Справа № 369/2904/18 Головуючий у І інстанції Ковальчук Л. М.
Провадження № 22-ц/780/2704/18 Доповідач у 2 інстанції Матвієнко Ю. О.
Категорія 26 19.07.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 липня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: судді-доповідача Матвієнко Ю.О., суддів Мережко М.В., Мельника Я.С., розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 квітня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

В березні 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просив стягнути з неї заборгованість за договором в розмірі 7226 грн. 28 коп., яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 5528 грн. 58 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 716 грн. 39 коп., заборгованості за пенею та комісією в розмірі 981 грн. 31 коп., та понесені по справі судові витрати, посилаючись на те, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 29.12.2015 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 5742,84 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 30.08.2016 року.

Спадкоємці ОСОБА_3 мали право подати заяву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з 28.08.2016 року по 28.02.2017 року, а спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_2, що підтверджується копіями паспортів позичальника ОСОБА_3 та відповідача ОСОБА_2, де в якості адреси реєстрації зазначена: 08154, АДРЕСА_1.

На виконання вимог ч. 2 ст. 1281 ЦК України позивачем 13 лютого 2017 року до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори була направлена претензія кредитора.

22 березня 2017 року позивачем було отримано відповідь Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого ОСОБА_3 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались, а спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії ПАТ КБ «ПриватБанк».

Оскільки відповідач ОСОБА_2 зареєстрована за однією адресою із спадкодавцем, вона згідно вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину, до складу якої ввійшли кредитні зобов'язання померлого позичальника перед банком.

04 жовтня 2017 року до ОСОБА_2 було направлено лист-претензію про погашення заборгованості померлого позичальника ОСОБА_3, на яку відповідач не відреагувала.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав позичальнику ОСОБА_3 кредит у розмірі, встановленому договором, натомість останній порушував умови зобов'язання за договором, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість в розмірі 7226,28 грн., яка, на думку позивача, підлягає стягненню з ОСОБА_2 як спадкоємця померлого боржника ОСОБА_3

Заочним рішенням Києво - Святошинського районного суду Київської області від 05 квітня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Згідно приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки ціна позову в даній справі (7226 грн. 28 коп.) менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, її апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги позивача, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 29.12.2015 року ОСОБА_3 отримав у ПАТ КБ «ПриватБанк» кредит у розмірі 5742,84 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.7).

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданого 30 серпня 2016 року виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області (а.с.34).

На час смерті позичальника у зв'язку з неналежним виконанням ним зобов'язань згідно умов договору, за договором утворилась заборгованість в розмірі 7226 грн. 28 коп. (а.с.6).

На виконання вимог ч. 2 ст. 1281 ЦК України позивачем 13 лютого 2017 року до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори була направлена претензія кредитора (а.с.37).

22 березня 2017 року позивачем було отримано відповідь Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори від 14.03.2017 року, вих. № 495/02-14, в якій зазначалось, що нотаріус не вправі надавати інформацію кредитору, отриману нотаріусом при зверненні спадкоємців та на виконання положень ст. 8 Закону України «Про нотаріат» про обов'язок нотаріуса зберігати нотаріальну таємницю, Києво-Святошинська районна державна нотаріальна контора Київської області надати інформацію про спадкоємців померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3, права не має. При зверненні спадкоємців з питань оформлення спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3, Києво-Святошинська районна державна нотаріальна контора Київської області доведе до відома спадкоємців про наявність вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с.38).

Оскільки відповідач ОСОБА_2 зареєстрована за однією адресою із спадкодавцем, і, на думку кредитора, згідно вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину, до складу якої ввійшли кредитні зобов'язання померлого позичальника перед банком, 04 жовтня 2017 року до ОСОБА_2 було направлено лист-претензію про погашення заборгованості померлого позичальника ОСОБА_3 (а.с.39), на яку відповідач не відреагувала.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові, суд першої інстанції виходив з його необґрунтованості та недоведеності, і колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Згідно вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За правилами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Відповідно до вимог ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредиторами інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Згідно вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою статті 1273 Цивільного кодексу України.

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 була відкрита за заявою ПАТ КБ «ПриватБанк», як кредитора померлого.

Доказів, які б відповідали критеріям належності, допустимості, достатності та достовірності, прийняття ОСОБА_2 спадщини після померлого ОСОБА_3 позивачем суду надано не було, а його посилання на факт реєстрації відповідача за однією адресою з померлим, жодним чином не свідчить про те, що відповідач постійно проживала з померлим на час відкриття спадщини, вчинивши тим самим дії, що свідчать про її прийняття.

Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до вимог ч. ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Оскільки позивачем не доведено того факту, що відповідач ОСОБА_2 прийняла спадщину після померлого ОСОБА_3 у визначений законом спосіб, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за договором б/н від 29.12.2015 року в порядку ст.1282 ЦК України.

Доводів, які б спростували законність та обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення, апеляційна скарга позивача не містить.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування згідно вимог ч. 1 ст. 375 ЦПК України відсутні.

В зв'язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення.

Заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 квітня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий :

Судді: