АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/790/18Головуючий по 1 інстанції - Кухаренко О.В.
Категорія: 58 Доповідач в апеляційній інстанції - Нерушак Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2018 року Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого Нерушак Л.В. ( судді - доповідача)

Суддів Бородійчука В.Г., Гончар Н.І.

за участю секретаря Наконечної М.М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3;

відповідач - ОСОБА_4;

третя особа: Катеринопільський районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області; слідчий відділ Управління служби безпеки України в Черкаській області;

особа, що подає апеляційну скаргу - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 21 листопада 2017 року, постановленого під головуванням судді Кухаренка О.В. о 11 год. 40 хв. 21 листопада 2017 року у залі судових засідань Катеринопільського районного суду Черкаської області у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Катеринопільський районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про зняття арешту з автомобіля, - :

в с т а н о в и в :

01 вересня 2016 року ОСОБА_3, звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4, треті особи: Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», слідчий відділ Управління служби безпеки України в Черкаській області, Катеринопільський районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, про визнання за ним права власності на автомобіль марки TOYOTA PRADO 4.0, 2005 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 та звільнення майна з-під арешту.

Під час розгляд справи в суді першої інстанції позивач, шляхом подачі заяви про зміну позовних вимог, відмовився від вимоги про визнання за ним права власності на вищезазначений автомобіль.

Позивач ОСОБА_3, посилаючись на те, що 18 жовтня 2007 року він придбав у ОСОБА_4 автомобіль марки TOYOTA PRADO 4.0, 2005 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належав їй на праві власності. Однак, суми, за яку він придбав автомобіль, він не зазначив. Продавець ОСОБА_4 передала позивачу автомобіль, свідоцтво про право власності на транспортний засіб та ключі від нього, а так як авто ОСОБА_4 було придбано в кредит, який не був на той час погашений, тому він не мав можливості зняти його з обліку і домовився з продавцем, що він погасить за неї повністю кредит. В свою чергу ОСОБА_4 передала йому довіреність НОМЕР_2 від 18 жовтня 2007 року, посвідчену нотаріально, якою уповноважила його керувати даним автомобілем, користуватися, продавати та знімати його з обліку, одержувати належні їй за результатами згадуваних правочинів грошові кошти. Після закінчення дії вищезазначеної довіреності ОСОБА_4 надала йому аналогічну довіреність та 05 серпня 2015 року написала власноручну розписку, якою підтвердила факт продажу йому даного автомобіля, без укладання нотаріально посвідченого договору купівлі - продажу та зняття його з обліку.

Позивач ОСОБА_3 посилається, що на даний час він, виконавши умови договору купівлі - продажу не може зняти автомобіль з обліку, зареєструвати на своє ім'я, та не може повноцінно ним користуватися, оскільки на автомобіль було накладено арешт з тих підстав, що ОСОБА_4, яка продала цей автомобіль, є боржником у виконавчому провадженні, тому на все її рухоме майно державним виконавцем було накладено арешт.

ОСОБА_3 вважає, що оскільки він отримав від продавця письмову розписку про продаж автомобіля, який йому було передано, то він став його власником з 18 жовтня 2007 року, тому посилається в позові, що арешти, накладені на вищевказаний автомобіль є незаконними, оскільки вони були накладені після того, як він набув право власності на транспортний засіб, придбавши його 18 жовтня 2007 року. На підставі наведеного, позивач ОСОБА_3 просив зняти арешт, який накладений на автомобіль марки TOYOTA PRADO 4.0, 2005 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Рішенням Катеринопільського районного суду Черкаської області від 21 листопада 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про звільнення майна з - під арешту - відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 оскаржив рішення в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу.

На думку ОСОБА_3, рішення суду першої інстанції не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи. Він вказує, що ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не прийняв до уваги, що на час накладення арешту на автомобіль, автомобіль вже сім років знаходиться в повному користуванні та володінні ОСОБА_3 згідно нотаріальної довіреності. Судом також не прийнято до уваги, що 20 вересня 2016 року позивач подав до суду заяву про зміну позовних вимог з проханням позовну вимогу про визнання права власності на автомобіль залишити без розгляду, а розглядати справу тільки в розрізі зняття з автомобіля арешту.

ОСОБА_3 просить скасувати рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 21 листопада 2017 року по справі № 712/10043/16-ц та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовну вимогу ОСОБА_5 про зняття арешту з автомобіля TOYOTA PRADO 4.0, 2005 року випуску, чорного кольору, шасі (кузов, рама) НОМЕР_3 реєстраційний номер НОМЕР_4, зареєстрований у МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України в Черкаській області 28 грудня 2005 року, накладеного 02 лютого 2015 року.

Відповідно до п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Справа підлягає розгляду апеляційний судом Черкаської області.

Заслухавши суддю - доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданої апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга, ОСОБА_3 підлягає залишенню без задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

При розгляді даної справи суд правильно встановив факти, відповідні їм правовідносини, постановив рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права, ґрунтується на зібраних по справі доказах, оцінивши які в сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про зняття арешту з автомобіля.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про зняття арешту з автомобіля, суд першої інстанції виходив з безпідставності та недоведеності позовних вимог позивачем, оскільки позивач, не довів належними та допустимими доказами, придбав спірний автомобіль, так як він перебуває в нього відповідно до наданої відповідачем довіреності, та він не є його власником, оскільки не знятий з обліку, та не зареєстрований на ім'я позивача, тому суд прийшов до висновку, що порядок набуття права власності на транспортні засоби, пов'язаний з обов'язковою реєстрацією власником придбаного автомобіля у відповідних органах, а не здійснивши такі дії, позивач ОСОБА_3 не набув права власності на спірний автомобіль у визначеному законом порядку, а відтак накладення арешту на автомобіль не може порушувати право останнього, так як лише власник має правові підстави для звернення з такими вимогами.

Апеляційний суд погоджується із такими висновками суду першої інстанції, так як вважає висновки обґрунтованими, такими, що відповідають обставинам справи та вимогам закону, виходячи з наступного.

Як вбачається із наявних матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5, виданого Звенигородським МРЕВ УДАІ УМВС України в Черкаській області, власником автомобіля марки TOYOTA PRADO 4.0, 2005 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_4, вказана ОСОБА_4 (а. с. 6).

Згідно даних розписки від 15 серпня 2015 року вбачається, що відповідач ОСОБА_4 продала автомобіль позивачу ОСОБА_3 без укладення договору купівлі - продажу автомобіля та зняття його з обліку у Державтоінспекції , передавши ОСОБА_3 автомобіль, ключі та технічний паспорт на транспортний засіб, надавши довіреність, якою уповноважила ОСОБА_3 керувати даним автомобілем, користуватися, продавати та знімати його з обліку, одержувати належні їй за результатами згадуваних правочинів грошові кошти (а. с.9).

Із наявних матеріалів справи вбачається, що на виконанні у Катеринопільського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області з 18 грудня 2014 року перебуває виконавчий лист № 698/517/2014-ц, виданий 09 грудня 2014 року Катеринопільським районним судом Черкаської області.

У межах виконавчого провадження щодо виконання даного виконавчого листа постановою державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 02 лютого 2015 року на все майно ОСОБА_4 було накладено арешт, в тому числі і на спірний автомобіль марки TOYOTA PRADO 4.0, 2005 року випуску (а. с. 38).

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Правове регулювання відносин, пов'язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 (далі - Порядок), які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.

Пунктом 8 Порядку (в редакції, яка діяла на час написання розписки) встановлено, що документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери , є оформлені в установленому порядку: договори та угоди, укладені на товарних біржах на зареєстрованих в уповноваженому органі МВС бланках; договори, в т.ч. купівлі-продажу (міни поставки), дарування транспортних засобів, комісії, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб ; свідоцтва про право на спадщину; копія рішення суду; довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску; акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6; митна декларація; договір фінансового лізингу; акт про проведені електронні торги або постанова та акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу.

Оформлення договорів купівлі-продажу транспортних засобів може проводитися в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС.

Таким чином, законодавцем визначений спеціальний порядок відчуження та набуття права власності на транспортні засоби, який невід'ємно пов'язаний з обов'язковою реєстрацією власником придбаного автомобіля у відповідних органах. Продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що написання розписки про продаж автомобіля без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором, та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, якій була видана така розписка.

В матеріалах справи відсутні докази вчинення дій, спрямованих на зняття автомобіля з обліку в органах МВС, автомобіль зареєстрований за відповідачем ОСОБА_4

Не містять матеріали справи й докази звернення позивача ОСОБА_5 , як нового власника, з відповідною заявою до реєстраційного органу.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що одержання автомобіля позивачем в порушення відповідних правил його придбання, не породжує у нього права власності на цей автомобіль, а відповідно відсутність право власності позбавляє позивача на законних підставах вимагати зняття арешту з автомобіля, та вказувати на порушення його права, оскільки лише власник має такі права та повноваження щодо звернення за захистом своїх порушених прав як власника майна.

Апеляційний суд повністю погоджується з таким висновком суду, оскільки він відповідає вимогам закону та обставинам справи, а тому доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими в цій частині та не підлягають задоволенню.

Зі змісту Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 47689872 вбачається, що на все рухоме майно ОСОБА_4, в тому числі і на автомобіль марки TOYOTA PRADO 4.0, 2005 року випуску, було накладено арешт, а саме 02 лютого 2015 року згідно до постанови Відділу державної виконавчої служби Катеринопільського районного управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 45875165 (а. с. 10).

Доказів того, що виконавче провадження завершено позивачем не надано, як і не надано доказів, що ОСОБА_4, за якою зареєстрований спірний автомобіль, зверталася із заявами про зняття арешту з автомобіля чи нею сплачений борг, тому є підстави для зняття арешту з автомобіля.

За таких обставин, суд першої інстанції, встановивши, що автомобіль не знятий з обліку в уповноваженому органі, та зареєстрований за ОСОБА_4, на все майно якої накладено арешт, дійшов до правильного та обгрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки із сторони ОСОБА_3 на адресу суду не було надано належних, допустимих, переконливих доказів того, що автомобіль належить йому на праві особистої приватної власності, і як наслідок цього відсутні підстави для задоволення вимог позивача ОСОБА_3 про зняття арешту з автомобіля , оскільки лише власник має право на звернення з таких позовом та тільки права власника підлягають захисту у разі їх порушення.

Апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 є безпідставними та необґрунтованими, були предметом розгляду суду першої інстанції, яким дана судом належна оцінка, не спростовують висновків суду першої інстанції та у відповідності до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України не доведені, тому не підлягають задоволенню судом апеляційної інстанції з вищевикладених підстав.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 21 листопада 2017 року ухвалено із додержанням вимог закону, без порушенням вимог матеріального та процесуального права, всі заявлені вимоги позивача судом розглянуто, в тому відсутні підстав для зміни чи скасування рішення суду. Отже , апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Судові витрати залишити за сторонами, які їх понесли, за розгляд справи апеляційний судом.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах ,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 21 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Катеринопільський районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про зняття арешту з автомобіля - залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв'язку із переглядом справи у суді апеляційної інстанції залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови, в порядку та за умов, визначених цивівльно - процесуальним законом.

Головуюча Нерушак Л.В.

Судді Бородійчук В.Г.

Гончар Н.І.

Повний текст постанови виготовлено 13.07.2018 року