Справа № 523/1302/18
Провадження №2/523/2244/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" липня 2018 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді Дяченко В.Г.,

за участі секретаря судового засідання - Правди Н.А.

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду, в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення без надання іншого житлового приміщення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про виселення свого сина ОСОБА_2 з квартири №224, що розташована в м.Одесі вул. Семена Палія буд.127, з підстав визначених ст.ст.157,116 ЖК УРСР, ст.319 ЦК України, а саме неможливістю для позивача проживання з відповідачем в одній квартирі, власником якої вона є, через неодноразові погрози життю з боку відповідача, побиттями, сварками, образами, вживанням відповідачем алкоголю і наркотичних речовин, руйнування меблів.

За насилля в сімї відповідач неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності. Заходи впливу, звернення до правоохоронних органів не дали ніяких змін на краще.

В судовому засіданні позивач підтримала позов.

Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлений про час, місце та дату судового засідання належним чином. Заяви про розгляд справи без його участі та відзиву на позовну заяву - не надходило. Суд застосовує заочний розгляд справи.

Судом встановлено:

Відповідно до свідоцтва №4265 від 02.02.1998 року, про право власності на квартиру, виданого УЖКГ ВК ОМР, квартира №224, що розташована в м.Одесі вул. Семена Палія (Дніпропетровська дорога) буд.127 належить на праві власності ОСОБА_1.

Довідкою №1 від 10.01.2018 року визначено, що позивач та відповідач зареєстровані та проживають у квартирі №224, що розташована в м.Одесі вул. Семена Палія буд.127.

Показання свідка ОСОБА_3 встановлені обставини вчинення відповідачем насильства в сімї відносно позивача, руйнування відповідачем меблів, стін квартири, сантехніки.

Постановами Суворовського районного суду м.Одеси від 08.09.2017 року (справа №523/12638/17), від 20.11.2017 року (справа №523/16057/17), від 20.11.2017 року (справа №523/16052/17), від 15.12.2017 року (справа №523/17528/17), від 24.01.2018 року (справа №523/885/18), від 24.01.2018 року (справа №523/884/18), від 11.01.2018 року (справа №523/341/18), від 09.02.2018 року (справа №523/1865/18), встановлено обставини про вчинення відповідачем насилля в сімї, а саме побиття відповідача, нецензурна лайка в адресу неї, погрози вчинення фізичного насилля, відповідач не пускав позивача до квартири, чим була завдана шкода фізичному та психічному здоровю позивача та є неможливим для проживання позивача в одній квартирі з відповідачем.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, та в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Статтями 156, 64 ЖК України визначено, що до членів сім'ї власника квартири належать дружна, діти і їх батьки.

З матеріалів справи убачається, що відповідач ОСОБА_2 є сином позивача, отже, є членом сім'ї власника житла.

Згідно з ч.4 та ч.5 ст. 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Відповідно до ст. 157 ЖК УРСР членів сім'ї власника житлового будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою ст. 116 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.116 ЖК УРСР, на яку посилається позивач як на підставу позовних вимог, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Як роз'яснив пленум Верховного Суду України у п. 17 Постанови №2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», при розгляді справ про виселення на підставі ст.116 ЖК УРСР осіб, що систематично порушують правила суспільного співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або житловому будинку, варто виходити з того, що при антигромадському поводженні, що продовжується, виселення винного може бути й у випадку повторного порушення, якщо раніше вжиті заходи попередження або суспільного впливу не дали позитивних результатів. Доказом застосування мір попередження і громадського впливу можуть служити постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, офіційні застереження, рішення суду або третейського суду про притягнення до відповідальності, протоколи або постанови громадських організацій, трудових колективів, що засудили дії винного.

Виходячи зі змісту даної статті, виселення - це крайня міра, яка застосовується тільки до осіб, які систематично порушують правила спільного проживання і роблять неможливим сумісне проживання. Під системністю слід зрозуміти вчинення двох і більше таких правопорушень. При цьому необхідно, щоб до винної особи попередньо були застосовані міри попередження або громадського впливу.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв'язку, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову та виселення відповідача зі спірної квартири, оскільки позивачем доведено систематичне порушення правил співжиття відповідачем.

Щодо встановлення порядку виконання:

Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зазначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, крім іншого, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Отже, позовна вимога про встановлення порядку виконання судового рішення шляхом його визнання підставою для зняття відповідача з реєстрації місця проживання є необґрунтованою, так як законом вже визначено порядок його виконання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 316-319, 321, 328, 383, 386, 391 ЦК України, ст.ст. 9, 116, 150, 156, 157 ЖК України, ст.ст. 4, 5, 206, 258-260 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення- задовольнити частково.

Усунути перешкоди у користуванні належною ОСОБА_1 квартирою №224, що розташована в м.Одесі вул. Семена Палія буд.127, шляхом виселення ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 з квартири №224, що розташована в м.Одесі вул. Семена Палія буд.127 - без надання іншого житлового приміщення.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь держави, судовий збір в сумі 704,80 грн.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу (в порядку вимогст.352,354 ЦПК України ) до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 - ти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення (в порядку ст. 284 ЦПК ) може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його переглядякщо така заява подана протягом 20-ти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 23.07.2018 року.

Суддя: