Справа № 351/2675/17
Номер провадження №2-о/351/10/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2018 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Калиновського М.М.,

секретар Равлюк М.І.,

за участі: заявниці ОСОБА_1

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Снятині справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Снятинське відділення Коломийського управління Пенсійного фонду України про встановлення факту, що має юридичне значенння, -

В С Т А Н О В И В:

До Снятинського районного суду звернулася ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, де заінтересованою особою є Коломийське об'єднане управління Пенсійного фонду України, зокрема просила встановити факт належності їй архівної довідки від 31.03.2015р. № 45/05-04 управління Пенсійного фонду України Добровеличківського району Кіровоградської області.

Заявлені вимоги мотивувала тим, що на даний час вона оформляє пенсію по віку і нею представлено архівну довідку Управління Пенсійного фонду України Добровеличківського району Кіровоградської області від 31.03.2015р. про її роботу в сільськогосподарському виробничому кооперативі «МИР» Марківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області, для включення в стаж періоду роботи за період 1985-1988 р.р., однак у даній довідці помилково вказано її прізвище «ОСОБА_4» замість «ОСОБА_7», а також у довідці за 1988р. вказано «ОСОБА_8», тобто не вказано її по-батькові «ОСОБА_1», трудову книжку їй було видано на «ОСОБА_4», виправлено на «ОСОБА_7» та завірено печаткою. Таким чином Коломийське об'єднане управління Пенсійного фонду України відмовило їй в оформленні пенсії у зв'язку з такою розбіжністю.

Заявниця в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала з підстав викладених у заяві, зазначила, що її прізвище у архівній довідці та трудовій книжці було зазначено «ОСОБА_4», оскільки на той час вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_4.

Представник заінтересованої особи: Коломийського об'єднаного управління Пенсійного фонду України подав до суду відзив на вимоги ОСОБА_1, яким проти задоволення заявлених нею вимог заперечив, оскільки відсутні документи, які б підтвердили те, що ОСОБА_7 чи ОСОБА_1 змінювала прізвище на ОСОБА_4, просив у задоволенні заяви відмовити, в судовому засіданні відзив підтримав, проти заявлених вимог ОСОБА_1 заперечив, просив у їх задоволенні відмовити.

Суд вислухавши заявника, представника заінтересованої особи та дослідивши матеріали справи вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, а також паспорта громадянина України НОМЕР_2, прізвище, ім'я та по-батькові заявниці записано «ОСОБА_7 Наталія ОСОБА_1».

Із відміток у паспорті заявниці серіїї НОМЕР_2 вбачається, що між нею та ОСОБА_5 21.03.1991р. було зареєстровано шлюб, який 21.12.2005р. було розірвано згідно свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_3 (а/з №231).

З оглянутої в судовому засіданні оригіналу трудової книжки НОМЕР_4 встановлено, що в ній містяться виправлення (витирання) щодо написання прізвища заявниці, а саме: раніше написане повністю стерто, а натомість прізвище виправлено на «ОСОБА_4-ОСОБА_7».

Згідно архівної довідки Добровеличківської РДА Кіровоградської області від 31.03.2015р. №45/05-04 вбачається, що у документах архівного фонду сільськогосподарський виробничий кооператив (СВК) «Мир» Марківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області у книгах обліку трудового стажу і заробітку колгоспника, у книгах обліку розрахунків з колгоспниками за 1988 р. є відомості про кількість відпрацьованих днів ОСОБА_4 (у документі за 1988р. - «ОСОБА_8»).

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

Відповідно дост.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, що зазначені в документі не збігаються з ім'ям, по батькові цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження і паспорті.

Згідно п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31 березня 1995р. "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" вбачається, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними в свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і, що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Оцінивши докази, подані заявницею, судом встановлено, що заявниками не додано належних та допустимих доказів на підтвердження факту того, що ОСОБА_1. та ОСОБА_4 це одна і таж особа, а долучена до справи заява ОСОБА_6 від 21.06.2018р. про те що, ОСОБА_7 працювала дояркою у колгоспі «Мир» Марківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області, проживала у громадянському шлюбі із ОСОБА_2, і внаслідок цього її прізвище у документах, які обліковувалися у колгоспі, зазначено «ОСОБА_4», жодними належними документами не підтверджена, інших документів, які б довели факт належності ОСОБА_1 архівної довідки виданої на ім'я ОСОБА_4 суду не представлено, отже даний факт нічим не доведено.

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги заявниці не знайшли свого ствердження, оскільки нею не представлено, а судом не отримано жодних переконливих доказів у їх підтвердження, а тому у задоволенні заяви слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 293, 315, 319 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1, заінтересована особа: Снятинське відділення Коломийського управління Пенсійного фонду України про встановлення факту, що має юридичне значенння - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: підпис

Суддя Снятинського районного суду Калиновський М.М.