АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2018 року м. Чернівці

справа № 727/11701/17

Апеляційний суд Чернівецької області у складі

головуючого Литвинюк І. М.

Апеляційний суд Чернівецької області у складі колегії суддів палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Литвинюк І.М.

суддів: Одинака О.О., Перепелюк І.Б.,

секретар: Тодоряк Г.Д.

за участю: представника відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 02 березня 2018 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, головуючий у І-й інстанції - Літвінова О.Г.,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк ПАТ КБ «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») у грудні 2017 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог посилалося на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 21 квітня 2010 року відповідачка ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 15 000.00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Оскільки відповідачка належним чином умови кредитного договору не виконувала, внаслідок чого станом на 19 жовтня 2017 року утворилась заборгованість у розмірі 55 378, 41 грн., просило позов задовольнити.

____________________________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/794/553/18 Категорія:27 Доповідач Литвинюк І.М.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 02 березня 2018 року в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено.

На зазначене рішення ПАТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Посилається на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невірне тлумачення та застосування норм матеріального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

Зазначає, що ОСОБА_2 підписано анкету-заяву від 21 квітня 2010 року, активовано картку, вона користувалася картковим рахунком та частково погашала заборгованість, що свідчить про укладання сторонами кредитного договору. Отримання кредиту та розмір заборгованості неоспорено позичальником. ПАТ КБ «Приватбанк» надав первісні бухгалтерські документи про видачу та сплату коштів за кредитним договором. Залишено поза увагою факт часткового виконання боржником кредитного договору.

На апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_2 подала відзив, у якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Зазначає, що підписавши анкету-заяву від 21 квітня 2010 року, нею було надано згоду на відкриття депозитного рахунку, а не кредитної картки.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги та доводи відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявність укладеного між ним та відповідачем саме кредитного договору, що виключає можливість застосування як способу захисту його прав зобов'язальних правовідносин, оскільки будь-яких прав та обов'язків по неукладеному договору у сторін не виникає.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Згідно з ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За вимогами ст. 375 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції та матеріалами справи встановлено, що позивач обґрунтовує свої вимоги наявністю укладеного між ОСОБА_2 та ним кредитного договору від 21 квітня 2010 року шляхом підписання анкети-заяви, яка разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг становить кредитний договір у вигляді кредитного ліміту на картковий рахунок в сумі 15 000 грн., по якому виникла заборгованість.

Із підписаної ОСОБА_2 анкети-заяви про приєднання від 21 квітня 2010 року вбачається, що відповідачка виявила бажання оформити на своє ім'я ощадкнижку (депозит).

З огляду на викладене, судом першої інстанції вірно встановлено, що підписавши зазначену анкету-заяву відповідачка надала згоду на відкриття депозитного рахунку, а не кредитної картки. Про наведене свідчить і відсутність в графі бажаного кредитного ліміту за платіжною карткою його розміру.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплачені відсотки.

Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до п. 2.1.1. Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг, вказані умови використання кредитних карт ПАТ КБ Приватбанку, Пам'ятка клієнта/Довідка про умови кредитування, Тарифи на випуск і обслуговування кредитних карт (Тарифи), а також Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, встановлюють правила випуску, обслуговування і використання кредитних карт Банку. Дані Умови регулюють відносини між банком і клієнтом по випуску і обслуговуванню карт. Банк випускає клієнту картку на основі заяви, належним чином заповненої і підписаної клієнтом. Випуск картки і відкриття рахунку картки здійснюється у випадку прийняття банком позитивного рішення щодо можливості випуску клієнту картки. Клієнт зобов'язується виконувати правила випуску, обслуговування і використання карт банку і за наявності додаткових карт забезпечити виконання правил утримувачами додаткових карт.

Згідно з п. 2.1.1.2.1. Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг, для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид визначений у Пам'ятці клієнта/Довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Договір укладається терміном на п'ять років. Якщо за місяць до закінчення терміну договору жодна із сторін письмово не відмовилась від договору, він продовжується на такий же термін.

За ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За вимогами ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частиною 1 та 2 ст. 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг визначено, що Пам'ятка, Тарифи, а також заява про приєднання до Умов та Правил становить укладений Договір про надання банківських послуг.

Згідно з ч.1 та 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 12, ч.ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обов'язок по доведенню обставин покладається на сторони. При цьому, банк повинен довести факт укладення кредитного договору і наявність заборгованості, а клієнт банку має спростувати доводи банку та довести протилежне.

Представником апелянта не доведено, що 21 квітня 2010 року між сторонами укладався кредитний договір, а тому твердження позивача, що відповідачка порушила умови договору та не проводить в установлений термін оплату по кредиту, є безпідставними.

Як вбачається з анкети-заяви від 21 квітня 2010 року, ОСОБА_2 виявила бажання оформити на своє ім'я ощадкнижку (депозит). Будь-яких відомостей про оформлення кредиту зазначена заява не містить.

Крім того, відповідно до пп. 1.11, 2.4, 2.5 Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою правління Національного банку України № 223 від 30.04.2010 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.07.2010 за N 474/17769 (з наступними змінами) і ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у їх редакції, що діяли протягом тривання спірних правовідносин, обов'язок документування кредитних правовідносин покладено на банківську установу.

Посилання ПАТ КБ «Приватбанк» на те, що відповідачем не було доведено відсутність заборгованості за договором, та відповідно виконання його умов належним чином, не приймаються судом до уваги, з огляду на наступне.

За змістом правової позиції, яка міститься в Постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року в справі № 6-16 цс15, Умови надання споживчого кредиту фізичним особам не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду є законним, обґрунтованим та відповідає обставинам справи.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не впливають на їх правильність.

Статтею 375 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене та положення ст. 375 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу і залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 02 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Повний текст постанови складено 16 липня 2018 року.

Головуючий І.М. Литвинюк

Судді: О.О. Одинак

І.Б. Перепелюк