АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 654/3869/16-ц
Номер провадження:22-ц/791/619/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2018 року м. Херсон

Апеляційний суд Херсонської області в складі:

Головуючого: Бездрабко В.О. (суддя-доповідач)

Суддів: Бугрика В.В.

Пузанової Л.В.,

Секретар: Зварич С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області та ОСОБА_2 на рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 13 лютого 2018 року, ухвалене під головуванням судді Бойка В.П., у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, Державних реєстраторів прав на нерухоме майно виконавчого комітету Голопристанської міської ради Зелінського Володимира Федоровича та Друговин Валентини Миколаївни, третя особа ОСОБА_2, про скасування рішень, державної реєстрації,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що йому на підставі договору купівлі-продажу від 18 вересня 2003 року, зареєстрованому того ж дня в Херсонському міжміському БТІ, на праві власності належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований в АДРЕСА_1

23 листопада 2006 року йому виданий Державний акт (серія НОМЕР_1) на право власності на земельну ділянку площею 0,0600га, для будівництва та обслуговування належного позивачу домоволодіння , кадастровий номер НОМЕР_2.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 27 травня 2014року договір купівлі-продажу нерухомого майна від 18 вересня 2003року та Державний акт на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1 від 23 листопада 2006року були визнані недійсними.

Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 09 листопада 2016 року скасовано рішення Голопристанського районного суду від 27 травня 2014 року про визнання недійсними договору купівлі-продажу та Державного акту на земельну ділянку, яка розташована за адресою АДРЕСА_1

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що на підставі рішення суду апеляційної інстанції від 09 листопада 2016 року його право власності на домоволодіння та земельну ділянку відновлено, а отже договір купівлі-продажу нерухомого майна від 18 вересня 2003 року та Державний акт на землю є дійсними, що передбачає відновлення становища, яке існувало до порушення, та як наслідок відновлення його прав проведення державної реєстрації прав власності на майно.

16 листопада 2016 року до відділу Держгеокадастру Голопристанського району ним було подано заяву та рішення Апеляційного суду від 09 листопада 2016року про поновлення дії Державного акту за вищевказаним кадастровим номером та прохання надати витяг з державного земельного кадастру на вказану земельну ділянку.

Листом від 28 грудня 2016 року, №31-21-04-19832/2-16 Головне Управління Держгеокадастру у Херсонській області повідомило, що Новофедорівською сільською радою Голопристанського району у жовтні 2014 року земельна ділянка по АДРЕСА_1, Голопристанського району Херсонської області передана ОСОБА_6 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Також повідомлено, що за заявою ОСОБА_6, 11.11.2014 року державним кадастровим реєстратором Відділу Держземагенства у Голопристанському районі внесені відомості до Державного земельного кадастру за кадастровим номером НОМЕР_2 та за адресою АДРЕСА_1, де власником майна зазначена ОСОБА_6 У той же день, реєстратором вчинений запис про виправлення помилки у кадастровому номері земельної ділянки з НОМЕР_2 на НОМЕР_3.

Також позивачу повідомили, що гр. ОСОБА_6. 15 січня 2015року зареєструвала у реєстраційній службі право власності на вказану земельну ділянку, кадастровий номер якої НОМЕР_3, яка ніби-то розташована за адресою АДРЕСА_2, хоча витяг з Державного земельного кадастру надавався ОСОБА_6 на ділянку за кадастровим номером НОМЕР_3 за адресою АДРЕСА_1.

Зміни до Державного земельного кадастру щодо виправлення відомостей про місце розташування земельної ділянки, а саме зміна адреси з АДРЕСА_1, за даними листа Головного управління внесено згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та про реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_3 на підставі довідки Новофедоріської сільської ради Голопристанського району від 25 лютого 2015року, №52, що і стало підставою для державного кадастрового реєстратора 15 червня 2015 року внести зміни до Державного земельного кадастру.

Позивач зазначає, що виправлення помилки в кадастровому номері земельної ділянки законом не передбачено. Дії кадастрового реєстратора щодо виправлення кадастрового номера належної йому земельної ділянки з НОМЕР_2 на НОМЕР_3 та зміна адреси місця розташування цієї ділянки з АДРЕСА_2 на АДРЕСА_2 є незаконними та такими, що порушують його права, як власника нерухомого майна.

З урахуванням уточнених позовних вимог, ОСОБА_3 просив визнати наведені дії державного реєстратора Зелінського В.Ф. незаконними; скасувати рішення державного кадастрового реєстратора про зміну кадастрового номера шляхом виправлення в ньому помилки та про внесення до реєстру відомостей про земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_3 (яка фактично є земельною ділянкою з кадастровим номером НОМЕР_2) за адресою АДРЕСА_2, які зареєстровані у державному земельному кадастрі; скасувати рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав та скасування записів про проведену державну реєстрацію права на вказану земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_3.

Також позивач вказав, що рішенням державного реєстратора прав нерухомого майна Друговин В.М. від 22 листопада 2016року №3247412 йому відмовлено у державній реєстрації прав на житловий будинок з господарськими будівлями. Вважає таку відмову необґрунтованою та просить визнати дії державного реєстратора незаконними та скасувати наведене рішення держреєстратора від 22 листопада 2016 року.

Рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 13 лютого 2018 року позов задоволено.

Ухвалено визнати дії державного реєстратора Зелінського В.Ф. незаконними.

Скасувано рішення державного реєстратора Зелінського В.Ф. про державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав реєстраційний номер рішення 18643556, документи, на підставі яких проведено реєстрацію про знищення нерухомого майна за адресою АДРЕСА_2 та запис про проведену державну реєстрацію прав про знищення об'єкта нерухомого майна.

Визнано незаконною державну реєстрацію прав земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_3 за адресою Херсонська область, Голопристанський район, АДРЕСА_2, державну реєстрацію у державному земельному кадастрі права приватної власності на земельну ділянку за вище вказаним кадастровим номером та адресою.

Скасовано державну реєстрацію прав земельної ділянки та документи, на підставі яких проведено реєстрацію прав за кадастровим номером НОМЕР_3 за адресою Херсонська область, Голопристанський район, АДРЕСА_2 та скасовано усі записи у державному реєстрі прав про проведену державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_3 за адресою Херсонська область, Голопристанський район, АДРЕСА_2.

Внесено до державного реєстру прав запис про скасування державної реєстрації прав на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_3 за адресою Херсонська область, Голопристанський район, АДРЕСА_2.

Зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області поновити дію Державного акту серія НОМЕР_1 за кадастровим номером НОМЕР_4 та надати витяг з Державного земельного кадастру щодо вказаної земельної ділянки на ім'я ОСОБА_3.

Визнано дії державного реєстратора ОСОБА_7 незаконними.

Скасовано рішення державного реєстратора прав нерухомого майна Друговин В.М. про відмову у державній реєстрації прав від 22 листопада 2016 року №3247412.

В апеляційній скарзі Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області просить рішення суду в частині зобов'язання поновлення державного акту та надання витягу з Державного земельного кадастру скасувати, в цій частині прийняти нову постанову про відмову у задоволенні цих вимог, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що державні реєстратори діяли в межах наданих ним повноважень та проводили реєстраційні дії або відмовляли у їх вчинені у відповідності до наданих документів, які посвідчували право власності осіб на майно, а отже такі дії відповідали вимогам закону.

Зокрема управління вказало, що суд дійшов помилкового висновку про неможливість кадастровим реєстратором вчинення дій щодо виправлення помилок, у тому числі, у зазначені кадастрового номеру ділянки. Такий висновок суперечить постанові Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012року №1051 «Про затвердження порядку ведення Державного земельного кадастру», який передбачає виправлення допущених технічних помилок та внесення виправлених відомостей до Державного земельного кадастру.

Не погодившись із рішенням від 13 лютого 2018 року, третя особа ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, вказавши на незаконність постановленого у справі судового рішення, яке просила скасувати та ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апелянт зазначила, що є власником домоволодіння АДРЕСА_2 та земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_3.

Обґрунтовуючи доводи скарги зауважила, що державні реєстратори не мають права давати оцінку поданим на реєстрацію документам. Оскільки у Державному земельному кадастрі відомості щодо земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_4 (на яку позивач просив зареєструвати за ним право власності) відсутні, то реєстратор правильно відмовив у проведенні такої реєстрації.У ОСОБА_3 відсутні правовстановлюючі документи на ділянку з кадастровим номером НОМЕР_3, яка належить апелянту та право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2, як власником цього майна.

Так саме були відсутні підстави для реєстрації за позивачем прав на домоволодіння АДРЕСА_2, як таке, що визнано зруйнованим та знято з реєстрації згідно заяви власника майна станом на 15.01.2015р.

Відсутність належних документів щодо права власності ОСОБА_3 на домоволодіння АДРЕСА_2 правомірно унеможливлює проведення реєстрації прав власності за позивачем на це новостворене нерухоме майно.

Статтею 351 ЦПК України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до п. 8 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, а тому Апеляційний суд Херсонської області діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Херсонського апеляційного суду в апеляційному окрузі.

Справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу(п.9 ст.1 Перехідних положень вказаного Кодексу).

Заслухавши доповідача, пояснення представників Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області та ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_8, які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити, пояснення представників позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_9 та адвоката ОСОБА_10, які проти задоволення скарг заперечували, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, в межах доводів апеляційних скарг, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, щозгідно договору купівлі-продажу від 18 вересня 2003року, укладеного між ОСОБА_11 та ОСОБА_3, позивач набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований в АДРЕСА_2 Голопристанського району Херсонської області (т.1 а.с.13, 14).

23 листопада 2006року ОСОБА_3 виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку (серія НОМЕР_1), розташовану за адресою АДРЕСА_2 кадастровий номер НОМЕР_2 (т.1 а.с.15).

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 27 травня 2014року договір купівлі-продажу нерухомого майна від 18 вересня 2003року та Державний акт на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1 від 23 листопада 2006року були визнані недійсними (т.1 а.с.9,10).

За матеріалами справи та з пояснень сторін встановлено, що після набрання законної сили рішенням суду від 27.05.2014р. право власності на зазначене домоволодіння було відчужено ОСОБА_11 на користь ОСОБА_13, а в подальшому на користь ОСОБА_6, якій видано свідоцтво про право власності від 03 вересня 2014року НОМЕР_5 на домоволодіння АДРЕСА_2.

14 січня 2015 року ОСОБА_6, нотаріально посвідченою заявою до компетентних органів повідомила реєстраційну службу Голопристанського районного управління юстиції Херсонської області про те, що належний їй на праві приватної власності житловий будинок розташований в АДРЕСА_2 у зв'язку його руйнуванням внаслідок пожежі та недоцільністю подальшого використання за призначенням, перебуває в незадовільному технічному стані, та просила зняти його з реєстрації.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, 15 січня 2015року державним реєстратором реєстраційної служби Голопристанського РУЮ Херсонської області Зелінським В.Ф., на підставі заяви власника майна, вчинений запис про знищення об'єкта нерухомого майна - житлового будинку АДРЕСА_2

Також встановлено, що відповідно до рішення сесії Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області від 17 жовтня 2014 року №586 розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність, площею 0,0600га, із земель запасу житлової та громадської забудови Новофедорівської сільської ради ОСОБА_6 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою АДРЕСА_2. Цей проект погоджений висновком відділу Держземагенства у Голопристанському районі від 07 листопада 2014року №948/01-16 та визначений кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_3.

За заявою ОСОБА_6 від 15 червня 2015року відділом Держземагенства у Голопристанському районі внесено виправлення відомостей до державного земельного кадастру лише щодо адреси розташування земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_3 - АДРЕСА_2

Відповідно до нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу від 11 листопада 2015року ОСОБА_6 відчужила на користь ОСОБА_2 земельну ділянку, що знаходиться в АДРЕСА_2, кадастровий номер НОМЕР_3 та домоволодіння за цією ж адресою.

Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 09 листопада 2016 року скасовано рішення Голопристанського районного суду від 27 травня 2014 року про визнання недійсними договору купівлі-продажу житлового будинку від 18 вересня 2003року та Державного акту про право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку, які розташовано в АДРЕСА_1 На час розгляду справи рішення набуло законної сили та є чинним.

Зібранні у справі докази свідчать, що рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Друговин В.М. №32474012 від 22 листопада 2016 року ОСОБА_3 відмовлено у державній реєстрації права власності на житловий будинок АДРЕСА_2 у зв'язку із наявними суперечностями в документах наданих для реєстрації між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями (т.1.а.с.18).

Листом від 05 грудня 2016 року №31-2111-0.2-2142/2-16 відділ Держгеокадастру у Голопристанському районі Херсонської області відмовив позивачу у поновленні дії Державного акту на землю серії НОМЕР_1 та наданні витягу з Державного земельного кадастру на ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2, пославшись на відсутність виконавчого листа щодо виконання судового рішення від 09 листопада 2016року та відсутності у Державному земельному кадастрі відомостей щодо ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 (т.1 а.с.19).

Ухвалюючи у справі рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки судом апеляційної інстанції скасовано рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 27 травня 2014року про визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку, розташовану по АДРЕСА_2, то ця обставина має автоматично відновити право власності позивача на спірну ділянку. Державні реєстратори та органи Держгеокадастру не врахували факт відновлення майнових прав позивача, а тому їх дії та рішення є незаконними.

Проте погодитися з висновком суду не можна.

Відповідно до ст.2 ч.1 п.1,2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав.

За положеннями ст.10 ч.3 Закону державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах;

наявність обтяжень прав на нерухоме майно;

наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Отже, державний реєстратор має передбачене законом право відмовити у проведені реєстраційних дій за наявності суперечних даних між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, у тому числі, пов'язаних із набуттям, зміною або припиненням речових прав на майно; об'єкту нерухомого майна; його опису; адреси тощо.

Окремо слід зауважити, що згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що 23 грудня 2016 року державним реєстратором ОСОБА_12 внесено до реєстру відомості щодо права власності позивача ОСОБА_3 на житловий будинок по АДРЕСА_2 та земельну ділянку за цією ж адресою, площею 0,06га, кадастровий номер НОМЕР_2, які набуті позивачем на підставі договору купівлі-продажу від 18.09.2003року та Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія та номер НОМЕР_1 (т.1 а.с.48-51).

Зібрані у справі докази дають підставу дійти висновку про передчасність заявленого позивачем ОСОБА_3 позову щодо визнання дій державних реєстраторів незаконними та скасування рішень, державної реєстрації за відсутності беззаперечних доказів щодо належності спірного майна по АДРЕСА_2

Стаття 41 Конституції України проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статей 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.

Згідно із Цивільним кодексом особа, яка вважає, що її речові права порушені, має право звернутися до суду як з позовом про визнання відповідної угоди недійсною (ст.215-235), так і з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння (ст.330, 388).

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України пов'язується з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Указана норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.

Відповідно до частини першої статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала право його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

За змістом цієї норми закону майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею.

Оскільки добросовісне набуття в розумінні статті 388 ЦК України можливе лише тоді, коли майно придбано не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно, наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є повернення майна з чужого володіння, а права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захистові шляхом пред'явлення віндикаційного позову.

Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 28 січня 2015р. №:-218 цс14; від 11 лютого 2015р. №6-1 цс15; від 16 вересня 2015 року №6-1203цс15 та має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні у подібних правовідносинах.

Оскільки позивач ОСОБА_3 не є стороною договорів купівлі-продажу від 11 листопада 2015 року спірної земельної ділянки та житлового будинку, розташованих та зареєстрованих на час розгляду справи за адресою Херсонська область, АДРЕСА_2 то належним способом захисту його прав на підставі частини першої статті 388 ЦК України є витребування власником на свою користь належного йому майна.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку щодо скасування в порядку ст.376 ЦПК України рішення суду першої інстанції, як такого, що ухвалено без повного з'ясування обставин, що мають значення для справи; при неправильному застосуванні норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, з прийняттям у справі нової постанови про відмову у задоволенні заявлених ОСОБА_3 позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області та ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 13 лютого 2018 року скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, Державних реєстраторів прав на нерухоме майно виконавчого комітету Голопристанської міської ради Зелінського Володимира Федоровича та Друговин Валентини Миколаївни, третя особа ОСОБА_2, про скасування рішень, державної реєстрації, відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 20 липня 2018 року.

Головуючий: В.О. Бездрабко

Судді: В.В. Бугрик

Л.В. Пузанова