Провадження №2/756/484/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2018 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Луценко О.М.,

за участі секретаря Галелюк Т.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Руслана Олеговича, Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк», про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 31677187 від 03.10.2016р., прийнятим приватним нотаріусом КМНО Швецьом Русланом Олеговичем про державну реєстрацію права власності за ПАТ « Приват Банк» на однокімнату квартиру АДРЕСА_1 скасувати в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис № 16696482 про державну реєстрацію за ПАТ « Приват Банк» право власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 що здійснена 28.09.2016р. приватним нотаріусом КМНО Швецем Р.О. припинити дії, які порушують права позивача, а саме: в супереч вимог ч 3 ст.37, ст.40 Закону України "Про іпотеку", ст.ст.41, 47 Конституції України, ст. 109 ЖК України.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що 16.11.2007 року між ПАТ КБ « Приват Банк» та ОСОБА_1 було укладено Договір про іпотечний кредит № К2S4G8.

Відповідно до кредитного договору банк надав позичальнику на умовах строковості, платності, забезпеченості, цільового використання грошові кошти в сумі 558 000,00 грн. , зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15% річних.

Пунктом 1.3 договору визначено, кредит надається строком погашення не пізніше 11.11.2027року на придбання у власність окремої квартири з метою постійного проживання за договором купівлі- продажу № 837 від 11.11.2007р., розташованої за адресою м. Київ, пр.-т Героїв Сталінграда буд.42,кВ.1.

16.11.2007 року з метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором № № К2S4G8 між банком та позичальником ОСОБА_1 укладено Договір іпотеки № К2S4G8, який посвідчено ОСОБА_4 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу.

Відповідно до п. 1.1. Договору іпотеки, предметом іпотеки, є однокімнатна квартира, загальною площею 31,80 кв.м., АДРЕСА_1

В жовтні 2016 року позивачу в телефонному режимі особою, яка представилась як представник кредитора, було повідомлено, що дана квартира була прийнята у власність ПАТ КБ « Приват Банк» шляхом застосування ст..37 Закону України « Про іпотеку», що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 69550077.

Правочин зі звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття у власність та перереєстрація права власності, що оформлено рішенням приватного нотаріуса про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №31677187 від 03.10.2016р., відбувались з порушенням умов договору іпотеки, вимог законодавства України, чим порушено майнові права позивача та право власності на предмет іпотеки, а рішення нотаріуса про реєстрацію є незаконним.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд постановити рішення, яким позов задовольнити.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О в судове засідання не з'явився, направив клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача ПАТ КБ « Приват Банк» в судове засідання не з'явивсь, про причини неявки суд не повідомив, своїм правом надати відзив на позовну заяву не скористався.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 16.11.2007 року між ПАТ КБ « Приват Банк» та ОСОБА_1 було укладено Договір про іпотечний кредит № К2S4G8. Відповідно до кредитного договору банк надав позичальнику на умовах строковості, платності, забезпеченості, цільового використання грошові кошти в сумі 558 000,00 грн. , зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15% річних (а.с. 11-14).

16.11.2007 року з метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором № № К2S4G8 між банком та позичальником ОСОБА_1 укладено Договір іпотеки № К2S4G8, який посвідчено ОСОБА_4 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу( а.с.15-17).

Відповідно до п. 1.1.1. договору іпотеки, іпотекою забезпечується в повному обсязі виконання усіх грошових зобов'язань іпотекодавця за договором про іпотечний кредит№ К2S4G8 від 16.11.2007року.

Згідно п. 1.1 договору іпотеки, предметом іпотеки є однокімнатна квартира, загальною площею 31,80 кв.м., АДРЕСА_1

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 22.11.2011року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № К2S4G8 від 16.11.2007року в розмірі 632 388,60грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ « Приват Банк»( а.с.48-49).

рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 01.03.2012р. стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ « Приват Банк» суму заборгованості за договором К2S4G8 від 16.11.2007року в розмірі 647 363,33грн. та судові витрати в розмірі 1820,00грн.( а.с. 54-55).

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 09.06.2015р. виселено ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житла( а.с.56-57).

Як вбачається з нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_1 відомо про існування заборгованості перед ПАТ КБ « Приват Банк», можливості погасити борг не має та не заперечує проти вчинення нотаріальної дії та продажу квартири( а.с.59).

З матеріалів справи убачається, що за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень прийнятої, державним реєстратором прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецьом Р.О. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 03.10.2016 року, індексний номер 31677187, відповідно до якого вирішено провести державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за суб'єктом ПАТ КБ « Приват Банк».

На підставі вищезазначеного рішення державним реєстратором внесено запис від 28.09.2016року за №16696482 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до п. 4.3 Договору іпотеки, звернення стягнення по застереженню про задоволення вимог іпотекодержателя здійснюється відповідно до цього договору іпотеки та відповідно до ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку»).

Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому ст. 37 цього Закону.

Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання (ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку»).

Отже, передбачений вищевказаною нормою договір про задоволення вимог іпотекодеожателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, повинні відповідати загальним положенням про договір, установленим розділом II книги п'ятої Цивільного кодексу України.

При дотриманні цих умов іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки з дотриманням умов звернення стягнення та порядку реалізації, передбачених Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрації обтяжень».

Виходячи з умов Договору іпотеки, сторони погодили, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку».

Тобто, у разі звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, при реєстрації прав власності на таке майно, правовстановлюючим документом повинен бути договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на предмет іпотеки було зареєстровано приватним нотаріусом на підставі договору іпотеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Перелік нотаріальних дій, право на вчинення яких має нотаріус, наведений у ст.34 Закону України «Про нотаріат». Поряд з тим нотаріусу, з огляду на його правовий статус, делеговані функції державного реєстратора речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, реалізовувати які він може лише у випадках і в порядку, визначених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна передбачена Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 р. № 868.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нотаріус як спеціальний суб'єкт здійснює функції державного реєстратора, крім передбачених пунктами 4 і 6 частини другої статті 9 Закону.

Згідно п. 15 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Поставною Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 р. за №868, під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо:

1) обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках);

2) повноважень заявника;

3) відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах;

4) наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону;

5) наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Також ч. 4 ст. 5 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріус зобов'язаний відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам.

Згідно ст. 5 Закон України «Про нотаріат», нотаріус, зокрема, зобов'язаний: здійснювати свої професійні обов'язки відповідно до цього Закону і принесеної присяги; сприяти громадянам, підприємствам, установам і організаціям у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз'яснювати права і обов'язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду.

В силу положень ст. 37 Закону України «Про іпотеку», рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем в суді.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав.

Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року №1141 затверджено Порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до п. 41 вказаного Порядку, державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Отже, рішення суду про скасування рішення про державну реєстрацію прав є підставою для внесення до Державного реєстру прав запису про скасування державної реєстрації прав.

Крім того, звернення стягнення на майно це право іпотекодержателя щодо задоволення усіх грошових зобов'язань іпотекодавця за кредитним договором, а заборона вчинення таких дій порушить права іпотекодержателя.

Згідно ст. 3 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України.

Згідно Положення про Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської Державної адміністрації) від 26.04.2016 р., основними завданнями Департаменту є забезпечення реалізації державної політики у сферах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно ті їх обтяження, юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців, реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб на території міста Києва, а також щодо надання відомостей з Державного земельного кадастру; здійснення в межах компетенції координації діяльності районних в місті Києві державних адміністрацій у сфері державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб на території міста Києва.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв*язку, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог належними і допустимими доказами та необхідність відмовити в позові.

Керуючись ст. ст. 11, 16, 379, 382 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 5, 34, 50 Закону України «Про нотаріат», Законом України «Про іпотеку», Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження», ст.ст. 4, 12, 76, 81, 89, 133, 137, 141, 263, 264, 265, 268, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Руслана Олеговича, Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк», про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно- відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Луценко