Справа № 520/7323/18
Провадження № 2/520/5043/18
Київський районний суд м. Одеси
У складі судді Калашнікової О.І.
При секретарі Шеховцевій О.В.
Розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом,
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 в червні місяці 2018 року звернулась до суду з вимогами ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_3 особою, що втратила право на користування житлом в квартирі АДРЕСА_1, стверджуючи, що квартира належить ОСОБА_1 на праві власності, що відповідач є колишнім членом її сімї, не проживає в квартирі з вересня місяця 2015 року, що відповідає має на праві власності інше житло квартиру АДРЕСА_2. В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 вимоги підтримала. Позивач ОСОБА_2 до суду не зявився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позов підтримує.
Відповідач до суду не зявився, про час і місце слухання справи сповіщався судом у відповідності до вимог закону, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав.
За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Суд вислухав позивача, вивчив матеріали справи і встановив наступне:
На підставі договору купівлі-продажу від 26.03.2005 року 1/2 частина квартири АДРЕСА_3 належить на праві власності ОСОБА_1. На підставі договору дарування від 22.12.2015 року 1/2 частина вказаної квартири належить на праві власності ОСОБА_2.
ОСОБА_1 і ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 1997 року по 2016 рік рішення Київського райсуду м.Одеси від 04.04.2016 року про розірвання шлюбу. Від цього шлюбу ОСОБА_3 мають двох дітей: сина ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1 і сина ОСОБА_2 Нікіту,ІНФОРМАЦІЯ_2. 26.03.2005 року подружжя ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу набуло права власності в рівних частках на квартиру АДРЕСА_4. ОСОБА_4 заселилась до вказаної квартири у повному складі, оформила реєстрацію за місцем проживання. 22 грудня 2015 року ОСОБА_3 подарував 1/2 частину квартири АДРЕСА_5 синові ОСОБА_2 (договір дарування зареєстровано в реєстрі №1519).
Позивачі доводять, що відповідач залишив спірну квартиру 19.09.2015 року в добровільному порядку і майже три роки в квартирі не проживає, цим житлом не цікавиться, не несе витрат на утримання квартири, в квартирі речі, належні відповідачу відсутні. В квартирі АДРЕСА_6 з вересня 2015 року постійно проживають ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_5. Позивачі також стверджують, що наявність у відповідача реєстрації по належній їм квартирі, порушує їхнє право власності на цю квартиру, тому як позивачі зобовязані сплачувати комунальні послуги за всіх осіб, що мають реєстрацію по квартирі, оформити реєстрацію інших членів родини без згоди відповідача позивачі не мають можливості.
На обґрунтування своїх вимог позивачева сторона посилалась на такі доводи та докази: договір купівлі-продажу квартири, договір дарування квартири, витяги з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, довідку з місця проживання, рішення Київського райсуду про розірвання шлюбу, інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно про належність ОСОБА_3 на праві власності квартири АДРЕСА_7 (на підставі свідоцтва про право власності на житло від 03.07.2001 року, свідоцтва про право на спадщину від 28.09.2009 року), роздруківки з телефону позивача ОСОБА_1 смс повідомлень відповідача, які свідчать про його обізнаність справи за позовом ОСОБА_1, письмові пояснення сусідів про не проживання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 з вересня 2015 року.
При наведених обставинах суд вважає, що позов ОСОБА_1 і ОСОБА_2 є обґрунтованим і підлягає задоволенню з таких підстав:
Ч.2 ст.405 ЦК України визначає, що «член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом», а ст.391 ЦК України передбачає право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Цивільне законодавство не передбачає збереження права користування житлом за громадянами, які хоча і правомірно вселилися у спірну квартиру власника, але на час розгляду справи не є членом його сім ї.
Суд погоджується з доводами позивача, що наявність у ОСОБА_3 реєстрації по квартирі АДРЕСА_8 інтереси власників квартири, які з вересня 2015 року сплачує вартість комунальних послуг по квартирі за усіх осіб, що мають реєстрацію по квартирі, а не за фактично проживаючих в цій квартирі. Крім того, наявність реєстрації у відповідача створює власникам квартири незручності в реалізації права власності на цю квартиру власники зареєструвати в квартирі інших осіб мають право за згодою відповідача.
Відповідно до положень ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не отримав будь-яких доказів, що спростовують доводи позивачевої сторони.
Керуючись ст.ст.259,263-265,268 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 і ОСОБА_2 задовольнити.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІН НОМЕР_1 особою, що втратила право на користування житлом в квартирі АДРЕСА_9.
Рішення може бути оскаржено в Одеський апеляційний суд через Київський райсуд м.Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за заявою відповідача, наданою протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Суддя Калашнікова О. І.