13.07.2018 227/2867/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2018 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Хоменко Д.Є.

при секретарі Малашко С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована сторона: Добропільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про встановлення факту народження дитини, -

ВСТАНОВИВ:

12.07.2018р. ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України. Заява мотивована тим, що вона є матірю ОСОБА_2, який одружений на гр.ОСОБА_3, від даного шлюбу 24.06.2018р. в м.Донецьку у них народилась дитина чоловічої статі. Листом №15.32-1875 від 04.07.2018р., Добропільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану відмовив у реєстрації народження дитини, оскільки заявником для підтвердження факту народження дитини подано документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 року №545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті» зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року №1150/13024 (далі Наказ). У звязку з викладеним, просить суд встановити факт народження дитини чоловічої статі 24.06.2018р. в м.Донецьк у подружжя ОСОБА_3.

Встановлення факту народження дитини необхідно заявнику для державної реєстрації народження дитини та отримання відповідного свідоцтва встановленого зразку, що дасть можливість оформити в подальшому державну допомогу на народження дитини.

Заявник в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, також додала фотографії на яких зображена новонароджена дитина разом з батьками, а також витяг з державного реєстру на підтвердження своїх родинних звязків з сином ОСОБА_2

Представник заінтересованої особи, Добропільського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області в судове засідання не зявився, про дату, час, та місце слухання справи був повідомлений належним чином.

Таким чином, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності сторін на підставі доказів, які є в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи вивчивши фотознімки новонародженої дитини, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги, судом встановлено наступне.

Як передбачено ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є чоловіком та дружиною, про що в матеріалах справи мається копія свідоцтва про шлюб. Серії І-НО №211181, виданого Червоногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міськрайонного управління юстиції Донецької області від 05.06.2010р., актовий запис №108.

Як стверджує заявниця ОСОБА_1 у своїй заяві, про встановлення факту народження дитини, вона є рідною матірю гр. ОСОБА_2

Відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_2, 25.09.1982р.н., виданого відділом ЗАГС м.Добропілля Донецької області, актовий запис №501, його батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

ОСОБА_6 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №0 від 10.07.2018р., гр.ОСОБА_5 зареєструвала шлюб 02.03.2010р. з гр.ОСОБА_7, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Добропіллю Добропільського МУЮ Донецької області та після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «Ахмедзянова».

Тобто в судовому засіданні встановлено родинний звязок заявниці ОСОБА_7 (дошлюбне ОСОБА_5) Т.М. та гр.ОСОБА_2, а саме як матері та сина.

В матеріалах справи мається відмова у проведенні державної реєстрації народження дитини від 04.07.2018 року №15.32-1875, згідно якого, Добропільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, було відмовлено у реєстрації народження дитини, оскільки заявником подано документ форма якого не відповідає формі, визначеній Наказом.

З медичного свідоцтва про народження №1104, виданого 25.06.2018р. Донецьким республіканським центром охорони материнства та дитинства, форма якого затверджено наказом МЗ ДНР та копії свідоцтва про народження серії ДНР №061134, яке видане 03.07.2018р. Червоногвардійським відділом ЗАГС м.Макіївки державної реєстраційної палати міністерства юстиції днр, вбачається фіксування народження громадянкою ОСОБА_3 дитини чоловічої статі 24.06.2018р.н. Вказані копії медичного свідоцтва про народження та свідоцтва про народження видані закладами, які розташовані на тимчасово неконтрольованій органами державної влади України території.

За заявою заявниці до матеріалів справи було додано дві фотографії із зображенням ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх новонародженої дитини.

Надаючи юридичну оцінку правовідносинам у справі, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014р. №1207-VII, з змінами від 09.10.2015р., (у редакції чинній на момент звернення заявника з заявою), будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Також, відповідно до п.3 Постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 595, «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей», місцевим державним адміністраціям було рекомендовано забезпечити до 01.12.2014р. переміщення бюджетних установ, з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

У звязку з цим деякі лікувально-профілактичні заклади охорони здоровя не здійснили переміщення, не змінили юридичної адреси та продовжили виконувати свої повноваження на тимчасово неконтрольованій території. Медичні документи, оформлені медичними закладами, які розташовані на тимчасово неконтрольованій території, вказують на те, що відсутнє підпорядкування медичного закладу у відповідності до відомчої підпорядкованості, що ставить під сумнів легітимність оформлення медичного свідоцтва про народження закладами охорони здоровя, органами, установами, організаціями, місцем розташування яких є населенні пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

За приписами ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

ОСОБА_6 ч.1 ст.77, ч.1 ст.79 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України).

Нормою ч.1 ст.294 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справ окремого провадження суд зобовязаний розяснити учасникам справи їхні права та обовязки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і обєктивного зясування обставин справи.

Аналізуючи вказані приписи законодавства, суд приходить до висновку, що надані заявницею копії медичного свідоцтва про народження та свідоцтва про народження, видані закладами на тимчасово непідконтрольній державі Україна території, тому ці документи є недійсними і не створюють правових наслідків.

Між тим, суд приймає до уваги розяснення ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ про застосування положень ЦПК України стосовно особливостей провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, що викладені у листі від 15.04.2016 року №9-1130/0/4-16, та практику Європейського суду з прав людини, зокрема у справах проти Туреччини(«Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також справах проти Молдови та Росії («Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilasku and Others v. Moldova and Russia»), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права, із врахуванням «намібійського винятку», приходить до висновку, що рішення суду в такій категорії справ має ґрунтуватися на дотриманні вимог ЦПК України, щодо повного і всебічного зясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на непідконтрольній території.

Водночас, відповідно до абз.3 ст.2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» від 18 січня 2018 року № 2268-VIII, діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у звязку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи.

Отже, зважаючи на викладені законодавчі приписи, суд приймає як належний доказ документи, що підтверджують факт народження гр.ОСОБА_3 дитини чоловічої статі 24.06.2018р. на тимчасово окупованій території.

При цьому, суд звертає увагу заявника на позицію Верховного суду України, викладену в п.18 Постанови Пленуму №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», згідно якої, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Підсумовуючи викладене, судом встановлено, про наявність факту народження громадянкою України ОСОБА_3, 07.11.1987р.н., уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_1, дитини чоловічої статі, 24.06.2018р.н. в м.Донецьк, Україна.

На підставі ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та керуючись ст.ст. 4, 247, 263, 315, 317, 319 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована сторона: Добропільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про встановлення факту народження дитини задовольнити.

Встановити факт народження громадянкою України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_3, дитини чоловічої статі ІНФОРМАЦІЯ_4 в м.Донецьк, Україна, батьком дитини є громадянин України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_6.

У порядку ч.4 ст.317 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя Д.Є.Хоменко