Справа № 369/3199/18
Провадження № 2/369/1998/18
06.06.2018 м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Усатова Д.Д.,
при секретарі Ярмак О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей та сім'ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав,
Позивач звернулась з позовною заявою, в якій просила стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) аліменти на утримання дітей - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі 5000,00 грн. щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дітей, позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав відносно ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4.
В обгрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що 16 жовтня 1999 року, між нею та відповідачем ОСОБА_2 був укладений шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського виконкому міста Луганська. Після одруження позивачка змінила прізвище на ОСОБА_2.
За час шлюбу у сторін народилося двоє дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4.
У 2013 році, позивачем було подано позов про розірвання шлюбу до Ленінського районного суду міста Луганська.
21 лютого 2013 року Ленінським районним судом міста Луганська було винесено рішення яким шлюб між ОСОБА_1, та ОСОБА_2 - розірвано.
Фактично шлюбні стосунки сторін було припинено з серпня 2010 року. З того часу сторони проживають окремо, а діти залишилися проживати з позивачкою.
Спорів стосовно місця проживання дітей між сторонами не було, відповідач не заперечував, що діти будуть проживати з позивачкою. Весь цей час відповідач життям доньок не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватись з дітьми та приймати участь у їх вихованні.
Позивач в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Заяв, клопотань, відзивів від відповідача до суду не надходило, про дату судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі.
Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи від учасників справи до суду не надходило, заперечення щодо позовних вимог відсутні.
Представник третьої особи надіслав суду заяву про розгляд справи без участі їх представника
Враховуючи згоду позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній даних і доказів.
В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
В ході судового розгляду встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, які згідно довідки про склад сім'ї від 22.11.2017 з народження по теперішній час постійно мешкає з позивачем.
Як зазначено позивачем в позовній заяві з 2013 року відповідач як батько дітей добровільно залишив доньок проживати з нею, з того часу не піклується про них, матеріальної допомоги та належної уваги у вихованні дітей не надає, ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо дітей.
Всі питання щодо виховання вирішуються позивачкою самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Додатково діти сторін ОСОБА_3 та ОСОБА_4 навчаються у студії 'сучасної хореографії Royal-ballet та є переможницями багатьох міжрегіональних фестивалів у категорії «спортивний танець» та запрошуються для участі у міжнародних змаганнях.Діти не мають змоги прийняти участь у таких змаганнях, так як не мають змоги виїжджати за кордон, оскільки їх батько відмовляється давати згоду на виїзд дітей за кордон.У лютому 2015 року, позивачка звернулась до Першотравневого районного суду міста Чернівці з позовом про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітніх дітей без згоди батька. Позов був задоволений та наданий дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 без дозволу (згоди) батька ОСОБА_2 терміном 90 діб у період часу з 1 листопада 2015 року по 31 січня 2016 року включно, у супроводі матері.
Факт проживання дітей з позивачкою підтверджується актом депутата Вишневої міської ради ОСОБА_5 від 23.03.2017.
Відповідно до довідок і характеристик Вишнівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 3 діти повністю перебувають на утриманні позивачки, тобто батько участі у вихованні дітей не приймає.
Відповідач на неодноразові прохання позивачки приймати участь у вихованні дітей відповідав відмовами. Також з його сторони були відсутні спроби допомоги матеріально. Крім того, він навіть не виявляв бажання побачитись з дітьми.
У звязку з цим, наявні всі правові підстави для позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_4
Під час розгляду справи судом не встановлено обставин вчинення позивачем чи її рідними будь-яких перешкод відповідачу у виконанні ним своїх батьківських обовязків, та наявність будь-яких звернень відповідача до органів поліції, Служби у справах дітей чи Органу опіки та піклування з цього приводу.
Враховуючи вищенаведене, суд визнає вказані позивачем в позові обставини щодо самоусунення відповідача від виховання, розвитку та утримання своїх дітей, тобто ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків - достовірними і такими, що знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.
Враховуючи встановлені по справі обставини, відсутність заперечень проти позову, з урахуванням вимог чинного національного та європейського законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що відповідач по справі внаслідок винної поведінки та свідомого нехтування покладених на нього, як батька, обов'язків, тривалий час ухилявся і продовжує ухилятися від їх виконання, у зв'язку з чим, суд вважає позовні вимоги в частині позбавлення відповідача батьківських прав, такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства", сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Частиною 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Ті ж самі принципи закріплені Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, відповідно п. 6. та п. 7 якої проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Якнайкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто відповідає за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить насамперед на її батьках.
Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 150 СК України , батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобовязані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
За змістом ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Відповідно п. 2, 4 ч. 1 ст. 164 СК України , мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; є хронічними алкоголіками або наркоманами.
Згідно з ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обовязку щодо утримання дитини, і одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.
Таким чином, обов'язок нести відповідальність за дитину, її фізичний і моральний розвиток, її соціальне буття, здійснення прав щодо її захисту покладено на батьків. Обставини справи свідчать про небажання відповідача займатися вихованням дитини, а саме відсутність будь-яких дій, які б свідчили про його намір змінити обставини свого життя та вчинити дії, спрямовані на виховання дитини. Доказів щодо спростування таких обставин в матеріалах справи немає.
Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.
За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
В той же час, вирішуючи питання про стягнення аліментів на дитину, суд визнає ці вимоги необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки за рішенням Ленінського районного суду місті Луганська від 21.09.2011 року у цивільній справі стягуються з ОСОБА_2аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дітей:ОСОБА_3, ОСОБА_6 та позивачки. Тому ці обставини унеможливлюють повторне стягнення аліментів з відповідача на користь позивача в межах заявлених позовних вимог. При цьому, позивач в подальшому не позбавлений можливості з метою вирішення цього питання звернутися до суду з відповідною заявою щодо змінення раніше призначеного рішенням суду розміру стягуваних аліментів.
При вирішенні питання щодо стягнення суми судового збору за подання відповідного позову, суд виходить із положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, в якій зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв'язку з чим сплачена сума судового збору за позовні вимоги про позбавлення батьківських прав в сумі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а інша сума судового збору за вимоги про стягнення аліментів, від якої позивач звільнена від сплати, повинна компенсуватися за рахунок держави.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 150, 155, 164, 166 СК України, ст.ст. 11,12 Закону України "Про охорону дитинства", статтями 4, 12, 17, 18, 76-89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд,
Позов задовольнити частково.
Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7 батьківських прав відносно ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, ІПН НОМЕР_2, судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривень 80 копійок.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку у випадку відмови в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення, протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Д.Д.Усатов