РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

Справа № 643/15849/17

Провадження № 2/643/2075/18

09.07.2018 Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючої Букреєвої І.А., за участю секретаря судового засідання Саілян Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей Московського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон без згоди батька,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнення, просить надати дозвіл на оформлення документів та виїзду дитини ОСОБА_3 за кордон без згоди батька, до країн Шенгенської угоди (Угорщина, Польща, Словенія, Словаччина, Чехія), до Російської Федерації з 01.07.2019 по 31.08.2019 у супроводі матері ОСОБА_1 з метою оздоровлення, відпочинку та відвідування близьких родичів.

В обґрунтування вимог зазначила, від зареєстрованого шлюбу з відповідачем по справі - ОСОБА_2 мають спільну дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 05.02.2008 року шлюб між сторонами розірвано. Крім того, рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 18.05.2007 року вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання спільної дитини ОСОБА_3 у розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 04.05.2007 року до її повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, установленого на одну дитину.

Крім цього, в позові зазначено, що відповідач не виконує батьківські обов'язки. Дитина проживає з позивачем, яка самостійно несе витрати по утриманню доньки. Відповідач відмовився на усні та письмові прохання позивача приймати участь у вихованні дитини. Також, зазначила, що відповідач тривалий час живе та працює за кордоном, про що надала підтверджуючі докази.

Ухвалою суду від 22.01.2018 року відкрито загальне позовне провадження та призначено справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні.

Ухвалою суду від 18.04.2018 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 20, 29, 32, 65), причини неявки до суду не повідомив. Крім цього, на адресу суду відповідачем відзив не надавався.

Представник третьої особи надав заяву про розгляд справи за відсутності представника Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, зазначивши про прийняття рішення по справі на розгляд суду в інтересах дитини (а.с. 26).

Тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі матеріалів, відповідно до ст.280 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

У відповідності до ст.ст. 13,81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу від 25.03.2008 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Золочівського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 22 (а.с. 6).

Від шлюбу мають дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5).

Рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 18.05.2007 року вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання спільної дитини ОСОБА_3 у розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 04.05.2007 року до її повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, установленого на одну дитину (а.с. 7).

Згідно ухвали Московського районного суду м.Харкова від 28.04.2017 року, за поданням державного виконавця Московського ВДВС м.Харків ГТУЮ у Харківській області тимчасово обмежено ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання вищезазначеного рішення Золочівського районного суду Харківської області (а.с. 37-38).

Крім цього, рішенням Московського районного суду м.Харкова від 15.01.2018 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів задоволено частково, та вирішено стягнути з останнього на користь позивачки неустойку (пеню) по заборгованості за сплату аліментів за період з березня 2016 року по лютий 2017 року у розмірі 3992,27 грн. (а.с. 51-53).

Також, до матеріалів справи долучена копія листа ОСОБА_1, з підтвердженням про його направлення, з проханням до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон (а.с. 43).

При цьому, в матеріалах справи містяться довідки Відділу юридичних справ Департаменту міграційних послуг Національної міграційної служби Міністерства громадської безпеки Республіки Панама та довідка Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, в яких зазначено, що відповідач ОСОБА_2 перетинав державний кордон у період 28.06.2014 року, 04.07.2014 року, 22.02.2016 року (а.с. 47, 48, 49, 50).

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно ст.313 Цивільного Кодексу України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Відповідно до п. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», за відсутності згоди одного з батьків на виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків батька і матері у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей.

Відповідно ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Діючим законодавством не встановлено обмежень щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Діючим законодавством передбачено можливість ухвалення судом рішення на виїзд, а не на постійні виїзди без згоди батька, не позбавленого батьківських прав, такі поїздки можуть мати разовий характер з певним часовим проміжком перебування у відповідній державі.

Оскільки, у позивачки є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дітей за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено жодних обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої доньки за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог та надання дозволу на виготовлення проїзних документів для виїзду дитини за кордон без згоди батька.

Суд, оцінивши докази у справі, вважає, що надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон у супроводі матері, без згоди батька, а також надання дозволу матері на оформлення проїзного документа для дитини для виїзду за кордон - буде відповідати інтересам дитини, яка росте та розвивається, але з обов'язковим покладенням обов'язку на матір забезпечити приїзд дитини до України, не виходячи за часовий проміжок наданого дозволу.

Керуючись ст.ст. 12,13,81,258,259, 263-265, 280-282 ЦПК України, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей Московського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон без згоди батька - задовольнити часково.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, за межі України на період з 01 червня 2019 року по 31 серпня 2019 року у супроводі матері ОСОБА_1 без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 до країн Шенгенської угоди (Угорщина, Польща, Словенія, Словаччина, Чехія) та до Російської Федерації з метою оздоровлення , відпочинку та відвідування близьких родичів.

Дозволити ОСОБА_1, без згоди батька - ОСОБА_2, виготовити проїздні документи на виїзд неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, за кордон на вказаний період.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів.

Повний текст рішення виготовлений 10 липня 2018 року.

Суддя