Справа № 588/900/18
№ провадження 2/588/440/18
31.07.2018 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі головуючої судді Щербаченко М.В., за участю секретарів судових засідань ОСОБА_1, ОСОБА_2, позивача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Тростянці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивач у червні 2018 року звернувся до суду з указаним позовом, який мотивував тим, що йому на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1. Згідно довідки про склад сімї, виданої виконавчим комітетом Тростянецької міської ради Сумської області від 16.05.2018 №3246 в квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_4.
ОСОБА_4 не проживає в житловому приміщенні понад один рік без поважних причин, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має і взагалі будинком не цікавиться. Перешкод в користуванні жилим приміщенням відповідачу позивач не чинив. У 2002 році відповідач забрав всі свої речі та виїхав на постійне місце проживання в Росію, де отримав вид на проживання, створив сімю та має постійне місце роботи. Відповідач повертатися до України не планує. Через реєстрацію відповідача в його квартирі він не може отримати житлову субсидію.
Посилаючись на указані обставини, позивач просить суд визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_3.
Ухвалою суду від 14.06.2018 року було відкрито провадження, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін.
Позивач у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. ОСОБА_3 пояснив, що відповідач є його сином та він не проживає в квартирі позивача, виїхав більше 10 років на постійне місце проживання м.Санкт-Петербург, повертатись не планує, його реєстрація в будинку перешкоджає позивачу в отриманні субсидії.
Відповідач у судове засідання повторно не зявився, повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду, у тому числі шляхом публікації оголошення на веб-сайті судової влади. Від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, поважних причин неможливості явки в судове засідання суду останній не повідомив. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України (а.с.23, 29).
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з таких мотивів.
Судом установлено, що ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_4 на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 18.12.2002 року (а.с.8).
Відповідач є сином позивача і з 29.07.1998 року зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9-12, 16).
Факт не проживання відповідача у квартирі АДРЕСА_5, яка належить позивачу, підтверджується довідкою, голови ОСББ «Тростянчанка» (а.с.13).
Допитані в якості свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 показали, що є сусідками позивача, добре знають його родину та сина ОСОБА_8. На цей час позивач у квартирі проживає у двох з дружиною ОСОБА_9, а його син близько 10 років не проживає у цій квартирі, оскільки виїхав до Росії на постійне місце проживання.
Вирішуючи заявлену позивачем вимогу про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, суд виходить з такого.
Відповідно до частини 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із частиною 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За змістом частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України).
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року у справі № 6-57цс11.
Відповідно до частини 2 статті 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до вимог статей 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи, що досліджені під час судового розгляду докази в сукупності підтверджують, що відповідач є членом сімї позивача, він не проживає у спірній квартирі понад 10 років, його особисті речі в неї не зберігаються, витрат на утримання спірного житла відповідач не несе, поважних причин його не проживання в цій квартирі не установлено, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право користування квартирою №66 по вул.Л.Татаренка, 77 у м.Тростянець Сумської області.
За таких обставин позов ОСОБА_3 підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, а тому ураховуючи, що позов ОСОБА_3 підлягає задоволенню, з відповідача на користь останнього слід стягнути судовий збір в сумі 704,80 грн., сплачений при зверненні до суду.
Керуючись вимогами статей 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право на користування квартирою №66 у будинку по вулиці Леоніда Татаренка, 77 у м.Тростянець Сумської області.
Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_3, 03.091949 року народження, який зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 01.08.2018 року.

Суддя М.В. Щербаченко