АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1020/18Головуючий по 1 інстанції - ОСОБА_1
Категорія: 27 Доповідач в апеляційній інстанції - ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2018 року Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого Нерушак Л.В. (судді - доповідача )

Суддів Карпенко О.В., Ювшина В.І.

за участю секретаря Наконечної М.М.

учасники справи:

позивач ПАТ КБ «Приватбанк»;

відповідач ОСОБА_3;

особа, яка подає апеляційну скаргу представник ПАТ КБ «Приватбанк» - ОСОБА_4

розглянувши у м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 24 квітня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Середи Л.В. у залі Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області № 1 о 15 год. 50 хв., у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, - :

в с т а н о в и в :

09 лютого 2017 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за договором кредиту у сумі 49182,01 грн.

Банк свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 09.10.2013 року відповідач ОСОБА_3 стала клієнтом ПАТ КБ «Приватбанк» та уклала договір, згідно умов якого отримала кредит у сумі 4700 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач наполягає, що кредитні кошти ОСОБА_3 отримала, а свої зобов`язання щодо повернення кредиту належним чином не виконує, тому станом на 31.10.2016 року утворилась заборгованість, яку позивач ПАТ КБ «Приватбанк» визначає в розмірі 49182,01 грн. Вказана сума заборгованості складається з наступного: 4606, 61 грн. заборгованість за кредитом; 38307, 21 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом; 3450 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. фіксована частина штрафу; 2318,19 грн. процентна складова штрафу.

Позивач посилається, що позичальник добровільно не повертає отримані кошти, та заборгованість, яка складає 49182 грн. 01 коп., тому ПАТ КБ "Приватбанк" змушений був подати позовну заяву до суду про стягнення заборгованості за кредитом із відповідача ОСОБА_3 в примусовому порядку.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 24 квітня 2018 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості - відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ПАТ КБ «Приватбанк» оскаржив рішення в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу. У апеляційній скарзі банк зазначає, що з вищезазначеним рішенням ПАТ КБ «Приватбанк» не згодний, вважає, що воно є незаконним, винесеним з порушенням норм процесуального та матеріального права, за недоведеністю обставин, що мають значення та невідповідності висновків суду обставинам справи. В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» також вказує, що позивачем надана до суду копія-анкета від 09.10.2013 року, з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем ОСОБА_3 вказана інформація про себе заповнена особисто, також з копії анкети-заяви чітко вбачається, що відповідач ОСОБА_3 висловила згоду про укладення договору та особистим підписом засвідчила даний факт. Також в апеляційній скарзі зазначається, що банк до суду першої інстанції надавав виписку по руху коштів, з якої чітко вбачається, що відповідачу ОСОБА_3 було встановлено кредитний ліміт, та підтверджується, що відповідач ОСОБА_3 користувалася грошима, отримувала кошти через банкомати, робила розрахунки у магазинах, а отже й отримувала кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. ПАТ КБ «Приватбанк» просить скасувати рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 24 квітня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити в повному обсязі. Судові витрати покласти на відповідача.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу суду не надходив.

Справа в суді апеляційної інстанції розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням, але без виклику сторін.

Відповідно до п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про задоволення вимог позивача, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є: неповне зясування обставин, що мають значення для справи ; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду, викладеним у рішенні суду першої інстанції обставинам справи; порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам, оскільки не ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності, а висновок суду про відмову у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості не відповідає вимогам закону, оскільки судом першої інстанції неповно зясовано обставини справи та невірно застосовано норми матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Вирішуючи спір, та ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог банком, посилаючись, що в матеріалах справи відсутні докази укладення саме кредитного договору, тим більше на тих умовах, які заявлені позивачем. Крім того, суд першої інстанції прийшов до висновку про пропуск позивачем строку позовної давності .

Апеляційний суд з такими висновками суду першої інстанції погодитись не може, оскільки висновки суду є необґрунтованими, не відповідають обставинам справи та вимогам закону, судом допущено порушення вимог матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду, виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_3 звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим вона підписала заяву № б/н від 09.10.2013 року, згідно якої отримала ОСОБА_3 кредит у розмірі 4700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 Договору.

Овердрафт (п.1.1.1.52 Договору) - це короткостроковий кредит, який надається Банком Клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його Рахунок в розмірі ліміту кредитування.

Згідно даних анкети-заяви від 09.10.2013 року, яка наявна в матеріалах справи, чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем ОСОБА_3 вказана інформація про себе, яка заповнена особисто, також з даних копії анкети-заяви вбачається, що відповідач висловила згоду на укладення договору та особистим підписом засвідчила, що «я згодна з тим, що ця заява, разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною та Банком Договір про надання банківських послуг. Я ознайомилась з договором про надання банківських послуг до його укладення та згодна з його умовами. Я зобов`язуюсь виконувати вимоги Умови та Правила надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Приватбанку» (а.с.11).

На виконання умов договору позичальнику 09.10.2013 року надано кредитну картку № 191868 дата відкриття 09.10. 2013 року зі строком дії до 07/17 (а. с.220).

Крім того, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги банку, що факт перебування 09.10.2013 року ОСОБА_3 у відділенні ПАТ КБ «Приватбанк» підтверджується наявністю фото клієнта, зафіксованого за допомогою Web-камери (а. с.221), що є належним доказом , що відповідач ОСОБА_3 є клієнтом банку.

Відповідно до п.2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Отже, апеляційний суд погоджується, що сторонами при укладенні кредитного договору були досягнуті усі істотні умови договору.

Також, апеляційний суд звертає увагу на те, що як зазначає банк в своїх доводах апеляційної скарги, що вищезазначені Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях Банку та на офіційному сайті Банку.

Із матеріалів справи також вбачається, що ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу ОСОБА_3 можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Відповідно до ч. 2 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняти пропозиції (акцепту) другою стороною. Акцептуючи пропозицію Банку, відповідач підписом у заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг визнає та погоджує на запропоновані Банком умови користування послугами Банку.

Апеляційний суд вважає, що відсутність підпису відповідача ОСОБА_3 в Умовах, при наявності її письмового свідчення про те, що вона ознайомлена у письмовому вигляді та згідна з Умовами та Тарифами, що Заява разом із Умовами та Тарифами складають договір про надання банківських послуг, не є підставою вважати, що Умови укладені поза межами кредитного договору та є недопустимими доказами.

ОСОБА_3 підписанням Заяви позичальника приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг. Заява разом з Умовами та Тарифами є договором про надання банківських послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

На підставі ч. 1 ст. 634 ЦК України, підписавши заяву, фізична особа, приєднується до запропонованих банком Умов та Правил надання банківських послуг, що підтверджується його особистим підписом. Тобто, з моменту підписання фізичною особою заяви, між банком та клієнтом був укладений кредитний договір в порядку ч. 1 ст. 634 ЦК України шляхом приєднання клієнта до запропонованого Банком договору (умов кредитування).

Апеляційний суд, звертає увагу на те, що згідно даних виписки по руху коштів, яка наявна в матеріалах справи, чітко вбачається та відслідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт, та що відповідач ОСОБА_3 користувалася грошима, отримуючи кошти через банкомати, здійснювала розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримувала картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності вказаної картки.

Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі кредитної картки відповідача ОСОБА_3 баланс станом на дату укладення кредитного договору (надана сума кредиту), всі операції за кредитною карткою (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної з коштами операції.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 Договору.

У разі виникнення прострочених зобов`язань відповідно до п.2.1.1.12.6.1 Договору, Клієнт сплачує Банку пеню, яка розраховується згідно «Тарифів Банку» на час порушення зобов`язання та може змінюватися у відповідності до п.1.1.3.2.3 Договору.

Відповідно до ч.1,2 ст. 549 ЦК України та п.2.1.1.7.6 договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. ( в еквіваленті 500 грн. за кредитними картками, відкритим у валюті USD) + 5% від суми позову.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором.

Відповідно до ст. 617 ЦК України відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до ч.2 ст. 1054 та ч.2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

У зв`язку із зазначеним порушення зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_3 станом на 31.10.2016 року має заборгованість в розмірі 49183,01 грн., яка складається з наступного: 4606,61 грн. - заборгованості за кредитом; 38307,21 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 3450,00 грн. - заборгованості за пенею та комісією; 500 грн. штрафу (фіксована частина); 2318,19 грн. (процентна складова).

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до п.1.1.7.12 Договору, Договір діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання. Якщо на протязі цього строку жодна з сторін не проінформує другу сторону про розірвання даного договору, він автоматично лонгується на той же строк.

Пунктом 1.1.7.42 договору сторони визнали, що дія договору закінчується в момент закриття останнього рахунку/депозиту клієнта, відкритого в рамках договору або під падаючого під дію договору, а також при закінченні використання послуг банка, передбачених договором. За наявної в клієнта в момент закриття останнього рахунку клієнта непогашеної заборгованості перед банком по договору, в тому числі по овердрафту, а також заборгованості по сплаті комісії перед банком, дія договору закінчується після повного погашення заборгованості.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку, що є доведеним факт укладення між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 договору, який складається не лише із заяви позичальника, а й також з Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів , та підлягає виконанню сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

На підставі ч. 2 ст. 640 ЦК України у разі, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання майна або вчинення певної дії.

Як вбачається з матеріалів справи, банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, таким чином, між банком і відповідачем ОСОБА_3 було укладено кредитний договір.

Апеляційний суд дійшов висновку, оскільки з матеріалів справи не вбачається, а відповідачем ОСОБА_3 не доведено відсутності заборгованості перед банком, та належного виконання умов договору, то наявна заборгованість відповідача підлягає стягненню на користь банку, згідно наданого банком розрахунку. Відповідач ОСОБА_3 розрахунок банку не оспорює та свій розрахунок суду не надала.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо пропуску позивачем строку позовної давності, виходячи з наступного.

Відповідно до п.2.1.1.2.11 правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) вказано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці.

Відповідно до Правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінчення строку дії договору.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14.

Згідно даних довідки про карти клієнта, виданої за договором основною карткою за договором є картка за № 191868 , яка була надана клієнту 09.10.2013 року зі строком дії до 07/17 (а.с.220).

Враховуючи вищевикладене, та керуючись правовою позицією ВСУ, викладеною в постанові від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у повному обсязі починається зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), тобто з 31 липня 2017 року.

Як вбачається матеріалів справи, банком подано позовну заяву до суду у 09 лютого 2017 року, тобто в межах строку позовної давності і відсутні підстави вважати, що банком пропущено строк позовної давності.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, тому підлягають задоволенню колегією суддів апеляційного суду, оскільки спростовують висновки суду першої інстанції щодо необґрунтованості та недоведеності позовних вимог банку, оскільки суд неповно дослідив обставини справи та прийшов до помилкового висновку про відмову у задоволенні вимог банку про стягнення заборгованості за кредитом .

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, та зроблені із порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального права щодо вимог про стягнення заборгованості за договором кредиту, що відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог банку.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду вважає, що позовні вимоги банку підлягають до задоволення, а із відповідача ОСОБА_3 на користь банку слід стягнути заборгованість згідно наданого банком розрахунку станом на 31.10.2016 рік в розмірі 49182,01 грн., яка складається з наступного : 4606,61 грн. - заборгованості за кредитом; 38307,21 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 3450 грн. - заборгованості за пенею та комісією; 500 грн. штрафу (фіксована частина); 2318,19 грн. (процентна складова).

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, оскільки апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк», то слід стягнути судові витрати з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк»в розмірі 4000 грн., що складаються із сплати судового збору в розмірі 1600 грн. за подання позовної заяви, та 2400 грн. за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 24 квітня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості скасувати, прийняти нову постанову.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість у розмірі 49182,01 грн. за кредитним договором № б/н від 09.10.2013 року, яка складається із заборгованості за кредитом - 4606,61 грн., 38307,21 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 3450 грн. - заборгованості за пенею та комісією; 500 грн. штрафу (фіксована частина); 2318,19 грн. (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» судові витрати у розмірі 4000 грн. за сплату судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови , в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Головуючий Нерушак Л.В.

Судді Карпенко О.В.

ОСОБА_5

Повний текст постанови виготовлений 04.07. 2018 року