Справа № 204/3383/18
Провадження № 2/204/1195/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2018 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Черкез Д.Л.,

за участю секретаря судового засідання Старостенко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, -

В С ТА Н О В И В:

У травні 2018 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, в якій позивач просить визнати за ним право власності на ? частку у праві власності на квартиру № 95, що знаходиться за адресою м. Дніпро, пр. Б. Хмельницького, будинок 108-А. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ОСОБА_1 належить 1/4 частка у праві власності на квартиру № 95, що знаходиться за адресою м. Дніпро, пр. Б. Хмельницького (колишня назва вул. ОСОБА_3), будинок 108-А. Право власності на квартиру було набуто в результаті приватизації згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», про що видано Свідоцтво про право власності на житло від 08.10.1998 року. Згідно зазначеного свідоцтва співвласниками квартири є: ОСОБА_4 (батько позивача та відповідача) - помер 19 грудня 2002 року; ОСОБА_5 (мати позивача та відповідача) померла 23 жовтня 2009 року; ОСОБА_2 (сестра позивача та відповідач по справі); ОСОБА_1 (позивач по справі). Після смерті ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 у 2008 році звернулись до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до нього про визначення часток у спільній сумісній власності. 09 червня 2008 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська ухвалено рішення у справі №2-0998-2008, згідно якого було визначено, що ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 належать по 1/4 частині у спільній сумісній власності на квартиру №95, що знаходиться за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграду, будинок 108-А. Однак, у позивача відсутній оригінал правовстановлюючого документу на квартиру, а саме свідоцтво про право власності на житло від 08.10.1998 року. Оригінал вказаного свідоцтва знаходиться у сестри позивача відповідача ОСОБА_1 19 грудня 2002 року помер співвласник квартири та батько Позивача та Відповідача, ОСОБА_4. Після його смерті відкрилась спадщина. 11 вересня 2017 року за заявою позивача приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 відкрито спадкову справу № 48/2017. Спадковим майном є 1/4 частка у праві власності на квартиру № 95, що знаходиться за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграду, будинок 108-А. Нотаріусом відповідачу передавалась заява позивача із запрошенням до приміщення приватного нотаріуса з метою надання оригіналу правовстановлюючого документу на нерухоме спадкове майно, однак відповідач до нотаріуса не зявилась, документів не надала. Одноособове звернення співвласника до КП «МБТІ» з заявою про видачу дублікату правовстановлюючого документу законодавством не передбачено, необхідним є одночасне звернення всіх співвласників нерухомого майна. На теперішній час у позивача відсутня можливість самостійно отримати дублікат правовстановлюючого документу на квартиру №95, яка знаходиться за адресою м. Дніпр, пр. Б. Хмельницького, будинок 108-А. Враховуючи неможливість отримати дублікат правовстановлюючого документу, звернення із позовом про визнання права власності є єдиним способом позивача підтвердити своє право власності на вищевказану квартиру. У звязку з викладеним позивач звернувся до суду з даним позовом.

Позивач в судове засідання не з'явився, від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила.

Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпропетровську, що підтверджується паспортом громадянина України серії АМ №168403, виданим Красногвардійським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 11 січня 2001 року (а.с. 13).

Батьками позивача ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_4 та ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ № 651993, виданим повторно 07 вересня 2017 року Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 3992 (а.с. 18).

Згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 08 жовтня 1998 року, виданого Відкритим акціонерним товариством «Будівельно-монтажний трест № 17» ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 (нова назва пр. ОСОБА_7) у м. Дніпрі (а.с. 15).

Згідно технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 (нова назва пр. ОСОБА_7) у м. Дніпрі, виготовленого станом на 21 травня 2007 року Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» ОСОБА_8 обласної ради, загальна площа вказаної квартири, розташованої в будинку літ. А-5, складає 52,0 кв.м., житлова площа 35,0 кв.м. Вказана квартира складається з: 1 коридор площею 5,2 кв.м., 2 - туалет площею 0,9 кв.м., 3 ванна площею 2,3 кв.м., 4 - кухня площею 5,4 кв.м., 5 житлова площею 8,5 кв.м., 6 житлова площею 12,0 кв.м., 7 житлова площею 14,5 кв.м., 8 кладова площею 0,5 кв.м., 9 - кладова площею 0,5 кв.м., 10 коридор площею 1,4 кв.м., І балкон площею 0,8 кв.м. (а.с.35-36).

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2008 року (справа № 2-0998-2008) було визнано, що ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_1 та ОСОБА_4, який помер 19.12.2002 року, належить по ? частині у спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_2 (а.с. 17). Вказане рішення суду набрало законної сили 05 серпня 2008 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Під час розгляду вищевказаної цивільної справи № 2-0998-2008 було встановлено, що на підставі розпорядження № П-1373 від 08.10.1998 року ВАТ «Будівельно-монтажний трест № 17» квартира АДРЕСА_2 була приватизована на чотирьох членів сімї, про що було видано свідоцтво про право власності на житло від 08.10.1998 року; згідно вказаного свідоцтва квартира належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_1

Однак, у травні 2018 року позивач звернувся до суду з даним позовом про визнання за ним права власності на ? частину квартири № 95, що знаходиться за адресою м. Дніпро, пр. Б. Хмельницького, будинок 108-А, оскільки у позивача відсутній оригінал правовстановлюючого документу на дану квартиру, а саме оригінал свідоцтва про право власності на житло від 08 жовтня 1998 року, виданого Відкритим акціонерним товариством «Будівельно-монтажний трест № 17», оригінал даного документу знаходиться у його сестри ОСОБА_2 відповідача по справі, яка у добровільному порядку відмовляється надати позивачу даний документ, а самостійно отримати дублікат вказаного правовстановлюючого документу не вбачається можливим, що позбавляє позивача можливості отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті свого батька, у звязку з чим звернення до суду з позовом про визнання права власності є єдиним способом позивача підтвердити своє право власності на частину вищевказаної квартири.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Положеннями ст. 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Так, судом встановлено, що 19 грудня 2002 року помер батько позивача ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 768427, виданим повторно 07 вересня 2017 року Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №9702 (а.с. 19).

23 жовтня 2009 року померла мати позивача ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КИ № 308140, виданим Відділом реєстрації смерті ОСОБА_8 міського управління юстиції 26 жовтня 2009 року, актовий запис № 7448 (а.с. 24).

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, на належне йому майно, в тому числі і на належну йому частину квартири № 95, що знаходиться за адресою м. Дніпро, пр. Б. Хмельницького, будинок 108-А.

Після смерті ОСОБА_5 також відкрилася спадщина, на належне їй майно, в тому числі і на належну їй частину квартири № 95, що знаходиться за адресою м. Дніпро, пр. Б. Хмельницького, будинок 108-А.

14 квітня 2010 року до Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори звернулась ОСОБА_2 з заявою № 418 про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_5 (а.с. 77), у звязку з чим того ж дня Третьою дніпропетровською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 255/2010 щодо майна померлої 23 жовтня 2009 року ОСОБА_5, копія якої міститься в матеріалах справи (а.с. 76-82).

11 вересня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_9 з заявою № 121, в якій було зазначено, що ОСОБА_1 прийняв спадщину фактично, так як його батько ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, був зареєстрований і проживав разом з ним за адресою: АДРЕСА_3, до дня своєї смерті. Також, у вказаній заяві було зазначено, що крім ОСОБА_1, іншою спадкоємицею, передбаченою ст. 1261 ЦК України, є його сестра, яка є донькою померлого, - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 45).

У звязку з цим 11 вересня 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_9 було заведено спадкову справу № 48/2017 щодо майна померлого 19 грудня 2002 року ОСОБА_4, копія якої міститься в матеріалах справи (а.с. 44-71).

У звязку з тим, що у позивача ОСОБА_1 були відсутні правовстановлюючі документи на квартиру АДРЕСА_4 та у звязку з тим, що позивач повідомив, що такі документи знаходяться у його сестри ОСОБА_10, приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_9 на адресу ОСОБА_2 було направлено лист № 465/02-14 від 11.09.2017 року, в якому нотаріус просила повідомити останню чи наявний у неї правовстановлюючий документ на вищевказану квартиру та у разі його наявності просила надати його спадкоємцю ОСОБА_1 для оформлення спадщини (а.с. 59). Однак вказаний лист повернувся з відміткою Укрпошти «за закінченням терміну зберігання». У звязку з цим за вих. № 595/02-14 від 24.10.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_9 на адресу ОСОБА_2 повторно було направлено лист аналогічного змісту (а.с. 63).

Однак, правовстановлюючі документи на квартиру ні Позивачу ні приватному нотаріусу ОСОБА_9, Відповідачем - ОСОБА_1 надані не були

07 грудня 2017 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_11 звернулась до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_9 з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 64).

Однак, постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07 грудня 2017 року ОСОБА_11, яка діє в інтересах ОСОБА_1, було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири за адресою: АДРЕСА_3, після смерті його батька ОСОБА_4, померлого 19.12.2002 року, у звязку з відсутністю у спадкоємця правовстановлюючого документу на спадкове майно (а.с. 21).

Отже, з викладеного вбачається, що у звязку з відсутністю у позивача оригіналу правовстановлюючого документу на належну йому ? частину квартири № 95, що знаходиться за адресою м. Дніпро, пр. Б. Хмельницького, будинок 108-А, він був вимушений звернутися до суду з даним позовом про визнання за ним права власності на ? частину вказаної квартири.

У пункті 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 зазначено, що з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Згідно відповіді Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» ОСОБА_8 обласної ради № 13767 від 10 жовтня 2017 року станом на 31 грудня 2012 року в інвентаризаційній справі за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграда (пр. ОСОБА_7)АДРЕСА_5, містяться відомості про право власності за ОСОБА_5, ОСОБА_12, ОСОБА_13 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності згідно свідоцтва про право власності на житло 08 жовтня 1998 року, виданого ВАТ «Будівельно-монтажний трест № 17», згідно розпорядження № П-1373, зареєстрованого в КП «ДМБТІ» ДОР та записано в реєстрову книгу № 274п за реєстровим № 20-39 (а.с. 16).

Крім того, згідно довідки № 18936 від 15 серпня 2017 року, виданої Єдиним абонентським відділом № 2 «Комунальні платежі», у квартирі АДРЕСА_4 були зареєстровані: ОСОБА_5 (дата реєстрації 11.04.1969 року, дата зняття з реєстрації 19.03.2010 року), ОСОБА_2 (дата реєстрації 10.01.1993 року, з реєстрації не знімалась), ОСОБА_1 (дата реєстрації 28.06.1988 року, з реєстрації не знімався), ОСОБА_4 (дата реєстрації 11.04.1969 року, дата зняття з реєстрації 03.02.2003 року) (а.с. 54).

Отже, враховуючи викладене суд приходить до висновку, що наявні в матеріалах справи докази дійсно свідчать про те, що позивачу ОСОБА_1 на праві власності належить ? частина квартири № 95, що знаходиться за адресою м. Дніпро, пр. Б. Хмельницького, будинок 108-А.

Передумовою для застосування ст. 392 ЦК є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Позов про визнання права власності у разі втрати документа, що засвідчує право власності особи на річ, подається за відсутності можливості одержати у відповідних органах дублікат правовстановлюючого документа.

Отримання позивачем дублікату правовстановлюючого документу на квартиру безпосередньо в органі приватизації, а саме дублікату свідоцтва про право власності на житло від 08 жовтня 1998 року, виданого Відкритим акціонерним товариством «Будівельно-монтажний трест № 17», на теперішній час є неможливим, оскільки згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, які є відкритими та загальнодоступними, Відкрите акціонерне товариство «Будівельно-монтажний трест № 17» є припиненим, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 12 жовтня 2005 року внесено відповідний запис за № 4004192.

Отримати дублікат правовстановлюючого документу на квартиру у Комунальному підприємстві «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» ОСОБА_8 обласної ради позивач також не може, оскільки як вбачається з матеріалів справи, окрім позивача, співвласником квартири АДРЕСА_4 на теперішній час є також відповідач ОСОБА_2, а з заявою про видачу дублікату свідоцтва про право власності мають звертатись особисто всі співвласники квартири.

Позивач направляв на адресу відповідача лист від 20 грудня 2017 року з проханням надати оригінал свідоцтва про право власності на житло від 08 жовтня 1998 року, виданого ВАТ «Будівельно-монтажний трест № 17» на підставі розпорядження № 11-1373 від 08 жовтня 1998 року або прибути до Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» для отримання його дублікату (а.с. 22), однак відповідачем вказаний лист не отриманий, що підтверджується накладною Курєрської експрес доставки серії DP № 22420 (а.с. 23).

Отже, в позасудовому порядку позивач не має можливості отримати дублікат правовстановлюючого документу на належну йому на праві власності ? частину квартири АДРЕСА_4, з метою оформлення спадкових прав на частку квартири, що залишилася після смерті його батька, ОСОБА_4, померлого 19 грудня 2002 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності зі ст. 41 Конституції України кожний має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Оскільки, позивач в іншій спосіб, окрім як звернутися з позовом до суду про визнання за ним права власності, захистити своє порушене право не може, то суд вважає за можливе визнати за ОСОБА_13 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_4.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до переконливого висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 704,80 гривень.

На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 15, 328, 391, 392 ЦК України та керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 82, 128, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273, 280-282 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3) право власності на ? частину квартири АДРЕСА_4.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3), на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3), судовий збір у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні, 80 копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Д.Л. Черкез