АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3531/18 Справа № 203/5531/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Католікян М. О. Доповідач - Пищида М.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Пищиди М.М.,

суддів - Каратаєвої Л.О., Ткаченко І.Ю.,

за участі секретаря - Гречишникової О.В.,

ророзглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2018 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та піклування Центральної районної в місті Дніпрі ради, про встановлення порядку спілкування з дитиною, зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2016 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та піклування Центральної районної в м. Дніпрі ради, про встановлення порядку спілкування з дитиною, зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони від 12.09.2008 року по 18.08.2010 року перебували у шлюбі. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку.

Після розірвання шлюбу відповідачка перешкоджає позивачеві спілкуватися з дитиною, що стало причиною його звернення до суду з позовом про зобов'язання відповідачки не перешкоджати йому виховувати та спілкуватися з дитиною, забезпечення безперешкодного побачення позивача з дитиною щоп'ятниці від 18:00 год. до 18:00 год, неділі за місцем проживання батька, зобов'язання відповідачки за два дні до зустрічей надавати позивачеві інформацію про місцезнаходження дочки (а.с.а.с. 2 - 5, 12, 14).

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2018 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та піклування Центральної районної в місті Дніпрі ради, про встановлення порядку спілкування з дитиною, зобов'язання вчинити дії - задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_3 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з малолітньою дочкою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановлено ОСОБА_3 порядок спілкування з малолітньою дочкою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у вигляді їх зустрічей щотижня у суботу від 10:00 год. до 19:00 год. за місцем проживання батька: АДРЕСА_1

Зобов'язано ОСОБА_2 за два дні до зустрічей ОСОБА_3 з малолітньою дочкою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, надавати точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, а в разі настання таких змін - повідомляти про це особисто ОСОБА_3 наступного дня від дня настання таких обставин.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, зазначає, що рішення в частині визначення способу участі позивача у вихованні дитини є необгрунтованим з підстав невідповідності висновків суду дійсним обставинам справи, а саме, неврахування інтересів дитини, а тому в цій частині рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про визначення іншого способу участі позивача у вихованні дитини.

Зазначає, що суд залишив поза увагою та не дав належної правової оцінки доводам матері дитини щодо відсутності конфлікту між сторонами відносно участі позивача у спілкуванні та вихованні дитини.

Крім того, судом першої інстанції не враховано, що відповідачка проживає в Російській Федерації разом із донькою.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно п.9 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони з 12.09.2008 року по 18.08.2010 року перебували у шлюбі (а.с. 10).

Під час шлюбу у сторін народилася донька, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка постійно проживає разом з відповідачкою (а.с. 6).

Після розірвання шлюбу між сторонами сформувався стійкий конфлікт з приводу спілкування позивача з дочкою.

12 січня 2011 року виконавчим комітетом Тернівської міської ради Дніпропетровської області ради (за місцем реєстрації відповідачки з дитиною на той час) було ухвалене рішення №23, яким було рекомендовано визначити спосіб участі позивача у вихованні дочки у вигляді їх зустрічей щоп'ятниці від 18:00 год. До 18:00 год. неділі за місцем проживання батька з правом залишення дитини на ночівлю. Вказаним рішенням відповідачку, зокрема, було зобов'язано не перешкоджати позивачеві виховувати та спілкуватися з дитиною (а.с. 9).

Відповідачка ухилилася від виконання рішення виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області ради від 12.01.2011 року.

12 травня 2017 року виконавчим комітетом Центральної районної в м. Дніпрі ради було складено висновок №16/162, яким було рекомендовано визначити спосіб участі позивача у вихованні дочки у вигляді їх зустрічей щотижня у суботу від 10:00 год. до 19:00 год., можливо за місцем проживання батька (а.с.а.с. 51, 52).

При вирішенні спору суд першої інстанції правильно встановив характер правовідносин, норми закону, якими вони врегульовані, та правомірно грунтував своє рішення на принципі рівності прав та обов'язків батьків щодо дітей, а також на пріоритеті прав та інтересів дітей у будь-яких спорах чи відносинах, що стосуються їхнього розвитку, виховання, утримання, тощо.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та перевіряючи доводи апеляційної скарги, виходить з наступного.

У статті 5 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, закріплено, що держави-учасниці поважають відповідальність, права і обов'язки батьків і у відповідних випадках членів розширеної сім'ї чи общини, як це передбачено місцевим звичаєм, опікунів чи інших осіб, що за законом відповідають за дитину, належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення визнаних цією Конвенцією прав і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються.

Згідно з ст. 9 вказаної Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до вимог ст.141 СК України мати батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно ст. 59 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Доводи апеляційної скарги про відсутність конфлікту спростовуються пояснення обох батьків (позивача і відповідача), а також, зверненням позивача з заявою до комісії з питань захисту прав дитини Тернівської міської ради Дніпропетровської області 12.01.2011 року, даною комісією було ухвалене рішення № 23, яким було рекомендовано визначити спосіб участі позивача у вихованні доньки у вигляді їх зустрічей щоп'ятниці від 18:00 год. до 18:00 год. неділі за місцем проживання батька з правом залишення дитини на ночівлю. Вказаним рішенням відповідачку, зокрема, було зобов'язано не перешкоджати позивачеві виховувати та спілкуватися з дитиною .

12 травня 2017 року виконавчим комітетом Центральної районної в м. Дніпрі ради було складено висновок №16/162, яким було рекомендовано визначити спосіб участі позивача у вихованні дочки у вигляді їх зустрічей щотижня у суботу від 10:00 год. до 19:00 год., можливо за місцем проживання батька (а.с.а.с. 51, 52).

Зазначені факти однозначно підтверджують те, що між сторонами існує конфлікт відносно участі позивача у спілкуванні з дитиною

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає обґрунтованим звернення позивача до суду із цим позовом.

Питання взаємовідносин між батьками та дитиною також регулюються нормами Сімейного кодексу України, зокрема статтями 151, 153, 157-159, якими передбачено, що мати та батько мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, із ким проживає дитина, не має права перешкоджати іншому спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні.

Необхідно врахувати, що відповідно до статті 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. У випадках, коли дитина досягла зазначеного віку, її місце проживання визначається за спільною згодою батьків і самої дитини. Крім того, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Твердження апелянта, щодо не врахування судом першої інстанції віку дитини та відстані між місцем проживання дитини та місцем знаходження батька не заслуговують на увагу.

Згідно з довідкою КЗ "Тернівська міська лікарня" Дніпропетровської обласної ради" від 27.03.2017 року ОСОБА_3 на диспансерному обліку у лікаря-психіатра не перебуває.

Відповідно до сертифікату про проходження профілактичного наркологічного огляду, виданого КЗ "Дніпропетровським наркологічний диспансер" Дніпропетровської

обласної ради від 16.03.2017 року серії 4ТТА № 129211 ОСОБА_3 на диспансерному обліку у лікаря-нарколога не перебуває.

Враховуючи що позивач має право і виявляє бажання приймати участь у вихованні, спілкуванні з дитиною, його право може бути реалізовано шляхом зустрічей з дитиною. В матеріалах цивільної справи не міститься доказів можливого негативного впливу позивача на дитину, таким чином ОСОБА_3 при спілкуванні з донькою буде позитивно впливати на виховання дитини і враховувати її інтереси, стан здоров'я, інші об'єктивно існуючі причини.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 не спростовують висновків суду першої інстанції.

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що судом повно і всебічно з'ясовані обставини справи, висновки суду відповідають цим обставинам і набутим доказам, характер правовідносин між сторонами визначений правильно, норми матеріального і процесуального права при розгляді спору застосовані правильно, у справі ухвалено законне і обґрунтоване рішення, підстави для його скасування відсутні.

Що стосується судових витрат понесених апелянтом, то колегія суддів їх не переглядає, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає касаційному оскарженню в порядку та строки, що визначені чинним законодавством.

Головуючий:

Судді: