Провадження № 22-ц/780/2694/18 Доповідач у 2 інстанції Матвієнко Ю. О.
Категорія 58 26.07.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 липня 2018 року Апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Волохова Л.А., Мельника Я.С.,

при секретарі Удовиченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області справу за апеляційною скаргою Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 березня 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на неправомірні дії начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Клименка Руслана Васильовича, скасування постанови та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вищевказаною скаргою та просила про її задоволення, посилаючись на те, що 08.02.2016 року її представник ОСОБА_4 на підставі нотаріально посвідченої довіреності підготував для пред'явлення до примусового виконання виконавчий лист на виконання заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22.06.2015 року шляхом складання відповідної заяви та приєднання до неї виконавчого листа та довіреності, на підставі якої діяв представник від імені заявника.

12.02.2016 року вищевказані документи особисто заявником ОСОБА_2 було пред'явлено на виконання до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області.

Оскільки жодних повідомлень про результати розгляду заяви ОСОБА_2 не отримала, з метою ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження 13.06.2017 року до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області було подано клопотання з вимогою надати матеріали виконавчого провадження для ознайомлення та зняття фотокопій, однак матеріали справи заявнику для ознайомлення надано не було, про причини ненадання не повідомлено.

Лише 29.09.2017 року представником заявника було отримано лист від 28.09.2017 року, з якого вбачається, що 16.02.2016 року державним виконавцем було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження, копію якої разом з оригіналом виконавчого документу направлено стягувачу за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Вищевказана постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження від 16.02.2016 року державним виконавцем мотивована тим, що повноваження представника стягувача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 на час пред'явлення до виконання виконавчого документу не підтверджені довіреністю, виданою і оформленою відповідно до Закону.

Однак вищевказана постанова, на думку заявника, є незаконною, оскільки, не зважаючи на факт закінчення 10.02.2016 року строку дії довіреності ОСОБА_4, згідно якої він представляв її інтереси, як стягувача, виконавчий документ та заяву про відкриття виконавчого провадження до відділу примусового виконання рішень 12.02.2016 року подавала особисто стягувач ОСОБА_2, тому підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження у державного виконавця не було.

Враховуючи викладене, заявник просила суд визнати неправомірними дії (бездіяльність) начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області щодо:

-ненадіслання їй копій постанов та інших документів виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа № 369/1838/15-ц, виданого 25.12.2015 року Києво-Святошинським районним судом Київської області;

-ненадання для ознайомлення матеріалів виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа № 369/1838/15-ц, виданого 25.12.2015 року Києво-Святошинським районним судом Київської області;

-винесення постанови від 16.02.2016 року про відмову у відкритті виконавчого провадження.

Також заявник просила суд скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 16.02.2016 року про відмову у відкритті виконавчого провадження та зобов'язати відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області прийняти до примусового виконання виконавчий лист № 369/1838/15-ц, виданий 25.12.2015 року Києво-Святошинським районним судом Київської області.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 березня 2018 року скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано неправомірною бездіяльність начальника відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ в Київській області Клименка Руслана Васильовича стосовно невиконання вимог Закону України «Про виконавче провадження», а саме, ненадіслання стягувачу документів виконавчого провадження, ненадання для ознайомлення матеріалів виконавчого провадження на підставі пред'явленого 12.02.2016 року виконавчого листа № 369/1838/15-ц від 25.12.2015 року, виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області.

Визнано неправомірними дії начальника відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ в Київській області Клименка Руслана Васильовича стосовно розгляду заяви ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження на підставі пред'явленого 12.02.2016 року виконавчого листа № 369/1838/15-ц, виданого 25.12.2015 року Києво-Святошинським районним судом Київської області.

Зобов'язано начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київської області розглянути заяву ОСОБА_2 про прийняття до примусового виконання виконавчий лист №369/1838/15-ц від 25.12.2015 року, виданий Києво-Святошинським районним судом Київської області відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року N 606-XIV на підставі поданої стягувачем заяви та виконавчого листа.

У решті скарги відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою, відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області подав на неї апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм процесуального права, просив ухвалу скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким в задоволенні скарги ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник апелянта апеляційну скаргу підтримав та просив про її задоволення з викладених в ній підстав.

Представник заявника проти апеляційної скарги заперечив та просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду - без змін, як таку, що постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З матеріалів справи вбачається, і це встановлено судом, що заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 червня 2015 року задоволено позов ОСОБА_2 та стягнуто з ОСОБА_5 на її користь суму боргу в розмірі 7 092 000 грн. та судовий збір в розмірі 3 654 грн. (а.с.23).

На виконання вищевказаного судового рішення 25 грудня 2015 року Києво-Святошинським районним судом Київської області було видано виконавчий лист № 369/1838/15-ц (а.с.24), яким стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 суму боргу в розмірі 7 092 000 грн. та судовий збір в розмірі 3 654 грн.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Венгель Ю.Ю. від 16.02.2016 року у відкритті виконавчого провадження з виконання виконавчого документа № 369/1838/15-ц, виданого 25.12.2015 року Києво-Святошинським районним судом Київської області, відмовлено (а.с.61-62). В постанові, зокрема, зазначено, що 12.02.2016 року до відділу надійшла заява №13/16 від 08.02.2016 року про відкриття виконавчого провадження представника боржника ОСОБА_4, однак згідно довіреності №269 від 10.02.2015 року ОСОБА_4 представляє інтереси стягувача ОСОБА_2 Додатково в постанові зазначено, що вищевказана довіреність дійсна до 10.02.2016 року, а відповідно до п. 5 ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження» повноваження представника повинні бути підтверджені довіреністю, виданою і оформленою відповідно до вимог Закону.

Постановляючи ухвалу про часткове задоволення скарги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з її обґрунтованості та доведеності, однак з такими висновками суду в повній мірі погодитись не можна, виходячи з наступного.

Згідно вимог Закону України «Про виконавче провадження» виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» від «21» квітня 1999 року N 606-XIV (що діяв на час прийняття виконавчого документу) - державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно частини 2 статті 21 Закону N 606-XIV - на відділи примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України покладається виконання рішень, за якими сума зобов'язання становить від трьох до десяти мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Згідно вимог статей 25, 26 Закону України «Про виконавче провадження» від «21» квітня 1999 року N 606-XIV - державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, або про відмову у відкритті виконавчого провадження.

Зі змісту постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 16.02.2016 року (а.с.61-62) вбачається, що підставою відмови у відкритті виконавчого провадження стала та обставина, що заяву про відкриття виконавчого провадження та виконавчий документ подано представником стягувача, строк дії повноважень якого згідно долученої ним копії довіреності на момент подачі заяви закінчився: заяву та виконавчий документ подано до відділу 12.02.2016 року, а строк дії довіреності від імені стягувача ОСОБА_2 на ім»я представника ОСОБА_4 закінчився 10.02.2016 року. Доказів, які б свідчили, що заяву про відкриття виконавчого провадження та виконавчий лист до відділу примусового виконання рішень 12.02.2016 року було подано особисто стягувачем ОСОБА_2, як про це зазначено в скарзі, судом не здобуто і такі докази в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи викладене, дії державного виконавця Венгель Ю.Ю. по відмові у відкритті виконавчого провадження вчинені ним відповідно до закону та в межах його компетенції, і підстави до скасування вищевказаної постанови від 16.02.2016 року відсутні.

Разом з тим, дії відділу примусового виконання рішень, які полягають у ненаданні відповідей на письмові звернення до них ОСОБА_2 та у ненаданні їй на ознайомлення матеріалів згідно її заяви, є неправомірними та такими, що безумовно порушують права заявника, вимоги скарги якої в цій частині обґрунтовані.

Суд першої інстанції, розглянувши справу, дійшов висновку про необхідність визнання неправомірними дій саме начальника відділу примусового виконання рішень Клименка Р.В., який, як зазначено в ухвалі суду, зобов'язаний контролювати своєчасне та якісне виконання судових рішень.

Разом з тим, суд першої інстанції не дав належної оцінки тій обставині, що начальник відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції здійснює перевірку законності виконавчого провадження у визначених законом випадках, зокрема, в разі надходження скарги стягувача на дії державного виконавця. З матеріалів справи вбачається, що зі скаргами на дії державного виконавця Виходцева І.М. до начальника відділу примусового виконання рішень не зверталась, отже в останнього були відсутні правові підстави для здійснення контролю за виконавчим провадженням.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Оскільки вимоги ОСОБА_2 про неправомірну бездіяльність відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області в частині ненадіслання їй документів виконавчого провадження та ненадання для ознайомлення матеріалів виконавчого провадження щодо виконавчого листа № 369/1838/15-ц, виданого 25.12.2015 року Києво-Святошинським районним судом Київської області, є обґрунтованими та підтверджуються матеріалами справи, вимоги заявника в цій частині підлягають задоволенню із зобов'язанням відділу примусового виконання рішень виконати вимоги Закону України «Про виконавче провадження» в частині надання ОСОБА_2 на ознайомлення матеріалів виконавчого провадження щодо виконавчого листа № 369/1838/15-ц, виданого 25.12.2015 року Києво-Святошинським районним судом Київської області.

Вимоги ОСОБА_2 щодо скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 16.02.2016 року та зобов'язання прийняти до примусового виконання виконавчий документ № 369/1838/15-ц, виданий 25.12.2015 року Києво-Святошинським районним судом Київської області, задоволенню не підлягають, оскільки з матеріалів справи вбачається, що державний виконавець при винесенні оскаржуваної постанови діяв відповідно до закону в межах своєї компетенції, не порушивши при цьому прав заявника.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Оскільки висновки суду, викладені в ухвалі, не відповідають обставинам справи, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали з постановленням по справі нового судового рішення про часткове задоволення скарги ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 383, 439 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області - задовольнити частково.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 березня 2018 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області в частині ненадіслання ОСОБА_2 документів виконавчого провадження та ненадання для ознайомлення матеріалів виконавчого провадження щодо виконавчого листа № 369/1838/15-ц, виданого 25.12.2015 року Києво-Святошинським районним судом Київської області.

Зобов»язати відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області виконати вимоги Закону України «Про виконавче провадження» в частині надання ОСОБА_2 на ознайомлення матеріалів виконавчого провадження щодо виконавчого листа № 369/1838/15-ц, виданого 25.12.2015 року Києво-Святошинським районним судом Київської області.

В задоволенні решти скарги - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: