АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1103/18Головуючий по 1 інстанції - Токова С.Є.
Категорія: 34 Доповідач в апеляційній інстанції - Нерушак Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2018 року Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Нерушак Л.В. ( судді - доповідача )

суддів Бородійчука В.Г., Карпенко О.В.

за участю секретаря Наконечної М.М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3

відповідачі - ОСОБА_4

представник відповідача -ОСОБА_5

особа, яка подає апеляційну скаргу - представник ОСОБА_4- ОСОБА_5

розглянувши у м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.01.2018 року, ухваленого під головуванням судді Токової С.Є. в залі судових засідань Соснівського районного суду м. Черкаси 12 січня 2018 року, у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -:

в с т а н о в и в :

09.06.2015 року ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 19 грудня 2013 року о 20 год. 20 хв. був пошкоджений її автомобіль. Особою, винною у даній дорожньо - транспортній пригоді визнано відповідача ОСОБА_4, який згідно з постанови Соснівського районного суду м. Черкаси притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

У зв'язку із механічним пошкодженням автомобіля позивач ОСОБА_3 звернулась до страхової компанії «СК Арсенал страхування», яка виплатила страхове відшкодування в межах ліміту відповідальності, а саме 50 000 грн. Різницю в страховому відшкодуванні, а саме 55 тис.470 грн. позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_4 Дана сума визначена висновком за результатами експертного автотоварознавчого дослідження від 25 лютого 2014 року, проведеного ФОП ОСОБА_6, на замовлення страхової компанії.

Крім того, позивач посилається, що винними діями з боку винуватця дорожньо - транспортної пригоди ОСОБА_4 їй завдана моральна шкода, яка проявилась у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку зі значним пошкодженням свого цінного майна, нервовим потрясінням, зміною звичного способу свого життя через відсутність засобу пересування. Завдану моральну шкоду позивач ОСОБА_3 оцінює в 10 000 грн.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 січня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 відшкодування майнової шкоди в розмірі 55 470, 04 грн. та судовий збір в сумі 654,70 грн., а всього 56 124,74 грн.

У задоволенні позову в частині відшкодування моральної шкоди - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_4- адвокат ОСОБА_5 оскаржив рішення суду в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу. Рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача майнової шкоди в розмірі 55470,04 грн. вважає незаконним та необґрунтованим, так як під час його ухвалення були допущені порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а стягнення майнової шкоди відбувалось за неповного та неправильного з`ясування істотних обставин справи. В апеляційній скарзі зазначається, що судом першої інстанції безпідставно відхилено або проігноровано всі заявлені та обгрунтовані клопотання відповідача, вирішення яких мало б призвести до визначення дійсного розміру матеріального збитку, сплата якого була покладена на ОСОБА_4 Також на думку ОСОБА_5, в експертному висновку СПД ОСОБА_6 навмисно здійснював заниження вартості відновлювального ремонту автомобіля позивача, шляхом штучного зменшення його окремих складових, таких як вартість робіт, наряду з тим, що в цей час так само свідомо завищував вартість самого КТЗ. Також СПД ОСОБА_6 у своєму висновку не вказує, які методичні підходи ним використовувалися для досягнення мети проведення даного дослідження, які обмеження щодо застосування певних методичних підходів, передбачені у договорі між суб`єктами оціночної діяльності - суб`єктом господарювання та замовником оцінки. ОСОБА_5 вважає, що наданий позивачем висновок СПД ОСОБА_6 не може бути врахований апеляційним судом як належний та допустимий, достатній та достовірний доказ розміру завданих потерпілому збитків.

ОСОБА_5 просить скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.01.2018 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

Відповідно до п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з вищевказаним, справа підлягає розгляду апеляційним судом Черкаської області .

Згідно до вимог ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

При цьому, за загальним правилом встановленим вказаною нормою права, розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії

З вимог ст.128 ЦПК України вбачається, що суд лише повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, а не викликає до судового засідання, якщо їх явка є не обов'язковою.

На підставі викладеного, розгляд даної справи проводиться судом апеляційної інстанції за загальним правилом, встановленим чинним процесуальним законом України з повідомленням учасників справи про дату, час і місце судового засідання, але без виклику до судового засідання, оскільки їх явка є не обов'язковою.

Заслухавши суддю - доповідача, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вищевказаним вимогам закону.

Рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 майнової шкоди.

Вирішуючи спір та ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд задовольнив вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача майнової шкоди в розмірі 55 470,04 грн. Суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості позовних вимог, посилаючись, що внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, винуватцем якої є відповідач ОСОБА_4 позивачу завдано матеріальної шкоди, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, яка частково відшкодована страховою компанією, а різницю у відшкодуванні шкоди згідно проведеної експертної оцінки позивач вважає, що слід стягнути з винуватця дорожньо - транспортної пригоди, з чим погодився суд, стягнувши майнову шкоду на користь позивача.

Суд відмовив у задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди, визначеної позивачем в сумі 10000 гривень, вказавши , що вимоги про відшкодування моральної шкоди не знайшли свого підтвердження в суді, оскільки доводи позивача обмежуються загальними фразами, недоведені позивачем в суді, так як не вказані конкретні обставини, негативні наслідки, що спричинили душевні страждання, не достатньо обґрунтовано розмір моральної шкоди позивачем.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає висновки такими, що відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Суд першої інстанції , встановивши дійсні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, та ухвалив у справі законне і обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого, апеляційний суд не вбачає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

Однією з основних засад судочинства, визначених п.8 ч.3 ст. 129 Конституції України є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом 19 грудня 2015 року 20 год. 20 хв. ОСОБА_4, керуючи автомобілем НОМЕР_1, який на праві власності належить ОСОБА_8, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1, не дав дорогу автомобілю НОМЕР_2, що належить позивачу ОСОБА_3 на праві власності, під керуванням водія ОСОБА_9, що рухався по головній дорозі вул. Благовісної, скоїв з ним зіткнення, чим порушив вимоги п. 2.36, 16.11 Правил дорожнього руху України.

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси у справі про адміністративне правопорушення від 14 лютого 2014 року відповідача ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбачено ст. 124 КпАП України та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 400 гривень (а. с. 6).

Постанова є чинною і не скасована у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, у судовому порядку встановлено вину відповідача ОСОБА_4 у виникненні дорожньо - транспортної пригоди, в якій позивачу завдано збитків, що ніким під сумнів не ставиться.

Відповідно до норм ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі.

Крім того, оскільки шкоду позивачу завдано в результаті використання джерела підвищеної небезпеки - автомобіля, до застосування підлягає також ст.1187 ЦК України, відповідно до ч.2 якої шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно даних висновку за результатами експертного автотоварознавчого дослідження від 25 лютого 2014 року № 43, виконаного судовим експертом авто товарознавцем ОСОБА_6 за замовленням ПАТ Страхова компанія«Арсенал» для цілей страхового відшкодування, вартість матеріальних збитків, заподіяних при дорожньо - транспортній пригоді власнику автомобіля НОМЕР_2 без урахування втрати товарної вартості складає 105 470 грн. 04 коп.(а. с.7-22).

Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п. 22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик згідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно п. 3 ст. 20 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції Страховою компанією ПАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» було виплачено позивачу ОСОБА_3 50 000 грн. (ліміт відповідальності страховика) відшкодування майнової шкоди, що підтверджується листом ПАТ Страхова компанія «Арсенал страхування» від 22 серпня 2014 року за № 2208/14 (а. с. 80-81).

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Невідшкодованою залишилась різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в розмірі, що становить 55 470,04 грн., яка підлягає до стягнення з відповідача ОСОБА_4 як винуватця дорожньо - транспортної пригоди на користь ОСОБА_3.

На підставі вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що своїми діями ОСОБА_4 спричинив позивачу ОСОБА_3 матеріальні збитки. Розміру страхового відшкодування недостатньо для повного відшкодування завданої шкоди потерпілому (позивачу), а тому в частині, яка перевищує розмір страхового відшкодування збитки потерпілому має відшкодовувати сам відповідач ОСОБА_4

Таким чином, аналізуючи в сукупності вищенаведені норми права, та встановлені у справі фактичні обставини, апеляційний суд приходить до висновку про те, що у разі завдання особі матеріальних збитків, вона має право на їх відшкодування особою, яка їх завдала.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та вмотивованого висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_3 відшкодування майнової шкоди в розмірі 55 470, 04 грн., з чим повністю погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що позивач, заявляючи вимоги до відповідача, не надала до суду, та не довела належними доказами розмір отриманих нею збитків, а також те, що позивач є особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодовувати цю шкоду, не можуть бути взяті до уваги, апеляційним судом, оскільки дані доводи спростовуються наявними, належними та достовірними доказами, які містяться в матеріалах справи.

Також, апеляційний суд спростовує доводи представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 відносно того, що водій автомобіля «SKODA OCTAVIA A5» мав можливість уникнути дорожньо - транспортної пригоди, так як заздалегідь бачив маневр відповідача з виїзду на головну дорогу ,та замість того, щоб пригальмувати, умисно додав швидкості, чим посприяв зіткненню транспортних засобів, а тому його дії є грубою необережністю, на думку представника відповідача, що сприяла збільшенню шкоди, тому такі докази є безпідставними, що непідтверджені жодним допустимим засобом доказування, тому не підлягають задоволенню колегією суддів апеляційного суду. Крім того, ступінь вини потерпілого не є предметом розгляду даного спору.

Інші доводи апеляційної скарги, наведені представником ОСОБА_4 - ОСОБА_5, в апеляційній скарзі, не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому відсутні підстави для їх задоволення.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги представника ОСОБА_4- ОСОБА_5, оскільки доводи апеляційної скарги були предметом розгляду суду першої інстанції, їм дана належна оцінка судом, а особою, яка подає апеляційну скаргу висновки суду не спростовуються і не дають підстав суду апеляційної інстанції задовольнити вимоги скарги та відмовити у задоволенні позовних вимог як просить відповідач та його представник .

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Оцінюючи надані сторонами докази, як в підтвердження позовних вимог, так і в їх заперечення, колегія суддів апеляційного суду, вважає, що відсутні підстави для задоволення доводів апеляційної скарги.

Виходячи з вищевикладеного, не вбачається, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення допущено порушення норм матеріального чи процесуального права та залишено не розглянутими обставини, що мають значення для справи.

Отже, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, були предметом розгляду суду першої інстанції, яким дана належна оцінка, не спростовують висновків суду, тому не підлягають задоволенню апеляційним судом.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що ухвалене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами не вбачається, оскільки доводи апеляційної скарги не є суттєвими, носять суб'єктивний характер, не відповідають обставинам справи, зводяться до невірного трактування норм матеріального права і правильності висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення .

Керуючись ст.ст. 35, 258, 367, 368, 374,375 , 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.01.2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - залишити без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги залишити за особою, яка подавала апеляційну скаргу.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови в порядку та за умов, визначених цивільно - процесуальним законом.

Головуючий Нерушак Л.В.

Судді Бородійчук В.Г.

Карпенко О.В.