АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 538/1397/17 Номер провадження 22-ц/786/1287/18Головуючий у 1-й інстанції Бондарь В. А. Доповідач ап. інст. Кривчун Т. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.

Суддів: Бондаревської С.М., Дряниці Ю.В.

секретар: Філоненко О.В.

за участю відповідача ОСОБА_2

розглянула в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на ухвалу Лохвицького районного суду Полтавської області від 22 березня 2018 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: Державний нотаріус Другої Лохвицької державної нотаріальної контори, про визнання недійсним заповіту з моменту його укладення, визнання права власності на майно.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою судді Лохвицького районного суду Полтавської області від 22 березня 2018 року позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа Державний нотаріус Другої Лохвицької державної нотаріальної контори, про визнання недійсним заповіту з моменту його укладення, визнання права власності на майно, повернуто позивачці, роз'яснивши її право на повторне звернення до суду.

Вказану ухвалу оскаржила ОСОБА_3, яка у поданій апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу місцевого суду скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Зазначає, що, при постановленні оскаржуваної ухвали, місцевий суд не врахував положення п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України «»Про застосування норм цивільного законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року №2, відповідно до якого подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред'явленні позову залишити заяву без руху та повернути заявнику.

Також, вказує, що судом першої інстанції безпідставно не було взято до уваги заяву позивача від 16.03.2018 року, яка є в матеріалах справи

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, у грудні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до Лохвицького районного суду Полтавської області з вказаним позовом до ОСОБА_2, в якому прохала постановити рішення, яким: визнати недійсним заповіт №66 від 24.09.2015 року, з моменту його укладення; визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НОМЕР_2, виданий Ватутінським РУГ УМВС України в м. Києві 21.05.1996 року, ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1, а саме 1/2 частки житлового будинку загальною площею 42,6кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_2, а також 1/2 частки земельної ділянки площею 0,0700га, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 та 1/2 частки земельної ділянки площею 0,1600га, що розташована за адресою: АДРЕСА_3, які належали на праві приватної власності померлій ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_3 (а.с.1-4).

Ухвалою Лохвицького районного суду Полтавської області від 07.03.2018 року позовну заяву залишено без руху та надано скаржнику 5-ти денний строк для усунення недоліків з дня отримання вказаної ухвали.(а.с.7).

В подальшому, як зазначено вище, ухвалою судді Лохвицького районного суду Полтавської області від 22 березня 2018 року позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа Державний нотаріус Другої Лохвицької державної нотаріальної контори, про визнання недійсним заповіту з моменту його укладення, визнання права власності на майно, повернуто позивачці, роз'яснивши її право на повторне звернення до суду (а.с.22).

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що недоліки, зазначені в ухвалі суду від 07.03.2018 року, ОСОБА_3 не усунуті, а тому наявні підстави для визнання даного позову неподаним та повернення його позивачу.

Проте, такий висновок суду не відповідає встановленим по справі обставинам та не ґрунтується на законі, виходячи з наступного.

Вимоги щодо форми і змісту позовної заяви містить стаття 175 ЦПК України, згідно з якою у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. При цьому, позовна заява повинна містити: найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв'язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов'язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Частиною п'ять ст.177 ЦПК України визначено, що позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

За змістом ст.ст.13,175 ЦПК України позивач (заявник) на власний розсуд обґрунтовує свої вимоги з викладом відповідних обставин та зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини.

Згідно ч.3 ст.49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Відповідно до ч.2 ст.83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

При цьому частиною п'ять та сім статті 83 ЦПК України, визначено, що у випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Якщо зі зміною предмета або підстав позову або поданням зустрічного позову змінилися обставини, що підлягають доказуванню, суд залежно від таких обставин встановлює строк подання додаткових доказів.

З наведеного вбачається, що позивач на власний розсуд обґрунтовує свої вимоги з зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини, а тому суд не вправі через неподання доказів при пред'явленні заяви залишати її без руху та повертати заявнику.

Як убачається зі змісту ухвали Лохвицького районного суду Полтавської області від 07.03.2018 року підставами для залишення позовної заяви без руху, згідно ухвали судді, є її невідповідність вимогам ст. ст.175,177 ЦПК України, зокрема :

- викладаючи обставини справи, в обгрунтування своїх позовних вимог позивач не зазначає доказів, що підтверджують вказані обставини, та доказів, які підтверджують складання заповіту під впливом;

- позивачем не зазначені відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися;

- позивачем не вказано про звернення до нотаріальної контори по питанню прийняття спадщини, відсутня обгрунтована Постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій;

- відсутнє підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Вказану ухвалу від 07.03.2018 року позивач отримала 15.03.2018 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №170 (а.с.9).

26.03.2018 року на адресу місцевого суду надійшла заява ОСОБА_3 про усунення недоліків, яка, відповідно до штемпеля на конверті, була направлена позивачем 19.03.2018 року, тобто в межах визначеного судом п'ятиденного строку на усунення недоліків апеляційної скарги.

Проте, місцевим судом 22 березня 2018 року було постановлено оскаржувану ухвалу про визнання даної позовної заяви неподаною та повернення її позивачу, оскільки ОСОБА_3 у визначений судом термін не усунуто недоліки позовної заяви.

При цьому, п.7 ч.2 ст.197 ЦПК України визначено, що саме у підготовчому засіданні суд з'ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання; вирішує питання про проведення огляду письмових, речових і електронних доказів у місці їх знаходження; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання, вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

З наведеного вбачається, що питання оцінки обґрунтованості позову вирішується судом на наступних етапах судового розгляду, та, у разі висновку суду про його необґрунтованість, він може бути залишений без задоволення. Тобто, суд не вправі з цих підстав залишити позовну заяву без руху та повертати заявнику.

Відповідно до вищевикладеного, при постановленні ухвали про залишення позову без руху, а в подальшому повертаючи позовну заяву на підставі ст.185 ЦПК України місцевий суд не врахував всіх вказаних обставин, та безпідставно залишив заяву без руху як таку, що не відповідає вимогам ст.ст.175,177 ЦПК України, після чого передчасно та за відсутності законних підстав, постановив ухвалу про визнання позовної заяви неподаною та повернув її позивачу.

Оскільки ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням норм процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про її скасування та направлення матеріалів позову до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.374, п.п.3,4 ч.1 ст.379 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи , порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст.ст.368, п.6 ч.1 ст.374, п.п.3,4 ч.1 ст.379, ст.ст.382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 Лохвицького районного суду Полтавської області від 22 березня 2018 року, - задовольнити.

Ухвалу Лохвицького районного суду Полтавської області від 22 березня 2018 року, - скасувати.

Матеріали позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: Державний нотаріус Другої Лохвицької державної нотаріальної контори, про визнання недійсним заповіту з моменту його укладення, визнання права власності на майно, - повернути до Лохвицького районного суду Полтавської області для продовження розгляду на стадію відкриття провадження.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ: /підпис/ Т.О. Кривчун

СУДДІ: /підпис/ С.М. Бондаревська

/підпис/ Ю.В. Дряниця

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Т.О. Кривчун