РОЗІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 327/348/18
Провадження № 2-о/327/12/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.07.2018 року смт.Розівка

Розівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Антіпової Т.А.,

при секретарі судового засідання Літвіновій Т.А.,

за відсутності осіб, які повинні приймати участь у справі,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Розівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (далі Розівський РВ ДРАЦС ГТУЮ у Запорізькій області) про встановлення факту смерті,

В С Т А Н О В И В:

19.07.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною заявою, в якій зазначив, що він є спадкоємцем ОСОБА_2, яка померла 11 липня 2018 року, у Червоногвардійському районі м. Макіївка, Донецької області, та яка за життя мала статус внутрішньо переміщеної особи та проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Смерть наступила в результаті інтоксикації, раку правої нирки, що підтверджується лікарським свідоцтвом № 701, виданим міським патологоанатомічним бюро м. Макіївки 12 липня 2018 року та свідоцтвом про смерть серії ДНР № 108641, видане Макіївським міським відділом актів цивільного стану. Заявник ОСОБА_1 поховав померлу ОСОБА_2 у м. Макіївка. Відповідно до заповіту від 29 вересня 2016 року, посвідченого державним нотаріусом Волноваської державної нотаріальної контори Донецької області та зареєстрованим за № 643 заявник є єдиним спадкоємцем померлої. Інших родичів чи спадкоємців у померлої немає. При зверненні до Розівського РВ ДРАЦС ГТУЮ у Запорізькій області з метою належної реєстрації смерті ОСОБА_2, заявнику було відмовлено на тій підставі, що факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, де неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнятим відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Встановлення факту смерті має важливе юридичне значення, адже без цього заявник не може прийняти спадщину, оскільки нотаріусу при подачі заяви про прийняття спадщини необхідно надати свідоцтво про смерть, а встановити факт смерті на тимчасово непідконтрольній території України в інший спосіб, крім судового, неможливо.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, проте надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність та заяву про встановлення факту смерті задовольнити (а.с. 15).

ОСОБА_3, як представник заінтересованої особи Розівського РВ ДРАЦС ГТУЮ у Запорізькій області, у поданій до суду письмовій заяві, не заперечувала проти задоволення вимог ОСОБА_1, та також просила розглянути справу за її відсутності (а.с. 19).

Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Суд, з'ясувавши позицію заявника, а також представника заінтересованої особи, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у них докази та надавши їм належну оцінку, вважає, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту смерті підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суди розглядають справи про встановлення факту смерті особи у певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України).

Згідно із ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Особливості провадження у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України визначені ст. 317 ЦПК України.

Відповідно до Переліку № 1 населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», м. Макіївка відноситься до визначених у цьому Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин.

Так, судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 є спадкоємцем померлої ОСОБА_2, що підтверджується копією заповіту від 29 вересня 2016 року, посвідченого державним нотаріусом Волноваської державної нотаріальної контори Донецької області та зареєстрованим за № 643 заявник (а.с. 11). Даний заповіт зареєстровано в Спадковому реєстрі за № 59576827 від 29.09.2016 року, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 45258888 від 29.09.2016 року (а.с. 12).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 померла 11 липня 2018 року у м. Макіївка, про що 16 липня 2018 року за № 1243 Макіївським міським відділом записів актів громадянського стану Державної ОСОБА_4 Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки було видано свідоцтво про смерть, та що також підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 701 від 12 липня 2018 року і відповідною довідкою про причину смерті (а.с. 9-10).

Частиною 3 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» встановлено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

У відповідності до ч. 6 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоровя, де настала смерть, та інших осіб.

Згідно Наказу Міністерства охорони здоровя від 08 серпня 2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті» для забезпечення реєстрації смерті в органах державної реєстрації актів цивільного стану, закладом охорони здоровя видається лікарське свідоцтво про смерть форми № 106/о.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті.

Розівський РВ ДРАЦС ГТУЮ у Запорізькій області листом від 17 липня 2018 року відмовив заявнику у державній реєстрації смерті ОСОБА_2, на тій підставі, що для реєстрації було пред`явлено документ, який видано на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с. 5).

Встановлення факту смерті ОСОБА_2 має важливе значення для заявника, адже без цього заявник не може прийняти спадщину, так як нотаріусу при подачі заяви про прийняття спадщини необхідно надати свідоцтво про смерть, а встановити факт смерті на тимчасово непідконтрольній території України в інший спосіб, крім судового, неможливо.

Також судом враховано, що вищевказаний факт не може бути встановлений в іншому порядку, крім судового.

Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту смерті є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Згідно ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Керуючись ст.ст. 211, 247, 259, 263-265, 293, 294, 315-319 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати встановленим факт смерті, а саме, що ОСОБА_2, яка народилась 12 листопада 1933 року у х. Подолохи, Пристенського району, Курської області, померла 11 липня 2018 року у Червоногвардійському районі м. Макіївка Донецької області.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції, Розівський районний суд Запорізької області шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подано протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Рішення суду відповідно до частини 1 статті 273 ЦПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя: Т.А. Антіпова