АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1144/18Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 50 Марцішевська О. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2018 року

м. Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: Новіков О.М., Храпка В.Д., Ювшина В.І.,

за участю секретаря: Торопенко Н.М.

розглянувши у письмовому провадженні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на рішення Соснівського районного суду Черкаської області від 11 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_8 про стягнення аліментів на утримання дочки та за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа ОСОБА_7 про стягнення аліментів на своє утримання,

рішення постановлене під головуванням судді Марцішевської О.М.,

дата виготовлення повного тексту рішення 15 травня 2018 року,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_7 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_8 про стягнення аліментів на своє утримання, посилаючись на те, що потребує матеріального забезпечення від свого батька ОСОБА_5, оскільки вона є інвалідом ІІ групи по зору з дитинства, потребує також витрат на лікування та обстеження, в даний час навчається, проживає з матір'ю ОСОБА_8, якій також 23.09.2002 р. встановлена ІІ група інвалідності безстроково - по зору, вона є малозабезпеченою, виконувати вимоги СК України щодо утримання доньки не має можливості.

ОСОБА_7 просила суд стягнути з ОСОБА_5 на її користь аліменти на її утримання 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму, починаючи стягнення з дня пред'явлення цього позову.

Також до суду звернулась ОСОБА_8 з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа ОСОБА_7 про стягнення аліментів на своє утримання, посилаючись на те, що потребує матеріального забезпечення від свого колишнього чоловіка ОСОБА_5 та сина ОСОБА_6, оскільки є інвалідом ІІ групи по зору, потребує також витрат на лікування та обстеження, проживає з донькою ОСОБА_7, якій також встановлена ІІ група інвалідності безстроково - по зору, вона є малозабезпеченою, виконувати вимоги СК України щодо утримання непрацездатної матері не має можливості.

ОСОБА_8 просила суд: стягнути щомісячно з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8, аліменти на її утримання 1/8 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову; стягнути щомісячно з ОСОБА_6М, на користь ОСОБА_8, аліменти на її утримання 1/8 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову.

Ухвалою Соснівського районного суду Черкаської області від 12 квітня 2018 року вказані позови об'єднані в одне провадження.

Рішенням Соснівського районного суду Черкаської області від 11 травня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 аліменти на утримання повнолітньої доньки, інваліда ІІ групи - ОСОБА_7 в розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 30 січня 2018 року та довічно.

Стягнуто з ОСОБА_5 аліменти на утримання непрацездатної дружини - ОСОБА_8 в розмірі 1/9 частини від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 30 січня 2018 року та довічно.

Позов ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_6 аліменти на утримання непрацездатної матері - ОСОБА_8 в розмірі 1/8 частини від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 30 січня 2018 року та довічно.

Стягнуто з ОСОБА_5 судовий збір в дохід держави в сумі 704,80 грн.

Стягнуто з ОСОБА_6 судовий збір в дохід держави в сумі 704,80 грн.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулися з апеляційною скаргою, вважаючи, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права і просять скасувати рішення Соснівського районного суду Черкаської області від 11 травня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_5 та яким відмовити ОСОБА_8 в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_6

В обґрунтування апеляційної скарги апелянти зазначається, що суд першої інстанції неправильно застосував норми сімейного законодавства і безпідставно стягнув аліменти на користь ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Судом не було враховано, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 отримують пенсію в розмірі 1452 грн. кожна, тобто більшого розміру ніж прожитковий мінімум. Позивачі мають у власності нерухомість, є працездатними, їм встановленні лише певні протипоказання до праці.

Також рішення суду першої інстанції не вмотивоване у потребі позивачів в отриманні матеріальної допомоги (отримання аліментів).

Крім того апелянти зазначили що судом першої інстанції не було враховано їх стан здоров'я та відсутність можливості проживати в спільній з позивачами квартирі, що потребую витрат на оренду житла.

Своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не скористалися.

Відповідно до п. п. 8 п. 1 розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року, ч. 6 ст. 147 та абз. 3 п. 3 розділу ХII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII апеляційний суд Черкаської області діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Черкаського апеляційного суду в апеляційному окрузі.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дана справа за ціною позову відповідно до ст. 176 та 19 ЦПК України віднесена до категорії малозначних справ та відповідно до статті 369 ЦПК України розглядається без повідомлення сторін. Відповідно до чинного законодавства сторонам на стадії апеляційного провадження по даним категоріям справ надана право висловить свою думку з приводу предмету спору шляхом подачі апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується не повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до ОСОБА_5 та задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_8 до ОСОБА_6 суд першої інстанції виходив з принципу справедливості та розумності та прийшов до висновку про можливість стягнення аліментів з ОСОБА_5 на утримання дочки та дружини, та про можливість стягнення аліментів з ОСОБА_6 на утримання матері.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ІНФОРМАЦІЯ_2 р. народилась ОСОБА_9 (ім'я "ОСОБА_10", яке було змінено на ім'я "ОСОБА_11" 15 грудня 2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Соснівському району м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції), батьками якої є ОСОБА_5 та ОСОБА_8 (а.с. 6, 7)

Відповідно до довідки МСЕК серія 10 ААВ №852064 від 02.07.2014 р. ОСОБА_7 з 01.07.2014 р. встановлена ІІ група інвалідності безтерміново, інвалідність з дитинства. Протипоказана важка фізична праця, робота біля вогню, води, рухомих механізмів, на висоті (а.с.8).

Згідно довідки управління соціального захисту населення Соснівського району № 6103 від 14.08.2017 року ОСОБА_7 знаходиться на обліку департаменту соц. політики та отримує державну соціальну допомогу , як інвалід дитинства 2 групи, що за січень - серпень 2017 року склала 10236,00 грн. (а.с.10).

Відповідно ст.198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Тобто, батьки продовжують бути зобов'язаними утримувати свою дитину після досягнення нею повноліття за наявності у сукупності таких обставин: дочка або син є непрацездатними; непрацездатні повнолітні діти потребують матеріальної допомоги; наявність у батьків можливості надати таку допомогу.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до закону.

Під потребою матеріальної допомоги розуміється неможливість самостійно забезпечити своє існування та недостатність державної допомоги - пенсій та допомог у зв'язку з інвалідністю. При цьому якщо особа, хоча і є інвалідом з дитинства, але отримала професію (наприклад, програміста) та самостійно заробляє гроші, вона не може вимагати утримання від своїх батьків.

Батьки не будуть зобов'язані утримувати повнолітню дитину, якщо вони самі є непрацездатними та потребують допомоги або якщо їхній заробіток не дозволяє їм здійснювати утримання.

Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно до вимог ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Тобто, на відміну від аліментів на неповнолітню дитину, при стягненні аліментів на дитину, яка досягла повноліття, необхідно враховувати, чи має батько можливість надання такого утримання.

Відповідно до відомостей з державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених доходів за період з 01.04.2017 р. по 31.12.2017 р. ОСОБА_5 отримав дохід у сумі 54195,00 грн. (а.с.97).

Також на обґрунтування свого майнового стану ОСОБА_5, надав до суду копію договору оренди житлового приміщення, з якого вбачається, що він щомісячно за житло, яке орендує, сплачує 2000 грн. (а.с.37-38).

Крім того ОСОБА_5 зазначає про його незадовільний стан здоров'я, на підтвердження чого надав виписки з історії хвороби та результати лабораторних досліджень ( а.с.47 - 49).

Доводи ОСОБА_5 в апеляційній скарзі про те, що він сплачує комунальні послуги за АДРЕСА_1, в якій проживають ОСОБА_7 та ОСОБА_8, проте сам вимушений орендувати квартиру колегією суддів розцінюються критично. Оскільки, відповідно до довідки № 303 від 23.01.2018 року вбачається, що ОСОБА_5 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, особовий рахунок № НОМЕР_1 відкрито на його ім'я (а.с.11). Предметом даного спору не є оплата комунальних послуг за квартиру в якій проживаю учасники справи.

Щодо доводів апеляційної скарги, що ОСОБА_5, надавав кошти в 2017 році на лікування ОСОБА_7 та купував ліки, то також не може бути взяте до уваги, оскільки обов'язок допомагати дітям, він, як батько, виконував добровільно, тому дане обставина не може вплинути на призначення або не призначення аліментів на утримання дитини в майбутньому.

Висновок суду першої інстанції про непрацездатність повнолітньої дочки ОСОБА_7 ґрунтується на положеннях частини третьої статті 75 Сімейного кодексу, який відносить до категорії "непрацездатні" інвалідів I, II та III групи, а також пенсійного законодавства та законів України, які регулюють соціальне страхування і визначають поняття "непрацездатний". Так, згідно з частиною четвертою статті 1 Закону України "Про прожитковий мінімум" від 15 липня 1999 року N 966-XIV (далі - Закон N 966), абзацом сімнадцятим частини першої статті 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року N 1058-IV з наступними змінами (далі - Закон N 1058) до непрацездатних належать, зокрема, особи, які визнані інвалідами в установленому законом порядку. Такий висновок суду першої інстанції відповідає висновку Конституційного Суду України, висловлений ним у своєму рішенні №1-рп/2014 від 11.02.2014 року.

ОСОБА_8 з 01.09.2002р. встановлена ІІ група інвалідності безстроково - по зору, що підтверджується довідкою МСЕК серія МСЕ №001261 від 23.09.2002р. В графі «Висновок про умови та характер праці» зазначено - УТОС (а.с. 60).

Українське товариство сліпих (УТОС) - всеукраїнська добровільна громадська організація інвалідів по зору, яка діє на території України.

Українське товариство сліпих за підтримки держави проводить заходи щодо соціально-трудової, медичної та професійної реабілітації інвалідів - громадян України, які не можуть конкурувати на ринку праці. Організація забезпечує працевлаштування, медичну і соціальний захист інвалідів по зору. Для цього на місцях створюються первинні організації, а на територіях де є необхідність також організовуються навчально-виробничі підприємства (УВП). На яких незрячі люди отримують повний спектр соціального захисту, можливість реалізації можливості повноцінно жити і можливості працювати. Напрямок виробництва вибирають з можливості незрячих людей виконувати ту чи іншу справу. Допомога держави йде як по прямому фінансуванню проектів, так і побічно, надаючи пільги з оподаткування, створення держзамовлень у підприємств системи УТОС.

Згідно довідки Управління ПФУ в м. Черкаси № 4491 від 06.12.2017 року ОСОБА_8 знаходиться на обліку УПФУ в м. Черкасах та отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання інваліда 2 групи, що за січень-грудень 2017 року склала 16804,00 грн. (а.с. 61).

Заочним рішенням Соснівського районного суду Черкаської області від 28 квітня 2017 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_8, зареєстрований 18.11.1977 року у Мошнівському сільському ЗАГС Черкаського району Черкаської області, актовий запис № 50 - розірваний (а.с.63-64).

У відповідності до положень частин другої-четвертої статті 75 СК України, право на утримання (аліменти) має той із подружжя, хто є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, хто досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Право на утримання після розірвання шлюбу регламентується статтею 76 СК України, за змістом якої розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу; після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу; особа має право на утримання і тоді, коли вона стала інвалідом після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу.

Виходячи з аналізу наведених норм матеріального права, право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 16 серпня 2017 року у справі № 6-1111цс17.

Беручи до довідку УПФ, де помісячно зазначено розмір пенсії ОСОБА_8, то варто зазначити, що у грудні 2017 року її було виплачено 1452,00 грн., а прожитковий мінімум для непрацездатних осіб у грудні 2017 року становив 1373,00 грн.

Таким чином вбачається, що доходи ОСОБА_8 забезпечують їй прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність.

Щодо стягнення з ОСОБА_6 аліменти на утримання матері ОСОБА_8, то варто зазначити наступне.

Згідно з частиною першою статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Звертаючись з позовною вимогою до сина про стягнення на її користь аліментів, ОСОБА_8 зазначала, що є непрацездатною та потребує матеріальної допомоги, а син має моє живість надавати таку допомогу, проте ухиляється від такого обов'язку.

Водночас, доказів, які б містили дані з приводу щомісячної вартості лікування, загального обсягу щомісячних витрат на забезпечення проживання, та давали підстави для висновку про потребу ОСОБА_8 в матеріальній допомозі, надано не було, що вказує на недоведеність позовних вимог в даній частині, що узгоджується з судовою практикою, що викладеною у постанові Верховного суду від 21.06.2018 року у справі № 640/919/17.

З вищезазначеного вбачається, що позивачі при зверненні з позовами про стягнення аліментів на своє утримання не довели свою матеріальну незабезпеченість та потребу в утриманні.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідно до положень ст. 376 ЦПК України, рішення суду першої інстанції підлягає до скасування, а апеляційна скарга до задоволення.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною 7 ст. 141 ЦПК України якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки, рішення суду першої інстанції підлягає до скасування в повному обсязі, а апеляційна скарга до задоволення, то підлягає до зміни і розподіл судових витрат, а саме компенсуванню за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 258, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів судової палати,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6 на рішення Соснівського районного суду Черкаської області від 11 травня 2018 року - задовольнити.

Рішення Соснівського районного суду Черкаської області від 11 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_8 про стягнення аліментів та позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа ОСОБА_7 про стягнення аліментів - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_8 про стягнення аліментів - відмовити; у задоволенні позову ОСОБА_8 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа ОСОБА_7 про стягнення аліментів - відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді О.М. Новіков

В.Д. Храпко

В.І. Ювшин