Провадження №2/155/642/18
Справа №155/866/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2018 року місто Горохів

Горохівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді Чонки В.В.

за участю секретаря судового засідання Воронюк Н.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів, що стягуються на неповнолітню дитину з 500 гривень до 2000 гривень щомісячно, з моменту звернення до суду з позовом до досягнення дитиною повноліття.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що згідно з рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 13 липня 2015 року, з відповідача в її користь стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 500 (п`ятсот) гривень щомісячно, починаючи з 16 червня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.
Вважає, що на теперішній час є підстави для збільшення розміру аліментів, оскільки така сума аліментів не є достатньою для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 11 червня 2018 року відкрито провадження у справі та ухвалено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
11 липня 2018 року позивач подала письмову заяву в якій зменшила свої позовні вимоги та просить стягувати з відповідача аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень.
Відповідач, ОСОБА_2 , відзив на позовну заяву не подав. Разом з тим, відповідач подав письмову заяву в якій позовні вимоги визнав повністю, не заперечує щодо збільшення розміру аліментів з 500 гривень до 1500 гривень.
Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до принципу №4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.

Згідно зі ст.ст.1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду, як джерело права.

Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7, ч.8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Це положення відбите і в національному законодавстві. Так, відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

У відповідності до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Таким чином, системний аналіз норм законодавства, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов`язані неухильно дотримуватися свого обов`язку щодо утримання та виховання дитини. Відповідно, невиконання зазначеного обов`язку тягне за собою встановлену законом відповідальність.

Судом встановлено, що сторони по справі перебувають в шлюбі з 25 липня 2014 року. Шлюб був зареєстрований Лобачівській сільській раді Горохівського району Волинської області, актовий запис №05, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.6).

В даному шлюбі в них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.5).

Згідно з рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 13 липня 2015 року, з відповідача ОСОБА_2 в користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 500 (п`ятсот) гривень щомісячно, починаючи з 16 червня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.
Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Частино 3 ст.181 СК України (в редакції Закону №2037-VIII від 17.05.2017 року) передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ч.2 ст.182 СК України (в редакції Закону №2037-VIII від 17.05.2017 року) при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1ст.184 СК України (в редакції Закону №2037-VIII від 17.05.2017 року)).
А відповідно до ч.2 ст.184 СК України, розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.
Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України (в редакції Закону №2037-VIII від 17.05.2017 року)).
Відповідно до вимог ст.ст.13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Позивач, як одержувач, в поданому позові довела свої вимоги про збільшення розміру аліментів і суд з нею погодився, зокрема тому, що на даний час змінився прожитковий мінімум на дитину відповідного віку порівняно з 2015 роком, крім того, зросли потреби у забезпеченні дитини, зокрема, придбання одягу, належного харчування, а також щорічного оздоровлення, що потребує додаткових витрат.
Враховуючи, що відповідач є здоровою, працездатною людиною, суд, вважає необхідним задовольнити позовні вимоги та збільшити розмір аліментів на утримання дитини до 1500 (однієї тисячі п`ятсот) гривень щомісячно, які необхідно стягувати з дня набрання рішенням законної сили, і до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір.
Керуючись ст.ст.12-13, 19, 141, 258-259, 265 ЦПК України, на підставі ст.ст.180, 181, 182, 184, 192 Сімейного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.
Збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 500 (п`ятисот) гривень до 1500 (однієї тисячі п`ятсот) гривень.
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий, в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительки АДРЕСА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття, з урахуванням індексації відповідно до закону.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий в користь держави судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий /підпис/

Згідно з оригіналом

Суддя Горохівського районного суду Чонка В.В.