АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/199/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Войтенко Ю.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Панченка М.М.

за участю секретаря судового засідання Макаренко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в інтересах приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22 травня 2017 року

в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, приватного акціонерного товариства «КИЇВСЬКИЙ СТРАХОВИЙ ДІМ» про стягнення страхового відшкодування та матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2016 року ОСОБА_3 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_5, приватного акціонерного товариства «КИЇВСЬКИЙ СТРАХОВИЙ ДІМ» (надалі - ПрАТ «КИЇВСЬКИЙ СТРАХОВИЙ ДІМ») про стягнення страхового відшкодування та матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди.

Зазначав, що 04 квітня 2016 року о 08 год. 05 хв. на нерегульованому перехресті нерівнозначних доріг - вул. Булаховського та вул. Осінньої сталася дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю належного ОСОБА_3 транспортного засобу (ТЗ) «VOLKSWAGENT5», д.р.н. НОМЕР_1, та ТЗ -«OPELVIVARO», д.р.н. НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_5, в результаті чого транспортному засобу позивача були нанесені механічні пошкодження

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 10 травня 2016 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні вказаного ДТП за ст. 124 КУпАП.

Цивільна-правова відповідальність транспортного засобу «VOLKSWAGENT5», д.р.н. НОМЕР_1, застрахована у ПрАТ «КИЇВСЬКИЙ СТРАХОВИЙ ДІМ», у зв'язку з чим 04 квітня 2016 року останньому було повідомлено про настання страхового випадку про що складено акт огляду пошкодженого транспортного засобу.

Посилаючись на те, що страховою була здійснена лише часткова виплата страхового відшкодування, яка навіть у загальному розмірі не ґрунтується на нормах чинного в Україні законодавства, адже вона є значно меншою за реальну вартість відновлювального ремонту, та такою, що вирахувана без належного погодження з позивачем, просив стягнути з ПрАТ «КИЇВСЬКИЙ СТРАХОВИЙ ДІМ» на користь позивача грошову суму у розмірі 30 267 грн. 62 коп., стягнути з ОСОБА_5 на користь позивача грошову суму у розмірі 100768 грн. 96 коп.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 22 травня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «КИЇВСЬКИЙ СТРАХОВИЙ ДІМ» на користь ОСОБА_3 суму матеріального збитку в розмірі 30 267 грн. 62 коп. та судовий збір, в сумі 302 грн. 67 коп. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 суму матеріального збитку в розмірі 12 737 грн. 02 коп. та судовий збір, в сумі 127 грн. 37 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, за змістом, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення районного суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог та постановити нове рішенням, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Скарга обґрунтована тим, що з матеріалів справи вбачається цілком правомірна вимога позивача, з огляду на норми матеріального права та існуючу судову практику, у схожих за своєю правовою природою спорах, щодо стягнення з ОСОБА_5 саме різниці між сплаченим та присудженим з ПрАТ «КИЇВСЬКИЙ СТРАХОВИЙ ДІМ» розміром страхового відшкодування та вартості реальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, які підтверджуються наявною в матеріалах справи доказовою базою, що в сукупності складає 98 768 грн. 96 коп., яка вираховується наступним чином: 148 768 грн. 96 коп. (вартість відновлювального ремонту), 50 000 грн. (ліміт відповідальності ПрАТ «КИЇВСЬКИЙ СТРАХОВИЙ ДІМ»).

Зазначено, що районним судом необґрунтовано визнано недопустимими доказами понесених позивачем витрат замовлений у ФОП ОСОБА_6 огляд пошкодженого ТЗ «VOLKSWAGENT5», д.р.н. НОМЕР_4, та складений останнім Звіт № 292, як й не застосовано в належній та допустимий спосіб норми матеріального та процесуального права прямої дії, а саме : ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України, ч. 1 ст. 1194 ЦК України та судову практику з розгляду схожих за своєю правовою природою справ, зокрема : правові позиції Верховного Суду України, викладені у постановах від 04 червня 2014 року у справі № 6-49цс14, від 02 грудня 2015 року по справі № 6-691цс15, від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1009цс15, а також постанову Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки».

В апеляційній скарзі представник ПрАТ «КИЇВСЬКИЙ СТРАХОВИЙ ДІМ», посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати рішення районного суду в частині задоволених позовних вимог, заявлених до ПрАТ «КИЇВСЬКИЙ СТРАХОВИЙ ДІМ», та постановити в цій частині нове рішенням, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування скарги зазначено, що односторонньо в інтересах позивача суд першої інстанції не прийняв до уваги належний та допустимий доказ визначення розміру шкоди - Звіт № 60454 про оцінку колісного транспортного засобу від 14 липня 2016 року, на підставі якого страховиком було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування від 01 серпня 2016 року в розмірі вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, в сумі 19732 грн. 38 коп., при цьому суд необґрунтовано взяв до уваги Звіт № 292, при тому, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним та допустимим доказом визначення характеру та обсягу пошкоджень, оскільки перелік пошкоджень ТЗ вказаний в протоколі про адміністративне правопорушення не свідчить про факт отримання всіх пошкоджень в результаті саме ДТП від 04 квітня 2016 року, а може вказувати лише про загальний стан ТЗ, а єдиним належним та допустимим доказом, який підтверджує пошкодження та обсяг робіт на відновлювальний ремонт є складений сторонами, учасниками ДТП з метою визначення розміру збитків - акт огляду від 12 квітня 2016 року та зафіксовані в ньому пошкодження та обсяг робіт на відновлювальний ремонт.

Посилаючись на те, що висновки районного суду зводяться до обов'язку страховика виплатити розмір граничного страхового відшкодування та обов'язку ОСОБА_5 відшкодувати різницю між розміром граничного страхового відшкодування та розміром вартості відновлювального ремонту вказаному у Звіті № 292 в повному обсязі, без врахування того, що між шкодою (в частині пошкоджень не пов'язаних з ДТП) та ДТП від 04 квітня 2016 року відсутній причинно-наслідковий зв'язок, а отже, і відсутній обов'язок його відшкодування як у страховика, так і у ОСОБА_5

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Колегія суддів, вислухавши представника ОСОБА_3, який підтримав апеляційну скаргу, представника ОСОБА_5, яка просила апеляційні скарги відхилити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, вважає апеляційну скаргу ПрАТ «КИЇВСЬКИЙ СТРАХОВИЙ ДІМ» такою, що не підлягає задоволенню, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 такою, що підлягає задоволенню.

Як убачається з матеріалів справи, 04 квітня 2016 року о 08:05 на перехресті доріг вул. Булаховського та вул. Осінньої сталася дорожньо-транспортна пригода за участю належного ОСОБА_3 транспортного засобу «VOLKSWAGENT5», д.р.н. НОМЕР_1, та транспортного засобу - «OPELVIVARO», д.р.н. НОМЕР_5, під керуванням ОСОБА_5 (а.с.97, 98 т.1).

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 10 травня 2016 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні вказаного ДТП за ст. 124 КУпАП (а.с.32).

Відповідно до Звіту № 292 від 23 травня 2016 року, складеного фізичною особою-підприємцем п. ОСОБА_6, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «VOLKSWAGENT5», державний номер НОМЕР_1, в результаті його пошкодження при ДТП з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу деталей склала 62737 грн. 02 коп., а без урахування такого коефіцієнта - 148 676 грн. 96 коп. (а.с.8-14 т.1).

Цивільно-правова відповідальність за заподіяну шкоду з допомогою автомобіля «OPELVIVARO», д.р.н. НОМЕР_5, згідно з полісом № АЕ/6815253 обов'язкового страхування відповідальності власників наземних транспортних засобів ОСОБА_5 була застрахована у ПрАТ «КИЇВСЬКИЙ СТРАХОВИЙ ДІМ» з граничного страхового відшкодування, за шкоду, завдану майну - 50 000 грн. та франшизою - 0,00 грн. (а.с.33. 90 т.1).

Встановлено, що 24 травня 2016 року до страхової компанії ОСОБА_7 подав заяву про виплату страхового відшкодування (а.с.35 т.1).

Відповідно до матеріалів справи, страховою компанією згідно наказу № 712-5492/1/1 від 01 серпня 2016 року, що підтверджується платіжним дорученням № 13838 від 15 серпня 2016 року позивачу було виплачено страхове відшкодування в сумі 19 732 грн. 38 коп. (а.с.139-141).

Встановлено, що ОСОБА_3 було частково відремонтовано пошкодження автомобіля «VOLKSWAGENT5», д.н.з. НОМЕР_1, у зв'язку з чим сплачено 11 375 грн., що підтверджується Актом виконаних робіт № 719 від 14 грудня 2016 року та Рахунок-фактурою № 719 від 14 грудня 2016 року (а.с.203, 204, 206, 207 т.1).

З пояснень представника позивача убачається, що вказаний ремонт було зроблено терміново і він передбачав часткове виправлення технічного стану автомобіля. Подальший ремонт позивачем не було зроблено у зв'язку з відсутністю грошових коштів.

Задовольняючи позов частково, районний суд виходив з підстав обґрунтованості вимог позивача щодо стягнення з страхової компанії недоплаченої суми страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності, а з винної особи - різницю між страховою виплатою та розміром заподіяних збитків.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів визнає законними й обґрунтованими. Вони повністю узгоджуються з сукупністю зібраних у справі й належно оцінених у рішенні доказів.

За змістом статті 980 ЦК України, статті 4 Закону України «Про страхування» залежно від предмета договору страхування може бути особистим, майновим, а також страхуванням відповідальності.

Згідно з положеннями статті 999 ЦК і статей 6, 7 Закону України «Про страхування» за вольовою ознакою страхування може бути добровільним і обов'язковим, тому кожен вид страхування має свої особливості правового регулювання.

Встановлено, на час настання страхового випадку (ДТП) цивільно-правова відповідальність особи, винної у скоєнні ДТП - ОСОБА_5 була застрахована ПрАТ «КИЇВСЬКИЙ СТРАХОВИЙ ДІМ» на підставі полісу № АЕ/6815253 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з частиною другою статті 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Водночас як передбачено частиною третьою статті 985 ЦК України, особливості укладення договору страхування на користь третьої особи встановлюються законом.

Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, ЦК України, Законом України «Про страхування», Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

За змістом пункту 2.1 статті 2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

За загальним правилом згідно з положеннями статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Однак спеціальні норми Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); шкоду, пов'язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Отже, виконання обов'язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страховика (винної особи), у межах, встановлених цим Законом, та договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає законними, такими що ґрунтуються на положеннях матеріального права висновки районного суду про наявність правових підстав до стягнення з ПрАТ «КИЇВСЬКИЙ СТРАХОВИЙ ДІМ» на користь позивача 30 267 грн. 62 коп. ( 50000-19732,38=30267,62).

Колегія суддів визнає безпідставними твердження апеляційної скарги ПрАТ «КИЇВСЬКИЙ СТРАХОВИЙ ДІМ» про те, що суд односторонньо в інтересах не прийняв до уваги належний та допустимий доказ визначення розміру шкоди - Звіт № 60454 про оцінку колісного транспортного засобу від 14 липня 2016 року, на підставі якого страховиком було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування від 01 серпня 2016 року в розмірі вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, в сумі 19 732 грн. 38 коп. та необґрунтовано взяв до уваги Звіт № 292; що протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним та допустимим доказом визначення характеру та обсягу пошкоджень, оскільки перелік пошкоджень ТЗ вказаний в протоколі про адміністративне правопорушення не свідчить про факт отримання всіх пошкоджень в результаті саме ДТП від 04 квітня 2016 року, а може вказувати лише про загальний стан ТЗ, а єдиним належним та допустимим доказом, який підтверджує пошкодження та обсяг робіт на відновлювальний ремонт є складений сторонами, учасниками ДТП з метою визначення розміру збитків - акт огляду від 12 квітня 2016 року та зафіксовані в ньому пошкодження та обсяг робіт на відновлювальний ремонт.

Так, під час провадження справи у суді апеляційної інстанції, з метою усунення розбіжності щодо вартості відновлювального ремонту автомобіля позивача, пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 04 квітня 2016 року, по справі проведено комісійну судову автотоварознавчу експертизу.

Відповідно до висновку експертів за результатами проведення комісійної судової автотоварознавчої експертизи № 20513/17-54/24910/17-54 від 23 квітня 2018 року Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз, експерти якого були попереджені про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України, вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу складових автомобіля «VOLKSWAGENT5», д.р.н.НОМЕР_1, на дату скоєння ДТП, а саме 04 квітня 2016 року, з урахуванням зносу складових зазначеного автомобіля становить 65 672 грн. 85 коп., а вартість відновлювального ремонту без урахування зносу - 154 731 грн. 04 коп. (а.с.123-129 т.2).

Зі змісту матеріалів експертизи убачається, що висновок по справі складено висококваліфікованими спеціалістами, які мають тривалий стаж експертної роботи,,він є належно мотивованим та узгоджується з обставинами справи, а тому колегія суддів сумнівів у його об'єктивності не вбачає.

При цьому, колегія суддів враховує і ту обставину, що складений експертами висновок ґрунтується не лише на долучених до цивільної справи доказах, а й за наслідками проведеного огляду пошкодженого транспортного засобу, в результаті якого встановлено ряд пошкоджень автомобіля позивача, не пов'язаних з дорожньо-транспортною пригодою за участю ОСОБА_5 та які не були включені до переліку відшкодувань (а.с.148 т.2).

За таких обставин, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки районного суду про визнання неналежним доказом по справі звіту № 60454 про оцінку колісного транспортного засобу від 14 липня 2016 року, наданого страховою компанією, яким встановлено розмір матеріального збитку в сумі 19732 грн. 38 коп. (а.с.108-132 т.1).

Таким чином, доводи апеляційної скарги страхової щодо відсутності причинно-наслідкового зв'язку шкоди автомобілю «VOLKSWAGENT5», д.р.н.НОМЕР_1 (в частині пошкоджень не пов'язаних з ДТП), та ДТП від 04 квітня 2016 року, колегія суддів оцінює критично, остільки вказані обставини були враховані під час проведення комісійної судової автотоварознавчої експертизи від 23 квітня 2018 року, за висновками якої визначене це питання та розмір завданого збитку.

Отже, страхова компанія зобов'язана відшкодувати позивачеві страхову виплату в межах ліміту (50 000 грн.) його відповідальності, з урахуванням розміру здійснених виплат, що становить 30267 грн. 62 коп., а також понесені ним судові витрати, в сумі 302 грн. 67 коп.

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ПрАТ «КИЇВСЬКИЙ СТРАХОВИЙ ДІМ» слід відхилити, а рішення районного суду в частині вимог до страхової залишити без змін.

Разом з тим, з висновками районного суду щодо визначення розміру, завданого ОСОБА_3 матеріального збитку, не в повному обсязі, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу автомобіля, погодитися неможливо, враховуючи наступне.

Порядок відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, встановлено статтею 1194 ЦК, за змістом якої особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, відповідач як страховик відповідальності винної у ДТП особи на підставі спеціальної норми статті 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснює відшкодування витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю на підставі статті 1194 ЦК України - відшкодовує особа, яка завдала збитків.

Фактичним розміром шкоди, заподіяної позивачу, з урахуванням заявленого позову, підтвердженого висновком проведеної по справі комісійної авто товарознавчої експертизи, становить 148 767 грн. 96 коп., остільки саме вказана сума грошових коштів необхідна для відновлення пошкодженого внаслідок неправомірних дій ОСОБА_5 транспортного засобу «VOLKSWAGENT5», д.р.н.НОМЕР_1.

Відповідно до матеріалів, лімітом відповідальності страхової компанії встановлено суму у розмірі 50 000 грн.

Отже, для повного відновлення пошкодженого автомобіля встановлено суму у розмірі 148767 грн. 96 коп., що є реальним збитком у розумінні положень ст. 1194 ЦК України, а тому з винної особи підлягає стягненню різниця між страховою виплатою та вартістю ремонту автомобіля без урахування його фізичного зносу, а не з урахуванням такого зносу, як помилково установив місцевий суд.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції в частині заявлених вимог до ОСОБА_5 та судового збору, як постановлене з неправильним застосуванням норм матеріального права, підлягає скасуванню, а по справі в цій частині необхідно ухвалити нове рішення про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 суму матеріального збитку, в розмірі 98 768 грн. 96 коп. (148768,96-50000=98768,96).

Остільки по справі було проведено авто товарознавчу експертизу, яку покладено у основу судового рішення, підстав до стягнення з відповідача вартості звіту №292, в сумі 2000грн., колегія суддів не вбачає.

На підставі положень п. 1 ч. 1, ч. 13 ст. 141 ЦПК України колегія суддів приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 сплачений ним судовий збір, у сумі 988 грн. та 3714 грн. витрат, пов'язаних з оплатою вартості експертизи (а.с.1 т.1, а.с.122 т.2).

В решті рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах приватного акціонерного товариства «КИЇВСЬКИЙ СТРАХОВИЙ ДІМ»відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22 травня 2017 року в частині вимог до ОСОБА_5 та судового збору скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення наступного змісту:

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 суму матеріального збитку, в розмірі 98 768 грн. 96 коп., судовий збір, в сумі 988 грн. та 3714 грн. витрат, пов'язаних з оплатою вартості експертизи.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13 липня 2018 року.

Суддя-доповідач:

Судді: