лише за рахунок самочинно переобладнаного приміщення кладовки без будь-яких дозвільних документів на ці роботи.

31 січня 2017 року ОСОБА_2 уточнила свої позовні вимоги, та просила визнати 317/1000 частин квартири АДРЕСА_1, що належать ОСОБА_5 з невід?ємними поліпшеннями, виконаними спільно за спільні кошти під час перебування у шлюбі спільною сумісною власністю ОСОБА_5 та ОСОБА_2 в рівних частках; визнати право власності на ? частину майна, що складається з 634/2000 частин квартири АДРЕСА_2 за ОСОБА_2; визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом серії НАН №810324 на ім?я ОСОБА_3 та свідоцтво про право на спадщину за законом серії НАН №810325 на ім?я ОСОБА_2 в частині визначення часток на спадкове майно; визнати право власності на спадкове майно за ОСОБА_2 в розмірі 317/2000 та 158/2000 в загальній сумі 475/2000 частки квартири АДРЕСА_3 та право власності на спадкове майно за ОСОБА_3 Валерійовчием в розмірі 159/2000 частки квартири АДРЕСА_4.

Крім наведеного раніше обґрунтування позову, позивач послалась на те, що на спільний ремонт квартири, подружжя витратило 107849 грн. (еквівалент 4970 доларів США, тобто 6073-1103=4970), що слідує з різниці вартості квартири за висновками незалежної оцінки ринкової вартості спірної квартири від 2015 року, яка складає 131784 грн. (еквівалент 6073 доларів США) та вартості квартири на день її дарування ОСОБА_5 в 2001 році в сумі 5850 грн. (еквівалент 1103 доларів США по курсу НБУ на той час). При оформленні права на спадщину, її вклад в ремонт квартири ОСОБА_5 врахований не був, а тому вона вимушена просити суд визнати частково недійсними свідоцтва про право на спадщину та перерозподілити частки спадщини після смерті ОСОБА_5

24 травня 2017 року позивач уточнила свої позовні вимоги, доповнивши їх вимогою визнати частку спадкового майна, що належала померлому ОСОБА_5 в розмірі 317/2000 частки квартири АДРЕСА_1.

23 жовтня 2017 року до участі у справі у якості третьої особи залучено приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Філімонову Галину Василівну

Відповідно до Закону України від 3 жовтня 2017 року N 2147-VIII Цивільний - процесуальний Кодекс викладено у новій редакції, який набрав чинності з 15.12.2017 року. Згідно п. 9 ч.1 Перехідних Положень (розділ ХІІІ) справи, провадження яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_6 позовні вимоги підтримала, просила задовольнити повністю, надала пояснення що відтворюють зміст позовних заяв також надала суду письмові судові дебати.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю, просив відмовити у їх задоволенні, також надав суду письмові судові дебати.

Третя особа надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, допитавши в судовому засіданні свідка ОСОБА_7 суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 знаходиться на четвертому поверсі чотирьох поверхового будинку та складається з п?яти кімнат спільного заселення (комунальна квартира) та підсобних приміщень коридору, кухні та вбиральні. Станом на 10 грудня 2001 року власниками часток в квартирі були: ОСОБА_8 - 317/1000 частин; ОСОБА_9 - 434/1000 частин; ОСОБА_10 - 249/1000 частин.

На підставі договору дарування від 10 грудня 2001 року, ОСОБА_5 прийняв від ОСОБА_8 в дар 317/1000 частин приміщення квартири спільного заселення АДРЕСА_9 та складається в цілому з п?яти житлових кімнат, загальною житловою площею 65,8 кв.м. та підсобних приміщень. Корисна загальна площа квартири складає 88,8 кв.м. Дар сторонами договору оцінено в 5580 гривень. Право власності ОСОБА_5 зареєстроване в ОМБТІ та РОН 17 грудня 2001 року, про що свідчить штамп на Договорі дарування.

Відповідно до технічного паспорта на квартиру, подарована частина квартири спільного заселення розташована на четвертому поверсі та складається з однієї кімнати, площею 19,4 кв.м.; загальної кухні, площею 8,9 кв.м.; загальної вбиральні (поєднаної), площею 0,8 кв.м.; загальних коридорів, площею 9,3 кв.м. та вбудованої шафи, площею 2,6 кв.м. Загальна площа подарованої частини квартири 28,17 кв.м.

11 квітня 2003 року зареєстрований шлюб між ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_2, актовий запис № 71, вчинений першим відділом реєстрації актів громадянського стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси.

18 травня 2007 року на підставі розпорядження КП ДЕЗ «Арнаутський» №116 від 29.03.2005 року ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_5, запропоновано заказати в ліцензованій проектній організації технічний висновок про технічний стан балкону його квартири, провести капітальний ремонт балкону за рахунок власних коштів та заборонено використовувати даний балкон до виконання ремонтних робіт.

Після проведеного ремонту балкона, відповідно до технічного паспорту від 13.03.2008 року 317/1000 частин квартири АДРЕСА_6, що належить ОСОБА_5, дана квартира складається з жилої кімнати, площею 20,0 кв.м.; загальної кухні, площею 8,9 кв.м.; окремої ванної кімнати, площею 3,7 кв.м.; загального туалету, площею 1,2 кв.м.; загального коридору, площею 9,1 кв.м.; окремого балкону, площею 0,7 кв.м.

Самочинне переобладнання в квартирі стосується приміщення кладовки, площею 2,6 кв.м., де в результаті розширення за рахунок коридору та об?єднання з вбиральною, площею 0,8 кв.м., розширено площу до 3,7 кв.м. Загальна площа квартири з самочинним переобладнанням становить 91.4 кв.м.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер ОСОБА_5, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комінтернівського районного управління юстиції в Одеській області складено актовий запис № 365 від ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Після смерті ОСОБА_5 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Філімоновою Г.В. було відкрито спадкову справу №11/2014, відповідно до якої, з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 звернулися позивач - ОСОБА_2 (заява від 03.06.2014 року), як дружина померлого та відповідач - ОСОБА_3 (заява від 13.08.2014 року), як син померлого.

23 червня 2015 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Філімоновою Г.В. проведено реєстрацію видачі свідоцтва про право на спадщину за законом (реєстровий номер 1076), відповідно до якого 317/1000 часток квартири АДРЕСА_7, що належала померлому ОСОБА_5 та які складають 28,17 кв.м. від загальної площі квартири 88,8 кв.м., успадкували по ? частці ОСОБА_2 та ОСОБА_3. При цьому загальна вартість спадкового майна зазначена 0,01 гривня, з якою погодились спадкоємці, отримавши свідоцтва про право на спадщину за законом.

Позивач вважає, що внаслідок проведеного подружжям ОСОБА_5 та ОСОБА_2 за рахунок спільних коштів ремонту квартири, ця квартира збільшилась в розмірах, її технічний стан поліпшився, що призвело до значного збільшення вартості вказаної квартири, а отже ОСОБА_5 має право на половину від 317/1000 часток квартири АДРЕСА_7, що належала за життя померлому ОСОБА_5, а значить спадкове майно повинно було складати лише половину від 317/1000 часток квартири АДРЕСА_7.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу.

Оскільки 317/1000 частин приміщення квартири спільного заселення АДРЕСА_10 були отримані ОСОБА_5 в дар 10.12.2001 року, тобто до реєстрації 11.04.2003 року шлюбу з ОСОБА_2, суд вважає це майно особистою приватною власністю ОСОБА_5

Відповідно до ч.1 ст. 62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Тобто, підставою для визнання майна, яке належить одному з подружжя, об?єктом права спільної сумісної власності, є встановлення судом факту істотного збільшення вартості цього майна внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя.

Позивач наполягає на тому, що за рахунок її з ОСОБА_5 сумісних дій як подружжя, та спільних коштів були придбані будівельні матеріали й проведено відновлювальний ремонт конструктивних елементів кімнати, балкону, замінені двері на балкон та вікно, відремонтовано підлогу та переобладнано підсобне приміщення вбудованої шафи, зроблено водопостачання й каналізацію, встановлено ванну та виконано облицювання стін і підлоги керамічною плиткою. Всі ці роботи проведені позивачем та ОСОБА_5 особисто та за рахунок найманих осіб.

В результаті цих дій, як стверджує представник позивача, вартість квартири ОСОБА_5 значно збільшилась з 1103 доларів США (еквівалент 5858 грн.) на момент отримання квартири в дар до 6073 доларів США (еквівалент 131784 грн.) на даний час, на підтвердження чого позивач надає звіт, виконаний ПП «Аркада Юг» про незалежну ринкову вартість об?єкта нерухомості - 317/2000 часток квартири АДРЕСА_1

Проаналізувавши доводи позивача та оцінивши пояснення відповідача, допитавши в судовому засіданні свідка ОСОБА_7, який підтвердив те що подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_2, займалося ремонтом вказаного балкону, однак не міг підтвердити розмір суми витрат на цей ремонт та джерела фінансування ремонтних робіт, суд вважає, що позивач не довела суду наявності її спільних з ОСОБА_5 трудових чи грошових затрат на проведений в квартирі ремонт, так як не надала суду жодних письмових доказів цього.

При цьому, суд бере до уваги той факт, що на момент подачі 23.06.2015 року ОСОБА_2 приватному нотаріусу ОМНО Філімоновій Г.В. заяви про прийняття спадщини (№37 о 09 год. 10 хв.), позивач не зробила будь якого застереження щодо розміру вартості спадкового майна, яка на її думку значно збільшилась, підтвердивши те, що померлим квартира отримана по договору дарування, посвідченого Таранською А.М., приватним нотаріусом ОМНО 10 грудня 2001 року за реєстровим номером 21799, за яким вартість квартири складає 5850 грн.

Також, позивачем не надано суду доказів того, що проведена реконструкція балкону була наслідком отримання ОСОБА_5 повідомлення про розпорядження КП ДЕЗ «Арнаутський» №116 від 29.03.2005 року, яким ОСОБА_5 запропоновано заказати в ліцензованій проектній організації технічний висновок про технічний стан балкону його квартири, провести капітальний ремонт балкону за рахунок власних коштів та заборонено використовувати даний балкон до виконання ремонтних робіт, так як доказів отримання відповідного технічного висновку про технічний стан балкону та оформлення належним чином проведення робіт з капітального ремонту цього балкону, позивачем не надано та не пояснено їх відсутність.

При цьому, відповідно до даних технічного паспорту від 13.03.2008 року, переобладнання кладовки в квартирі ОСОБА_5, про яке йдеться в поясненнях позивача, є самочинним переобладнанням приміщення.

Відповідно до ч.2 ст. 376 ЦК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Тобто, проведені спільно з ОСОБА_5 ремонтні та будівельні роботи в квартирі останнього, які позивач вважає підставою для визнання за нею права власності на частину квартири, взагалі не являються підставою для визнання права власності, так як є самочинним будівництвом.

Верховний Суд України в своїй постанові від 08.11.2017 року у справі № 6-1447цс17, зазначив, що аналіз положень статей 57 та 62 СК України дає підстави для висновку про те, що стаття 57 цього Кодексу визначає правила віднесення майна до об'єктів особистої приватної власності одного з подружжя, тоді як стаття 62 цього Кодексу встановлює спеціальні умови, з настанням яких визначені попередньою нормою об'єкти особистої приватної власності одного з подружжя можуть бути визнані за рішенням суду об'єктами спільної сумісної власності подружжя.

Для застосування передбачених статтею 62 СК України правил збільшення вартості майна повинне відбуватись внаслідок спільних затрат подружжя, незалежно від інших чинників (зокрема, тенденцій загального подорожчання конкретного майна), при цьому суттєвою ознакою повинне бути істотне збільшення вартості майна як об'єкта, його якісних характеристик.

Збільшення вартості майна та істотність такого збільшення підлягає з'ясуванню шляхом порівняння на час вирішення спору вартості об'єкта до та після поліпшення; при цьому сам по собі розмір грошових затрат подружжя чи одного з них, а також визначену на час розгляду справи вартість ремонтних робіт не можна вважати тим єдиним чинником, що безумовно свідчить про істотність збільшення вартості майна як об'єкта.

В даній ситуації, відповідно до даних технічного паспорту від 13.03.2008 року, якісні характеристики квартири ОСОБА_5 після ремонтних робіт не були змінені, а відновлювальний ремонт балкону через його аварійний стан на початок ремонту, не можна вважати поліпшенням якісних характеристик квартири, так як фактично квартиру було лише приведено в належний конструктивний стан.

Також, суд не погоджується з твердженням ОСОБА_2, що проведені ремонтні роботи в квартирі ОСОБА_5 значно збільшили її вартість, саме внаслідок цих робіт, так як фактично площа квартири збільшилась лише на 1,1 кв.м., що становить зовсім невелику частку від встановленої нотаріусом площі квартири як спадкового майна в розмірі 28,17 кв.м.

Таким чином, зібрані по справі докази дозволяють суду зробити висновок про необґрунтованість вимог ОСОБА_2, а тому ці вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 57, 62 СК України, ст.376 ЦК України, ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участі третьої особи приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Філімонової Галини Василівни про визнання спільною сумісною власністю майна, визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними, визнання права власності.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 09 липня 2018 року.

Суддя Л.М. Чернявська

06.07.2018