Провадження № 2/201/623/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2018р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

при секретарі - Карнаух І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

15.09.2017р. ОСОБА_1 звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітнього сина у розмірі 1/3 частини доходів відповідача (а.с. № 2-4).

23.01.2018р. позивачка змінила предмет своїх позовних вимог та просила стягнути аліменти у твердій грошовій сумі, що дорівнює 5 000 грн. щомісячно (а.с. № 102-104).

В позовній заяві ОСОБА_1, з урахуванням уточнень від 23.01.2018р. посилається на те, що перебувала у цивільному шлюбі з відповідачем, від цього шлюбу мають дитину - сина ОСОБА_3, 23.03.2000р. народження, який мешкає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Відповідач участі у вихованні сина не приймає, матеріально його не утримує. Враховуючи викладене, позивачка просила стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 5 000 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття

В наданій суду 17.07.2018р. заяві позивачка позовні вимоги з урахуванням уточнень підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити, справу просила розглядати за її відсутності і без фіксування судового процесу технічними засобами (а.с.№205).

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче засідання 31.05.2018р. та судове засідання 17.07.2018р. не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення судових повісток (а.с. № 188, 203).

Крім того, відповідач був повідомлений про дату судового засідання 17.07.2018р. шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада» (а.с. № 204).

Раніше 23.11.2017р., 15.03.2018р., 17.07.2018р. представник відповідача ОСОБА_4 (діє за договором про надання правової допомоги від 24.10.2017р. -а.с. № 48) надсилав суду письмові заперечення, в яких просив відмовити в задоволенні позову, а також письмові докази (а.с. № 38-40, 85-86, 152-155, 205-206). В цих письмових запереченнях останній посилався на те, що відповідач вдруге одружився, має у другому шлюбі двох малолітніх дітей, є інвалідом 2-ї групи, має ряд захворювань, отримує невелику заробітну плату, з нього стягнуто аліменти судовим наказом на двох інших дітей, тощо. Просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Згідно до ч.1 ст.223 ЦПК України (який набрав чинності 15.12.2017р.) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За таких обставин, враховуючи письмові заяву позивачки від 17.07.2018р., належне повідомлення відповідача про день та час розгляду справи, як в підготовчому засіданні 31.05.2018р., так і в судовому засіданні 17.07.2018р., суд розглянув цивільну справу 17.07.2018р. за відсутності сторін (їх представників).

Згідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснювався без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Пунктом 9 частини 1 Розділу XI «Перехідні положення» ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VІІІ від 03.10.2017р., який набрав чинності з 15.12.2017р., передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суд розглянув справу 17.07.2018р. з винесенням рішення на загальних засадах цивільного судочинства, встановлених главою 6 розділу III ЦПК України, оскільки відсутні підстави для винесення заочного рішення суду, передбачені ч.1 ст. 280 ЦПК України (відповідач надав письмові заперечення проти позову, отже його позиція щодо невизнання позовних вимог суду відома та буде врахована при розгляді справи поряд з іншими обставинами та доказами).

В межах підготовчого провадження була винесена ухвала про забезпечення доказів від 13.12.2017р. (а.с. № 77), сторони обмінялись письмовим відзивом та відповіддю на цей відзив за правилами ст.ст. 178, 179 ЦПК України (а.с. №38-40, 152-155, 196-197, 205-206).

Підготовче засідання відповідно до ст.197 ЦПК України проведено 31.05.2018р.(а.с.№ 192).

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що сторони перебували у цивільному шлюбі, батьком ОСОБА_3, 23.03.2000р. народження, є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЕЛ № 017803, виданим 21.04.2000р. Управлінням реєстрації актів громадянського стану Чернігівської міської ради Чернігівської області (а.с. № 5).

За час перебування справи в провадженні суду ОСОБА_3 досяг повноліття 23.03.2018р.

На час предявлення позову та розгляду справи та принаймні до досягнення ним 23.03.2018р. повноліття син мешкав зі своєю матірю ОСОБА_1, знаходився на її утриманні (а.с. № 6, 7, 8, 110,111), навчався в КЗО „СЗОШ № 140 ДМР (а.с. № 112, 113).

Позивачка ОСОБА_1 працює в ТОВ „Юридична Компанія „Юкотарс та отримує заробітну плату в середньому 3 000 грн. на місяць (а.с. № 114).

Відповідач ОСОБА_2 є одним з двох засновником та кінцевих бенефіціарних власників ТОВ „Паутіна Плюс зі статутним капіталом 1 000 000грн., розташованому у м. Чернігів (а.с. № 17-19).

Також ОСОБА_2 є одним з трьох засновників ТОВ „Бояр Фарм зі статутним капіталом 70 000грн., розташованому у м. Чернігів (а.с. № 106-109).

Крім того, відповідач працює директором ТОВ „Рижський хліб м. Чернігів (а.с. № 87).

ОСОБА_2 проживає у м. Чернігів, перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, з якою вони виховують та утримують двох малолітніх дітей (а.с. № 45-47).

Відповідно до ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку. Також, згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч.3 ст.181, ч.1 ст.184 СК України (в редакції від 17.05.2017р.) за рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 СК України (в редакції від 17.05.2017р.) при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 183 СК України (в редакції від 17.05.2017р.) частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно ч. 1, 2 ст. 184 СК України (в редакції від 17.05.2017р.), суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018р.» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018р. - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень.

Заперечення представника відповідача ОСОБА_4 проти позову в повному обсязі, суд оцінює критично з огляду на таке.

На ухвалу суду від 13.12.2017р. про забезпечення доказів (а.с. № 77) надано інформацію щодо розміру задекларованого та отриманого ОСОБА_2, 27.05.1966р. народження, доходу за 2017р. (станом на момент надання відповіді), інформацію про наявність у ОСОБА_2, 27.05.1966р.народження, права власності або користування на судна/водний транспорт (морський, річковий), інформацію про наявність у ОСОБА_2, 27.05.1966р. народження, прав на цінні папери.

Так, з відповіді ГУ ДФС у Чернігівській області ДФС від 04.01.2018р. вбачається, що ОСОБА_2 за період з 01.01.2017р. п 30.09.2017р. отримав 411 315 грн.57коп., з яких 400 000 грн. це сума поворотної допомоги, а інше 11 315 грн. 57коп. це заробітна плата на посаді директора ТОВ „Рижський хліб (а.с. № 133).

Додатковими відомостями з Державного реєстру ФО-платників податків про суми виплачених доходів на утримання податків, які надіслані представником відповідача поштою, додатково зазначені доходи відповідача за 3 та 4-й квартали 2017р. у ТОВ „Інвестбуд-груп та ТОВ „Римський хліб на загальну суму 14 429грн.95коп.(а.с. 207).

Отже, загалом відповідач у 2017р. отримав 425 745грн. 52коп., що на місяць складає 35 478грн.79коп.

Такий високих дохід відповідача робить цілком можливим забезпечення щомісячно коштами дітей, як від першого шлюбу, так і другого.

Позивачка наполягає на тому, щоб відповідач сплачував сину щомісячно 5 000грн., що цілком можливо. При цьому, суд враховує, що позивачка, отримавши письмові заперечення відповідача, 23.01.2018р. уточнила свій позов та змінила вимоги по аліментам з 1/3 частини на 5 000грн. щомісячно (а.с. № 102-104), тоді б коли це складало 1/3 частину це було б значно вищою сумою.

Сума у 5 000 грн. на місяць, на стягненні якої наполягає позивачка, лише в 2,5 рази перевищує прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18років, який з 01.07.2018р. 1944 грн.

Варто зазначити, що позивачка з січня по жовтень 2017р. отримала заробітну плату в загальному розмірі 32 482 грн. 24 коп. (а.с. № 114), що на місяць складає суму 3 248 грн.22коп., що у десять разів менше, ніж дохід відповідача, який на місяць складає 35 478грн.79коп.

Заперечення представника відповідача стосовно того, що сума 400 000грн. поворотної допомоги не є тим видом доходу, з якого сплачуються аліменти, суд оцінює критично, оскільки аліменти сплачуються з усіх видів доходів боржника, а не тільки тих, з яких сплачується податок.

Такі самі висновки можна зробити з детального аналізу положень п.14.1.47 та п.14.1.54 ст. 14 Податкового кодексу України.

В цьому випадку суд повністю згоден з позицією позивачки, викладеною у письмовій відповіді від 19.06.2018р. на відгук представника відповідача (а.с. № 196-197).

Щодо майнового стану відповідача суд зазначає наступне.

ОСОБА_2 має автомобіль Mitsubishi Pajero Sport, 2,5 TD, 2012р.випуску, двигун 2477 (а.с. № 105).

Згідно відповіді Державної служби України з безпеки на транспорті від 03.05.2018р. за ОСОБА_2 зареєстровано моторне, прогулянкове судно моделі «Крим»,1972р.побудови, двигун Вихор потужністю 25 к.с. та двигун Вітерець потужністю 8 к.с. (а.с № 189).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.05.2018р. за відповідачем на праві власності були зареєстровані: житловий будинок №32 по вул. Бланка у м. Чернігів, загальною площею 238,4 кв.м., земельна ділянка під цим будинком, площею 0,066, житловий будинок № 24 по вул. Будівельна, с. Загатка Чернігівский р-н Чернігівської області, загальною площею 126,2 кв.м. (а.с. № 170-183).

Втім, як вбачається з цієї Інформаційної довідки 27.02.2018р. ОСОБА_2 подарував будинок №32 по вул. Бланка у м. Чернігів, загальною площею 238,4 кв.м. ОСОБА_5 (своїй нинішній дружині).

Суд критично ставиться до заперечень представника відповідача стосовно того, що ОСОБА_2 у м. Чернігові на підставі судового наказу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 02.11.2017р. вимушений сплачувати аліменти дружині ОСОБА_5 на утримання малолітніх дітей Даніїла, 25.03.2008р. народження, Кіріла, 15.01.2011р. народження в розмірі 1/3 частини своїх доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 27.10.2017р., на користь матері дітей - ОСОБА_5 (а.с. № 52).

Варто зазначити, що жодних підтверджень того, що цей судовий наказ звернуто до виконання протягом з 02.11.2017р. та на день винесення судом рішення по цій справі, не надано.

Суд вважає, що подача до Чернігівського районного суду Чернігівської області з боку дружини відповідача ОСОБА_5 заяви про видачу судового наказу має штучний характер, повязана тільки з предявленням до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська цього позову ОСОБА_1 Так позов до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська подано 15.09.2017р., копію позову з додатками відповідачем отримано 21.10.2017р. (а.с. № 37), а заяву про видачу судового наказу до Чернігівського районного суду Чернігівської області подано 27.10.2017р. (а.с. № 52).

Крім того, поза увагою суду не може залишитися той факт, що 27.02.2018р. ОСОБА_2 подарував будинок №32 по вул. Бланка у м. Чернігів, загальною площею 238,4 кв.м. ОСОБА_5 (своїй нинішній дружині), саме тій, яка 27.10.2017р. позивалася до нього до суду з заявою про видачу судового наказу (а.с. № 170-172).

Отже, в справі немає належних доказів того, що ОСОБА_2 (відповідач) і ОСОБА_5 розірвали між собою стосунки та ОСОБА_2 вимушений сплачувати аліменти ще й іншим дітям.

На день вирішення справи ОСОБА_2 та ОСОБА_5 перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. № 45-47), виховують та утримують двох малолітніх дітей.

Варто зазначити, що обовязок забезпечувати матеріально дитину до її повноліття в повній мірі стосується й сина від громадянського шлюбу з позивачкою.

Укладення між ОСОБА_5 та відповідачем у нашій справі 27.02.2018р. договору дарування житлового будинку площею 238,4 кв.м. мало на меті тільки штучне зменшення статків відповідача, який через свого представника суду зазначав, що не має достатніх коштів утримувати до повноліття свого сина ОСОБА_6 у м. Дніпрі.

Стосовно заперечень представника відповідача про те, що син ОСОБА_3 деякий час проживав з ним та навчався у м. Чернігові (а.с. № 41, 42, 43), суд не приймає до увагою оскільки всі надані документи датовані 2016р., предметом же позовних вимог ОСОБА_1 є стягнення аліментів з 15.09.2017р.(день подачі позову до суду), коли син вже проживав з нею.

Як підтверджено матеріалами справи ОСОБА_3, 23.03.2000р. народження з 2017р. проживає та навчається у м. Дніпрі (а.с. № 110,111, 112, 113).

Наявність у відповідача 2-ї групи інвалідності (а.с. № 44), захворювань (а.с. № 88-91) не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки стягнення аліментів буде проводитись з суми отриманих відповідачем доходів, а вони значні та такі, що дозволяють утримувати до повноліття і трьох дітей і отримувати повноцінне лікування собі.

Крім того, з довідки з місця роботи від 26.12.2017р. вбачається, що відповідач працює директором ТОВ „Рижський хліб (а.с. № 87). До речі, згідно наявних в матеріалах справи сторінок з соціальних мереж ТОВ „Рижський хліб є успішним підприємством у своїй галузі та його керівник ОСОБА_2 приймає активну участь у виробничому та переговорних процесах (а.с. № 116-132).

За таких обставин, оцінивши матеріальне становище сторін, зміст аргументів та заперечень обох сторін, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина аліменти в розмірі 5 000грн., щомісячно, починаючи стягнення з 15.09.2017р. і до досягнення ним повноліття, а саме до 23.03.2018р., проводячи стягнення на користь матері ОСОБА_1

Такий розмір аліментів повністю узгоджується з нормами, встановленими ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України (в редакції від 17.05.2017р.).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі в межах платежу за один місяць.

Обговорюючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України з огляду на те, що позивачка при предявленні позову була звільнена від сплати судового збору, то на підставі ст. 2 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 640грн., що є мінімальною ставкою судового збору на 2017р. (позов подано 15.09.2017р.) за майновими вимогами.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 180 - 184, ч. 1 ст. 191 СК України (в редакції від 17.05.2017р.), ст. 2 Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 128-131, 141, ч.4 ст. 223, ч.2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265, п.1 ч. 1 ст. 430, п. 9 ч. 1 Розділу XI «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції Закону України від 03.10.2017р.), суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, 27.05.1966р. народження, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти на утримання його неповнолітнього сина ОСОБА_3, 23.03.2000р. народження до досягнення ним повноліття, а саме до 23.03.2018р., в розмірі 5 000 грн., стягуючи аліменти на користь матері дитини ОСОБА_1, починаючи стягнення з дня предявлення позову, а саме з 15.09.2017р.

Рішення у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області.

Суддя Ткаченко Н.В.