Суддя Ізмайлов І. К.
Справа № 644/3539/17
Провадження № 2/644/38/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2018 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Ізмайлова І.К.

за участю секретаря Яковлевої М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 644/3539/17 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приват Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

В червні 2017 року представник Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приват Банк" звернувся до суду зі вказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 17 лютого 2011 року фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 підписано заяву про відкриття поточного рахунку, згідно заяви відповідач приєднався до "Умов та правил надання банківських послуг", тарифів банку, що розміщені в мережі Інтернет, які разом з заявою складають договір банківського обслуговування від 17 лютого 2011 року.

Відповідно до договору відповідачу встановлено кредитний ліміт, на поточний рахунок 1931 в електронному вигляді через встановлені засобі зв'язку, що визначено і врегульовано " Умовами та правилами надання банківських послуг ".

Позивач свої зобовязання виконав надавши відповідачеві 48100,0 грн., однак відповідач який брав на себе зобовязання погашення кредиту до 31 січня 2015 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% річних з щомісячним погашенням тіла кредиту і відсотків, порушив умови кредитування, у звязку з чим, станом на 07.03.2017 року за відповідачем виникла заборгованість у розмірі 210988,26 грн., яка складається з суми заборгованості по кредиту 44740,88 грн., суми боргу по процентам за користування кредитом 86568,63 грн., суми пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 70417,34 грн., суми заборгованості по комісії за користування кредитом 9261,41 грн.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 25 лютого 2015 року позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приват Банк" до ОСОБА_1 задоволено і з останнього стягнено суму заборгованості 64113,49 грн.

На цей час заборгованість ОСОБА_1 складає 98564,48 грн., яка складається з суми боргу по процентам за користування кредитом 74160,49 грн., суми пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором (за період з 22.04.2016 р. по 07.03.2017 р.) - 17961,27 грн. та суми заборгованості по комісії за користування кредитом 6442,72 грн.

Такі розрахунки обґрунтовуються положеннями "Умов та правил надання банківських послуг"

Виходячи з наведеного позивач просив стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості за договором від 17.02.2011 р. у розмірі 98564,48 грн.

Представник позивача подав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, на підставі наявних доказів.

Відповідач у судове засідання не прибув, направив свого представника.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився надав заяву про розгляд справи за його відсутності. В письмових запереченнях зазначив, що позовні вимоги є необґрунтованими та недоведеними.

25 лютого 2014 року рішенням Господарського суду Харківської області з ОСОБА_1 стягнуто 64113,49 грн.

Господарський суд Харківської області посилається на інші пункти "Умов та правила надання банківських послуг" ніж зараз, які є лише схожими за змістом. Отже позивач посилається на умови надання банківських послуг в редакції, яка не існувала на момент підписання заяви.

Умови не містять підпису ОСОБА_1, його реквізитів, в них відсутня дата складення та ідентифікуючі ознаки на предмет їх невідємності від заяви відповідача.

Зазначені умови не можна вважати складовою частиною укладеного сторонами договору, що зазначено в правовій позиції Постанови Верховного Суду України від 11.03.2015 р. у справі № 6-16цс15.

Умови, на яких був укладений договір, не можна вважати зясованими і встановленими.

Вважала неможливим установленим порядком безспірно зясувати умови, на яких були надані банком кошти відповідачу, зокрема, щодо строку кредитування, порядку і періодичності сплати за кредитом, які впливають на сукупну вартість кредиту та належать до істотних умов кредитного договору.

Позивач скористався своїм правом в січні 2014 року звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом про дострокове стягнення заборгованості, чим змінив дату виконання основного зобовязання - 16.01.2014 р., що на її думку підтверджується правова позиція ВСУ у справі №6-1174цс16 від 02 листопада 2016 р., та у справі від 09 листопада 2016 року №6-2251 цс 16.

Таким чином, зверненням до Господарського суду Харківської області в січні 2014 року з вимогою про дострокове стягнення всієї суми заборгованості означає закінчення строку дії договору в січні 2014 року.

Позивач вимагає сплати відсотків та комісії за користування кредитом після спливу строку дії кредитного договору в розмірі, який не встановлений умовами кредитного договору.

29 червня 2017 року ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова відкрито провадження.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Згідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 17 лютого 2011 року фізична особа підприємець ОСОБА_1 підписав заяву про відкриття поточного та карткового рахунку у ПАТ КБ "Приват Банк" (а.с. 11).

Рішенням Господарського суду Харківської області від 25 лютого 2014 року позов ПАТ КБ "Приват Банк" задоволено та з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 стягнено 64113,49 грн. заборгованості. (а.с. 27-29)

Відповідно до рішення суду підставою до стягнення з ОСОБА_1 заборгованості є невиконання умов договору від 17.02.2011 року, тому з нього стягнено 44740,88 грн. - заборгованості за кредитом, 12408,14 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 4145,78 грн. - пені за несвоєчасність виконання за договором та 4145,78 грн. - заборгованості по комісії за користування кредитом.

Позивачем на підтвердження позовних вимог надано суду заяву ОСОБА_1 від 17.02.2011 року та текст "Умов та правил надання банківських послуг", які за твердженням позивача є невід'ємною частиною договору.

Разом з тим текст "Умов та правил надання банківських послуг" не може стосуватися заяви ОСОБА_1 від 17.02.2011 року оскільки містять посилання на настання певних подій пов'язаних з закінченням АТО.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу, зокрема якщо ці обставини визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 218 ЦК України про наслідки недодержання вимоги щодо письмової форми правочину та ч. 2 ст. 78 ЦПК України про допустимість доказів позивач зобов'язаний доводити наявність у нього права вимоги саме письмовими доказами, які відповідають вимогам ст. 76-78, 95 ЦПК України.

Відповідно до ч.,ч. 1, 2, 4, 5, 6 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

На підтвердження права вимоги позивач надав разом з заявою ОСОБА_1 від 17.02.2011 року текст "Умов та правил надання банківських послуг", тест зазначених умов не підписаний відповідачем та не міг існувати на час подання заяви, оскільки містить посилання на події які не існували в 2011 році.

Зазначені в рішення Господарського суду Харківської області від 25 лютого 2014 року умови договору з посиланням на конкретні пункти не є доказом у цивільній справі за наявності наданих позивачем разом з позовом "Умов та правил надання банківських послуг" і сама позовна заява містить посилання на порушення пунктів саме наданих умов.

Отже на підставі наданих документів суд не може визначити суму заборгованості на день звернення з позовом оскільки відсутні жодні відомості про встановлений розмір процентів за користування кредитом, розмір комісії за користування кредитом та розмір пені, оскільки позивачем не надано відповідних та допустимих доказів.

Разом з тим представник позивача під час розгляду справи неодноразово направляв на адресу суду заяви про розгляд справи за його відсутності, з чого суд доходить висновку про впевненість представника про наявність всіх необхідних доказів по справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звернутися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризики настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Судом надано позивачу реальну процесуальну можливість надати всі необхідні докази на підтвердження заявленого позову.

Суд не вбачає передбачених у наведених нормах цивільного процесуального права законних підстав для того, щоб взяти до уваги текст умов на підтвердження доведеності позову.

В іншому випадку таке сприяння судом у здійсненні однієї із сторін своїх прав призведе до легітимізації зловживанням стороною правом на подання доказів, що є неприпустимим, оскільки за своїм змістом є порушенням передбаченого у ст. 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" права на справедливий судовий розгляд в контексті такого його елемента, як правова визначеність, а також - до порушення конституційної засади судочинства: рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, ст. 129 Конституції України.

В даному випадку суд не може розцінювати надані документи як належні письмові докази.

Виходячи з того, що при зверненні до суду позивачем не надано належних та допустимих доказів про неналежне виконання відповідачем зобовязання по поверненню суми кредиту, суд не вважає можливим задовольнити позовні вимоги за їх недоведеністю, що не позбавляє права на повторне звернення до суду з вимогами на підставі нового доказу, який є іншою підставою позову.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 82, 141, 229, 247 263-265, 268, 273 ЦПК України,-

в и р і ш и в :

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приват Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається відповідно до п.15.5 розділу VІІІ перехідних положень ЦПК України: апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвали суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 13.07.2018 р.

Позивач: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приват Банк" - 01001, м. Київ вулиця Грушевського,1-Д, ;

Відповідач: ОСОБА_1 - 61007, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1;

Суддя: І.К. Ізмайлов