_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/3246/18
Провадження № 2/520/4153/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2018 року

Київський районний суд м.Одеси

У складі судді Калашникової О.І.

При секретарі Шеховцевій О.В.

Розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Юридичного департаменту Одеської міської ради ОСОБА_2 про визнання права власності на квартиру,

Встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вимогами ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1, посилаючись на положення ст.392 ЦК України. До судового засідання позивач ( його представник) до суду не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позов підтримує.

Відповідач до суду не зявився, сповіщений про час і місце слухання справи, відзив на позов не надав.

Суд вивчив матеріали справи і встанови наступне:

На підставі договору купівлі-продажу від 11.02.1999 року квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1. Право власності позивача на вказане нерухоме майно зареєстроване в КП «БТІ» Одеської міськради 18.02.1999 року.

19.01.2018 року ОСОБА_1 втратив особисті документи ( невстановлена досудовим слідством особа викрала у позивача сумку з документами), серед інших і оригінал договору купівлі-продажу квартири.

16.02.2018 року позивач подав державному реєстратору прав на нерухоме майно ОСОБА_2 Юридичного департаменту Одеської міськради заяву про державну реєстрацію права приватної власності на квартиру АДРЕСА_1. Державний реєстратор 20.02.2018 року винесла рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, з тих підстав, що заявник надав копію правовстановлюючого документу на квартиру договору купівлі-продажу від 11.02.1999 року, а не оригінал документу.

Посилаючись на положення ст. 392 ЦК України, позивач вимагає визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_2.

На обґрунтування своїх вимог позивач надав такі докази: копію договору купівлі-продажу від 11.02.1999 року, лист-відповідь КП «БТІ» Одеської міськради про наявність реєстрації прав на вказану квартиру на імя позивача, довідку Київського відділу поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області щодо кримінального провадження від 19.01.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, рішення державного реєстратора про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 20.02.2018 року.

Дослідивши надані позивачем докази і наведені доводи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» обовязковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав.

Стаття 24 вищевказаного Закону містить перелік підстав, за яких власнику майна може бути відмовлено у державній реєстрації. Так, відповідно до п.4 ч.1 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі договорів, укладених у порядку, встановленому законом.

Судом встановлено, що позивач набув права власності на квартиру на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного 11.02.1999 року в письмовій формі між ним і ОСОБА_3 та зареєстрованого Товарною біржею «Центральна Одеська біржа».

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання

його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У даному випадку позивач втратив правовстановлюючий документ і його право власності на квартиру не визнається державним реєстратором.

Суд погоджується з доводами позивача про відсутність іншого, окрім як в судовому порядку, шляху для відновлення порушеного права власності на нерухомість.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання права власності на майно, тому як у державного реєстратора виник сумнів щодо належності позивачу цього майна, у звязку з чим виникла неможливість реалізації позивачем свого права власності через наявність таких сумнівів та внаслідок втрати правовстановлюючих документів. Державний реєстратор не перебуває із власником у зобовязальних відносинах.

Керуючись ст. ст. 259, 263-265,268 ЦПК України , суд

Вирішив

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 41,4 кв.м., в тому числі житловою 27,5 кв.м.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Калашнікова О. І.