АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«10» липня 2018 року

м. Харків

справа № 613/1289/17

провадження № 22-ц/790/3099/18

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Колтунової А.І.,

суддів: Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря: Семикрас О.В.,

учасників справи:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представник третьої особи ГУ Держгеокадастру у Харківській області ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Куп'єваської сільської ради Богодухівського району Харківської області, треті особи: Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, ОСОБА_4 державна нотаріальна контора Харківської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом за апеляційною скаргою представника Головного управління Держгеокадастру у Харківській області ОСОБА_3 на рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 14 березня 2018 року, постановленого суддею Шалімовим Д.В.,-

ВСТАНОВИВ:

07 листопада 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) площею 4,2954 га (далі Пай), яка розташована на території Куп`єваської сільської ради Богодухівського району, після смерті ОСОБА_5, яка належала на підставі сертифікату серії ХР № 0164022, виданого ОСОБА_4 райдержадміністрацією 16 вересня 1996 року, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів по Куп`єваській сільській раді за № 522 (а.с. 2-4).

В обґрунтування позову зазначив, що 01 січня 2006 року помер його батько ОСОБА_5 До складу спадщини входить право на вказаний вище Пай. При житті його батько не виготовив технічну документацію на земельну ділянку та не отримав правовстановлюючий документ на неї, а саме державний акт. Після смерті батька він прийняв спадщину, звернувшись із відповідною заявою до ОСОБА_4 державної нотаріальної контори. Нотаріусом йому було запропоновано надати правовстановлюючі документи на Пай, проте він позбавлений можливості це зробити, оскільки вказані документи були втрачені ще за життя спадкодавця. Враховуючи наведене, він звернувся до суду за захистом свого права на спадкування після смерті ОСОБА_5

Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 14 березня 2018 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) площею 4,2954 га, посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0164022, що розташована на території Куп`єваської сільської ради Богодухівського району Харківської області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, який помер 01 січня 2006 року (а.с. 101-107).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Харківській області ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що позивач не надав суду доказів відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме відповідної постанови. Також, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності. Крім того, резолютивна частина рішення суду першої інстанції є нечіткою, незрозумілою, а саме рішення таким, яке неможливо виконати. Так, в резолютивній частині рішення не зазначено, за рахунок яких земель за ОСОБА_1 визнається право на земельну частку (пай). Одиницею виміру земельної ділянки є саме умовні кадастрові гектари. Також вирішення даної справи впливає на права ОСОБА_4 районної державної адміністрації, до компетенції якої відноситься видача сертифікатів на земельну ділянку (пай) та яка у звязку з цим має бути співвідповідачем у справі (а.с. 113-115).

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 08 червня 2018 року закінчено підготовку апеляційного розгляду даної цивільної справи, справу призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні з викликом учасників справи (а.с. 210).

ОСОБА_1 надано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, мотивуючи тим, що рішення суду є законним та обґрунтованим.

В суді апеляційної інстанції представник Головного управління Держгеокадастру у Харківській області апеляційну скаргу та викладені в ній доводи підтримувала.

ОСОБА_1 та його представник проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Представники Куп'єваської сільської ради Богодухівського району Харківської області та ОСОБА_4 державної нотаріальної контори Харківської області в суд апеляційної інстанції не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 179).

ОСОБА_4 державна нотаріальна контора Харківської області просила розглядати справи у відсутності їх представника (а.с. 171, 175).

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення представника Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, ОСОБА_1 та його представника, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач як спадкоємець ОСОБА_5 прийняв після смерті останнього спадщину, до складу якої входить в тому числі право на вказаний вище Пай.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам закону відповідає.

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується учасниками справи, 01 січня 2006 року помер ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ВЛ № 053159, виданого Полково-Микитівською сільською радою Богодухівського району Харківської області 03 січня 2006 року (а.с. 8).

Згідно копії свідоцтва про народження серії VІІ-УР № 1205479, виданого Ясенівським відділом РАЦС Охтирського району Сумської області 18 березня 1968 року, позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_5 (а.с. 7).

Як вбачається з копії заяви ОСОБА_1 від 30 червня 2006 року, підпис якого на заяві посвідчений державним нотаріусом ОСОБА_4 державної нотаріальної контори, ОСОБА_1 30 червня 2006 року звернувся до вказаної нотаріальної контори із заявою про прийняття ним спадщини після смерті батька ОСОБА_5 (а.с. 79).

ОСОБА_4 державної нотаріальної контори №2011/02-17 від 26 жовтня 2017 року, адресованим ОСОБА_1, останньому як спадкоємцю померлого ОСОБА_5 розяснено право вирішити в судовому порядку питання щодо спадкування права на Пай, оскільки сертифікат про право на Пай втрачений (а.с. 10).

Згідно листа Відділу Держгеокадастру у ОСОБА_4 районі Харківської області № 29-20.12-0.4-153/2-17 від 23 січня 2017 року, сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0164022 по КСП «ім. Тельмана» на ім`я ОСОБА_5

В.А. зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів по Куп`єваській сільській раді за № 522 та виданий власнику (а.с. 11).

Як вбачається з Додатку до протоколу жеребкування від 12 серпня 1996 року, в якому зазначено власників земельних часток (паїв), ОСОБА_5 належить земельна ділянка № 335 площею 4,2954 га. (а.с. 98).

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно статті 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) в тому числі мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом.

Статтею другою вказаного вище закону передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач як спадкоємець за законом першої черги у встановлені законодавством України строк та порядок прийняв спадщину, що залишилась після смерті батька ОСОБА_5, до складу якої в тому числі входить право на Пай, та ухвалив справедливе, законне та обґрунтоване рішення про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги вказаних висновків не спростовують.

Оцінюючи аргументи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів в тому числі керується прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, який зазначав, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (рішення у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., ОСОБА_1 A, N 303-A, параграф 29).

Доводи апеляційної скарги відносно того, що позивач не надав суду доказів відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме відповідну постанову, суд не може визнати такими, що свідчать про наявність підстав для скасування рішення, оскільки з матеріалів справи вбачається, що у позивача відсутній вказаний сертифікат, в звязку з чим йому державним нотаріусом розяснено право вирішити питання щодо спадкування права на Пай в судовому порядку.

Доводи апеляційної скарги про те, що коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності, колегія суддів не може прийняти в якості таких, які свідчать про незаконність рішення суду першої інстанції, оскільки у вказаному рішенні за позивачем визнано не право власності на земельну ділянку, а право на Пай.

Оцінюючи аргументи апеляційної скарги відносно того, що резолютивна частина рішення суду першої інстанції є нечіткою, незрозумілою, а саме рішення таким, яке неможливо виконати, колегія суддів враховує, що вказані обставини самі по собі не можуть бути підставою для відмови в позові, про що просить в апеляційній скарзі представник третьої особи. Крім того, цивільним процесуальним законодавством, зокрема ст. 269-271 ЦПК України, визначений інший порядок усунення недоліків судового рішення, а саме передбачено можливість як виправлення описок у судовому рішенні, так і його розяснення або ухвалення додаткового рішення.

Крім того, колегія суддів враховує, що зазначеним судовим рішенням за ОСОБА_1 визнано право на земельну ділянку (пай) у порядку спадкування.

Питання щодо можливості виділення йому земельної ділянки предметом судового розгляду не було.

За таких обставин, доводи представника Головного управління Держгеокадастру у Харківській області відносно того, що суд не зазначив, за рахунок яких земель буде виділяться земельна ділянка, не є обґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що співвідповідачем в даній справі має бути в тому числі ОСОБА_4 районна державна адміністрація, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в позові, оскільки позивачем предявлений позов про визнання права на земельну ділянку (пай) у порядку спадкування, у звязку з чим судом обґрунтовано до участі у справі залучена територіальна громада в особі Куп'єваської сільської ради Богодухівського району Харківської області, що відповідає розясненням, які містяться в п. 2,3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування».

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 пропустив строки позовної давності захисту порушених прав, оскільки його батько помер у 2006 році, а до суду він звернувся у 2017 році, так як судом безспірно встановлено, що він прийняв спадщину після смерті батька у шестимісячний строк, звернувшись з заявою до нотаріальної контори (а.с. 101).

Отже, доводи, викладені в апеляційній скарзі висновків суду не спростовують.

Згідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки особою, яка подала апеляційну скаргу, не доведено наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення, колегія суддів, переглядаючи справу згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку щодо відсутності підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 81, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Головного управління Держгеокадастру у Харківській області ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 14 березня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 липня 2018 року.

Головуючий суддя: Судді: ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8