Справа № 522/9079/17
Провадження № 2/522/4194/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2018 року Приморський районний суд міста Одеси

у складі : головуючого судді Загороднюка В.І.

при секретарі Смоковій А.В.

розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики та процентів за користування позикою в зв'язку з невиконанням грошового зобов'язання, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики та процентів за користування позикою в зв'язку з невиконанням грошового зобов'язання, просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики, що складає грошову суму коштів у розмірі 661775,00 грн. (шістсот шістдесят одна тисяча сімсот сімдесят п'ять), стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 проценти за користування позикою, що складає грошову суму коштів у розмірі 211768 грн. (двісті одинадцять тисяч сімсот шістдесят вісім) та судові витрати.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 22 лютого 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений письмовий договір позики, предметом якого було передання у власність боржнику грошових коштів в розмірі 25000 доларів США, строком на 20 днів тобто до 14 березня 2017 року, зі сплатою 2% на місяць за користування позикою. У відповідності до умов позики, ОСОБА_2 взяла грошові кошти для використання у бізнес проекті свого чоловіка ОСОБА_3 у якого був свій цегляний завод. Укладений договір позики грошових коштів між заявником та боржником, є письмовим правочином, який відповідає формі передбаченої ст. ст. 207. 1047 ЦК України, оскільки боржником 22 лютого 2017 року було надано розписку підписану нею власноручно, з встановленням строку повернення позики.

Тобто, 22 лютого 2017 року ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 грошову суму коштів у розмірі 25000 доларів США, про що і свідчить вказана вище розписка, яка була надана в рахунок укладання договору позики для участі відповідача в бізнес проекті.

14 березня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 з вимогою про повернення грошових коштів, на підставі ч. 1 ст. 1049 ЦК України. Однак, відповідач відмовляється виконати належним чином свої грошові зобов'язання передбачені договором щодо повернення позики, ігнорує заяви позивача щодо повернення суми позики. при особистих зустрічах за участі свідків відмовляється виконувати умови позики.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали, просили задовольнити у повному обсязі.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, просили відмовити у повному обсязі .

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 22 лютого 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений письмовий договір позики, предметом якого було передання у власність боржнику грошових коштів в розмірі 25000 доларів США, строком на 20 днів тобто до 14 березня 2017 року, зі сплатою 2% на місяць за користування позикою. У відповідності до умов позики, ОСОБА_2 взяла грошові кошти для використання у бізнес проекті свого чоловіка ОСОБА_3 у якого був свій цегляний завод. Укладений договір позики грошових коштів між заявником та боржником, є письмовим правочином, який відповідає формі передбаченої ст. ст. 207, 1047 ЦК України, оскільки боржником 22 лютого 2017 року було надано розписку підписану нею власноручно, з встановленням строку повернення позики.

Тобто, 22 лютого 2017 року ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 грошову суму коштів у розмірі 25000 доларів США, про що і свідчить вказана вище розписка, яка була надана в рахунок укладання договору позики для участі відповідача в бізнес проекті.

14 березня 201 7 року ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 з вимогою про повернення грошових коштів, на підставі ч. 1 ст. 1049 ЦК України. Однак, відповідач відмовляється виконати належним чином свої грошові зобов'язання передбачені договором щодо повернення позики, ігнорує заяви позивача щодо повернення суми позики. при особистих зустрічах за участі свідків відмовляється виконувати умови позики.

Судом вбачається, що між сторонами склалися правовідносини в результаті укладеного ними договору позики.

Даний факт підтверджується копією розписки, яка наявна в матеріалах справи. Оригінал вказаної розписки було оглянуто судом у судовому засіданні.

Відповідачка свої зобов'язання щодо повернення грошей не виконала.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України договір позики - це угода, за якою одна особа (позикодавець) передає іншій особі (позичальникові) безоплатно або за певну винагороду у власність гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або рівну кількість речей того ж роду і якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або з інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Борговим документом, що підтверджує укладання договору позики між відповідачем та позивачем є розписки, які посвідчують передання йому визначеної грошової суми. Таким чином, так як договір позики це односторонній договір, то у відповідача виник обов'язок повернути позикодавцю грошові кошти у такій самій сумі, відповідно до ст. 1049 ЦК України.

Письмова форма договору позики через його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Як передбачено ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності із ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Згідно із ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що в порушення вищезазначених приписів закону та договорів позики (розписок), відповідачем не було повернуто борг, в строк після пред'явлення вимоги про повернення коштів, що є істотним порушенням умов договору, внаслідок якого друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору, позовні вимоги позивачки про стягнення заборгованості за договорами позики (розписками) є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивачки про стягнення процентів за користування коштами згідно договору позики судом перевірено правильність їх нарахування та вимоги про стягнення з відповідачки цих коштів також підлягають задоволенню.

Таким чином позовні вимоги ОСОБА_1 знаходять своє підтвердження матеріалами справи.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 95, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики та процентів за користування позикою в зв'язку з невиконанням грошового зобов'язання - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 заборгованість за договором позики, що складає грошову суму коштів у розмірі 661775,00 (шістсот шістдесят одна тисяча сімсот сімдесят п'ять гривень 00 копійок) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 проценти за користування позикою, що складає грошову суму коштів у розмірі 211768,00 (двісті одинадцять тисяч сімсот шістдесят вісім гривень 00 копійок) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 суму витрат по сплаті судового збору у розмірі 6816,28 (шість тисяч вісімсот шістнадцять гривень 28 копійок) гривень.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги через Приморський районний суду міста Одеси протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 24.07.2018 року.

Суддя В.І.Загороднюк

16 липня 2018 року