Номер провадження 2/754/164/18
Справа №754/9924/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

09 липня 2018 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Таран Н.Г.

секретаря судового засідання: Двірко Т.В.,

за участі: позивача ОСОБА_1,

представника позивачів: ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4, ОСОБА_1 до ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7, Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва», треті особи: служба у справах дітей Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації, ОСОБА_8, про визнання права користування житловим приміщенням та зміну договору найму жилого приміщення, -

ВСТАНОВИВ

В липні 2015 року позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_1 звернулись до суду з позовом доОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_6, Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва», треті особи: служба у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_8, про визнання права користування житловим приміщенням та зміну договору найму жилого приміщення.

З урахуванням уточненої позовної заяви від 14.09.2016 року позивачі просили суд

визнати за ОСОБА_4 право користування жилим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_5 Змінити договір найму житлового приміщення виділивши в користування ОСОБА_4, ОСОБА_1 житлову кімнату площею 14,6 кв.м., ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_6 житлову кімнату площею 19,00 кв.м. квартири АДРЕСА_1, решту приміщень залишити в загальному користуванні сторін. Зобов'язати Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування в фонду Деснянського району м. Києва» укласти з ОСОБА_4, ОСОБА_1 окремий договір найму житлової кімнати площею 14,6 кв.м. квартири линку АДРЕСА_1

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачами вказано, що позивачі є дружиною та сином третьої особи ОСОБА_8, а відповідач ОСОБА_5 є його рідною сестрою. Всі сторони по справі проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1, яка неприватизована та належить до державного житлового фонду. В квартирі зареєстровані відповідач ОСОБА_5, двоє її малолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 2007 року народження, ОСОБА_8 та позивач ОСОБА_1 Позивач ОСОБА_4 в спірній квартирі не зареєстрована, однак постійно в ній проживає, в цій квартирі знаходяться її особисті речі. Спірна квартира має дві ізольовані кімнати площею 14,6 кв.м. та 19,00 кв.м. Родина ОСОБА_5 з дітьми ОСОБА_6 та ОСОБА_7 займає кімнату площею 19,00 кв.м., а родина позивачів та третьої особи ОСОБА_8 проживає в меншій кімнаті. Порядок користування вже давно склався між родинами, адже сторони по справі спільного бюджету не ведуть, проживають окремо, всі сторони підтримують та дотримуються вказаного поділу житлової площі. Приміщення загального користування перебувають у спільному користуванні. Позивачі приймають участь у сплаті комунальних платежів за квартиру, підтримують приміщення в належному стані, постійно проживають, в цій квартирі знаходяться їх особисті речі, натомість відповідач ОСОБА_5 участі в сплаті комунальних послуг не приймає, з огляду на що утворилась заборгованість за оплату цих послуг більше 20000,00 грн. Наймачем спірної квартири відповідно до відомостей експлуатаційної організації є батько ОСОБА_9 та ОСОБА_5, який помер 2000 року, однак з того часу наймача квартири не змінено у зв'язку з відсутністю згоди відповідачки по справі. У зв'язку з тим, що між сторонами по справі вже склався порядок користування жилими приміщеннями, позивачі бажають укласти договір найму безпосередньо на кімнату, в якій проживає їх родина та саме за цю кімнату сплачувати комунальні платежі, оскільки у зв'язку з відсутністю окремих договорів на надання житлово-комунальних послуг, борг по їх сплаті не лише у родини відповідачки, але й і у позивачки з сином.

Протоколом повторного автоматичного розподілу справи між суддями від 25.04.2016 року проведено повторний автоматичний розподіл справи за позовною заявою ОСОБА_4, ОСОБА_1 до ОСОБА_5, яка діє в інтересах ОСОБА_6, ОСОБА_6, Комунального підприємства «Керуюча дирекція з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва», треті особи: служба у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_8, про визнання права користування жилим приміщенням та зміну договору найму жилого приміщення.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 26.04.2016 року справу прийнято в провадження судді Таран Н.Г.

Відповідно до п. 9 ч.1 Перехідних положень ЦПК України (за редакцією Закону України № 2147-VІІІ від 03.10.2017 року, в дії з 15.12.2017 року), заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені вимоги, посилаючись на обставини позову.

Представник відповідача заперечувала проти позову, вказавши, що позивачами не надано жодних доказів того, що позивачка по справі ОСОБА_4 дійсно проживає в спірній квартирі, а саме актів обстеження на предмет проживання конкретних осіб, які здійснюють утримання житлових фондів, або іншими довідками. Крім того, не надано жодних документів, чи їх належно завірених копій, які б підтверджували той факт, що позивачі є родичами та членами сімї між собою та з ОСОБА_8, що є третьою особою по даній справі. Також судом має бути відмовлено в задоволенні вимог щодо зміни договору найму житлового приміщення виділивши в користування позивачам житлову кімнату площею 14,6 кв.м., а відповідачам 19,00 кв.м., оскільки доля житлової площі, що припадає на відповідачку та її неповнолітніх дітей становить 20,16 кв.м., фактично вона проживає в кімнаті площею 19,00 кв.м., що є грубим порушенням положень, передбачених чинним законодавством України. На даний момент житлова площа, яка припадає на одну особу, становить 6,72 кв.м., що є недотриманням встановлених житловим фондом норм передбачених ст. 47 ЖК України. А також порушення житлових прав неповнолітніх дітей - ОСОБА_6 та ОСОБА_7. Також позивачами не надано доказів того, що вони звертались до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» чи до відповідачки з вимогою чи пропозицією щодо укладення договору найму житлового приміщення, що є підставою для звернення їх до суду для вирішення спору. Крім того позивачка вже зверталась до Деснянського районного суду м. Києва з аналогічним позовом, в задоволенні якого рішенням Деснянського районного суд м. Києва від 03.03.2015 року в задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Представник відповідача: Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва», в судове засідання не з'явився, про розгляд справи судом повідомлявся завчасно та належним чином.

Представник третьої особи:служби у справах дітей Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації, також в судове засідання не з'явився, про розгляд справи судом повідомлявся завчасно та належним чином.

Третя особа: ОСОБА_8 у судове засідання не з`явився, про розгляд справи сповіщався належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи та письмові докази, заслухавши доводи та пояснення сторін, покази свідків, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вбачається, що спірним жилим приміщенням є двокімнатна квартира АДРЕСА_2.

Дана квартира була надана батьку позивача ОСОБА_9, як службова, на сім»ю з трьох осіб: ОСОБА_9, ОСОБА_10 (дружина) та ОСОБА_8 (син), відповідно до ордеру №1272 від 09.06.1975 року.

Вказана спірна квартира не приватизована.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_9 помер, а ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла ОСОБА_10 Після смерті останніх зміни до типового договору найму внесено не було, а особовий рахунок не був переведений на жодного із сторін по справі.

Отже, вбачається той факт, що ОСОБА_9 був та після смерті залишається основним квартиронаймачем спірної квартири.

Відповідно до технічного плану на квартиру, вона складається з двох кімнат, площею 14,6 кв.м. та 19, 0 кв.м., загальною жилою площею 33,6 кв.м.

На даний час у квартирі, згідно довідки форми № 3, зареєстровано 6 осіб: син ОСОБА_9 - ОСОБА_8, 1973 року народження, син ОСОБА_20 - ОСОБА_1, 1997 року народження, дочка ОСОБА_9 - ОСОБА_5, 1983 року народження, та троє її дітей - ОСОБА_6, 2007 року народження, ОСОБА_6, 2007 року народження та ОСОБА_11, 2016 року народження.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 23.09.1995 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Мінського району м. Києва 23.09.1995 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 було укладено шлюб.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 08.08.1997 року виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Мінського району м. Києва його батьками записані ОСОБА_8 та ОСОБА_4

Таким чином наведеними доказами встановлено, що між ОСОБА_8, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 існують родинні відносини.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви на наданих пояснень позивача ОСОБА_1 та його представника в судовому засіданні наразі в спірній квартирі також проживає позивачка ОСОБА_4, яка є матір'ю позивача та дружиною третьої особи по справі ОСОБА_8

Відповідно до акту обстеження житлових умов сім»ї від 10.12.2015 року вбачається, що в квартирі АДРЕСА_2 фактично проживає 6 осіб: ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_6

Відповідно до акту обстеження фактичного проживання квартири АДРЕСА_2 від 04.02.2015 року вбачається, що в даній квартирі зареєстровані наступні мешканці: ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_6 та ОСОБА_6 Станом на 04.02.2015 року в квартирі знаходяться 2 незареєстровані особи: ОСОБА_1 та ОСОБА_1. В такому складі родинна проживає з початку 2014 року.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 29.04.2009 року рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11.02.2009 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_5, яка також діє від імені та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_6,2007 року народження та ОСОБА_6, 2007 року народження до ОСОБА_8, ОСОБА_12, третя особа: Деснянська районна у м. Києві державна адміністрація, про визнання такими, що втратили право користування жилим приміщенням відмовлено.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 14.09.2017 року залишеним в силі ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 29.11.2017 року в задоволенні позовної заяви ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_6, ОСОБА_6, ОСОБА_11 до ОСОБА_4, треті особи: Служба у справах дітей Деснянського районної у м. Києві державної адміністрації, Комунальне підприємство «Керуюча компанія житлового фонду Деснянського району м. Києва» про виселення відмовлено.

Допитані судом в якості свідків ОСОБА_13, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 показали, що позичка ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_1 проживає разом із сином з 1998 року в маленькій кімнаті. Вселилась позивач в квартиру на правах дружини ОСОБА_8 та вела із ним спільне господарство. Проживає ОСОБА_4 в квартирі з моменту одруження із ОСОБА_8 Проживає ОСОБА_4 в квартирі постійно та не змінює адресу свого проживання. Дана квартирі є її єдиним місцем проживання. Жодної письмової згоди на вселення чи проживання ОСОБА_16 у спірній квартирі свідки по справі не бачили та про таке не знають. Не чули, щоб ОСОБА_5 виявляла бажання щодо залишення квартири ОСОБА_16. Поряд із цим вказали, що ОСОБА_4 проживає в спірній квартирі й сьогодні, а також здійснює витрати на комунальні послуги.

Допитані судом в якості свідків ОСОБА_17, ОСОБА_18 та ОСОБА_19 показали, що позивачка ОСОБА_4 та позивач ОСОБА_1 тільки останні 3 роки проживають у спірній квартирі. Позивачка після народження сина проживала у спірній квартирі півроку, а потім переїхала з чоловіком на інше місце проживання. З 2008 року в квартирі проживає відповідачка з чоловіком. В 2014 році позивачі вселились у спірну квартиру. Відповідач в свою чергу категорично заперечувала, щодо проживання позивачів в квартирі та не надавала своєї згоди на це.

Відповідно до вимогст. 47 Конституції України, норми якої мають пряму дію, кожен має право на житло.

Держава створює умови, за яких кожен громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Так, рішенням Конституційного Суду України (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») від 3 червня 1999 року справа № 1-8/99 визначено, що Житловий кодекс Української РСР, визнаючи гарантії права громадян на житло, встановлює права та обов'язки наймача житлового приміщення та членів його сім`ї, які проживають разом з ним за договором найму, обов'язковим елементом якого є сплата за користування житлом за комунальні послуги.

Відповідно до ст. 9 ЖК України ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку передбачених законом.

За змістом ст. 61 ЖК України, користування жилими приміщеннями будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найм жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-екслатаційною організацією і наймачем громадянином, на імя якого видано ордер.

Згідно із ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб.

На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.

Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сімї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

У п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України від 2 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу УРСР» судам роз'яснено що, вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати,чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

Із фактичних обставин справи судом встановлено, що позивачка ОСОБА_4 була заселена як член сімї основного квартиронаймача ОСОБА_9 в 1998 році, від цього часу постійно проживала у даній квартирі та продовжує проживати й надалі, спірна квартира для позивачки понад двадцять років є постійним місцем для проживання, а також єдиним житловим приміщенням. Протилежного в ході розгляду справи судом не встановлено.

Суд, не приймає посилання щодо того, що позивачка ОСОБА_4 самоправно зайняла житлове приміщення, оскільки остання була вселена в квартиру як дружина ОСОБА_8 і на даний час проживає в даній квартирі зі своїм сином та чоловіком, як член сім'ї.

Та обставина, що в подальшому відповідач періодично не проживала в спірній квартирі не може бути підставою для необхідності надання їй повторного дозволу на вселення, оскільки обставини її вселення в 1998 році не змінювались та терміни відсутності в спірній квартирі були незначними.

Отже, у зв'язку з вищевикладеним позовні вимоги позивачів про визнання права користування житловим приміщенням є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення та відповідно необхідно визнати за ОСОБА_4 право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_3.

Що стосується позовних вимог про зміну договору найму жилого приміщення, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

З матеріалів справи убачається, що відповідачка ОСОБА_11 має дітей: ОСОБА_6, 2007 року народження, ОСОБА_6, 2007 року народження та ОСОБА_11, 2016 року народження та діти відповідачки зареєстровані у спірній квартирі.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 03.03.2015 року, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 05.05.2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_8 до ОСОБА_5, треті особи: Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства «Житлорембудсервіс» Деснянського району м. Києва, Служба у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, про зміну умов договору найму жилого приміщення відмовлено.

Відповідно до ст. 103 ЖК України договір найму жилого приміщення може бути змінено тільки за згодою наймача, членів його сім'ї і наймодавця, за винятком випадків, передбачених діючим законодавством.

Відповідно до ст. 104 ЖК України член сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, що відповідає вимогам ст. 63 ЖК України. У разі відмовлення членів сім'ї дати згоду на укладення окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця в укладенні такого договору спір може бути вирішено в судовому порядку.

Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року із змінами і доповненнями „Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України" згідно із ст. 104 ЖК України суд вправі задовольнити вимоги члена сім'ї наймача про поділ жилого приміщення, якщо жилу площу, що припадає на нього (або з урахуванням укладеної угоди про порядок користування жилим приміщенням) може бути виділено у вигляді ізольованого приміщення, яке складається з однієї або кількох кімнат, розмір якого не менше встановленого для надання одній особі.

При поділі жилого приміщення за вимогою члена сім'ї наймача йому може бути виділено ізольоване жиле приміщення розміром, меншим за жилу площу, що припадає на нього. Однак, поділ не може бути допущений, коли це призведе до штучного погіршення житлових умов позивача і викличе необхідність постановки його на облік, як такого, що потребує поліпшення житлових умов.

Відповідно до Постанови Київської міської ради народних депутатів і президії Київської міської ради профспілок від 30.04.1991 року № 234 "Про внесення змін та доповнень до постанови виконкому міськради профспілок від 15.07.1985 року № 582 "Про порядок застосування у м. Києві "Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм житлових приміщень в Українській РСР", потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни, які мають жилу площу до 7,5 кв.м. включно на кожного члена родини.

З урахуванням викладеного та вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів щодо зміни договору найму жилого приміщення задоволенню не підлягають, оскільки виділення позивачу кімнати, розміром 14,6 кв.м. значно погіршить житлові умови відповідачки та її малолітніх дітей, оскільки їх доля у житловій площі становить 25,2 кв.м., а при зміні умов договору найму буде складати лише 19,0 кв.м.

Крім того, зміна умов договору найму призведе в подальшому до погіршення житлових умов відповідачки, що в подальшому викличе необхідність постановки її на облік, як такої, що потребує поліпшення житлових умов.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 та ОСОБА_1 є такими, що підлягають до часткового задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 82, 141, 223, 263-265, 268 ЦПК України, ст. 9, 61, 63, 64, 65, 103, 104ЖК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" від 12.04.1985 року № 2, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_1 до ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7, Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва», треті особи: служба у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_8, про визнання права користування житловим приміщенням та зміну договору найму жилого приміщення - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_4 право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_3.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 понесені нею судові витрати зі сплати судового збору в сумі 243,60 грн.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Апеляційного суду міста Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Сторони по справі: позивач - ОСОБА_4, РНОКПП в матеріалах справи відсутній, місце проживання: 02166, АДРЕСА_4;

позивач - ОСОБА_1, РНОКПП в матеріалах справи відсутній, місце проживання: 02166, АДРЕСА_4;

Відповідач - ОСОБА_5, РНОКПП в матеріалах справи відсутній, місце проживання: 02166, АДРЕСА_4

Відповідач: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва», , місце знаходження: 02217, м.Київ, вул..Закревського, 15;

Третя особа: служба у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, ЄДРПОУ в матеріалах справи відсутній, місце знаходження: 02225, м. Київ, проспект Маяковського 21-Г;

Третя особа: ОСОБА_8, РНОКПП в матеріалах справи відсутній, місце проживання: 02166, АДРЕСА_4.

Повний текст рішення складено 17.07.2018 року.

Суддя: Н.Г. Таран