Справа № 640/2736/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 липня 2018 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Попрас В.О.,
при секретарі - Томіної І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 «СК «ПРОВІДНА» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок злочину, -
В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити, відповідач ОСОБА_2 та його представник позовні вимоги визнали частково - тільки в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000 грн., які 16.06.2018 шляхом грошового переказу відшкодували позивачу, а тому просять в іншій частині в позові ОСОБА_1 просять відмовити.
Суд, вислухавши позивача, відповідача ОСОБА_2 та його представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 05.09.2017 ОСОБА_2 визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, та звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 286 КК України на підставі п.2 ч.1 ст. 49 КК України, у звязку із закінченням строків даності. Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 за ч.1 ст. 286 КК України закрито. Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 «СК «ПРОВІДНА» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок злочину, залишено без розгляду.
21.02.2018 р. ОСОБА_1 подав до Київського районного суду м. Харкова позов, в якому, в тому числі, просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь матеріальні збитки за виклик автомобіля АвтоSOS і крана для евакуації пошкодженого автомобіля з місця події ДТП в розмірі 2500 грн.
Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Оскільки позивачем не надано доказів, підтверджуючих понесення позивачем витрат за виклик автомобіля АвтоSOS і крана для евакуації пошкодженого автомобіля з місця події ДТП, а також розміру понесених ним витрат, в цій частині його позовні вимоги задоволенню не підлягають.
25.12.2012 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 «СК «ПРОВІДНА» був укладений поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/8876773, строком дії з 27.12.2012 по 26.12.2013, відповідно до якого застраховано цивільну відповідальність осіб, які на законних підставах керують забезпеченим транспортним засобом «Опель Вектра» д.р.н. 437-65ХК.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.
Згідно з пунктами 1, 3 частини 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Частиною 3 ст. 11 ЦК України також передбачено, цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.
Вищезазначені статті передбачають обов'язковою умовою для виплати страхового відшкодування ОСОБА_3 «СК «ПРОВІДНА» потерпілим, наявність встановленої у судовому порядку вини страхувальника (застрахованої особи) ОСОБА_3 «СК «ПРОВІДНА» у вчиненні ДТП.
Згідно із п. 22.1 ст. 22 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну в наслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
Відповідно до ст. 35 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. До заяви додаються зазначені в законі відповідні документи та документи, які мають відношення до даної дорожньо-транспортної пригоди, завірені у встановленому порядку.
Відповідно до ст. 36.2. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виплата страхового відшкодування здійснюється страховиком не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування.
Як вбачається зі змісту п. 35.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язок по обґрунтуванню вимоги заявника та надання доказів, що підтверджують заявлені вимоги відповідно покладений саме на заявника, тобто в даному випадку на цивільного позивача.
Статтею 13 ЦК України визначено, що особа здійснює свої цивільні права у межах наданих їй договором або актами цивільного законодавства.
Потерпілі внаслідок дорожньо-транспортної пригоди реалізують свої права на отримання відшкодування у порядку встановленому Законом.
Згідно наданих представником відповідача ОСОБА_3 «СК «ПРОВІДНА» документів вбачається, що позивач ОСОБА_1 20.02.2014 р. звернувся до ОСОБА_3 «СК «ПРОВІДНА» із заявою про виплату страхового відшкодування, завдану здоровю, внаслідок ДТП.
Відповідно до ст. 24 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та купівлею лікарських засобів.
Щодо відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 22.3 ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», потерпілому відшкодовується моральна шкода, передбачена п. 1, 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі, відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України.
При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у п. 9.3 ст. 9 Закону, а різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні ДТП.
Таким чином, відповідачем ОСОБА_3 «СК «ПРОВІДНА» відшкодована позивачу ОСОБА_1 витрати на лікування та моральна шкода.
При визначенні розміру моральної шкоди, завданої позивачу, суд виходить з того, що позов випливає з дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась з вини водія ОСОБА_2, в наслідок якої позивачу була завдана шкода. Враховує заподіяні позивачу моральні страждання та переживання в звязку заподіяння шкоди здоровю, пошкодженням майна, внаслідок чого було порушено звичайний ритм його життя. Тому з огляду на викладене, враховуючи що матеріальна шкода позивачу відшкодована, суд враховуючи вік та матеріальну забезпеченість відповідача ОСОБА_2, який є пенсіонером та отримує пенсію у розмірі 1583,66 грн., виходячи з принципів справедливості, виваженості та розумності, вважає достатнім для стягнення відшкодування відповідачем ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 5000 грн. та відшкодування відповідачем ОСОБА_3 «СК «ПРОВІДНА» моральної шкоди в розмірі 2550,00 грн.
Оскільки відповідач ОСОБА_2 в добровільному порядку відшкодував позивачу моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн., а відповідач ОСОБА_3 «СК «ПРОВІДНА» відшкодував моральну шкоду в розмірі 2550,00 грн., позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідачів на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають.
Позивач посилаючись на ст. 1195 ЦК України просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь відшкодувати мінімальний дохід за період лікування та реабілітації в звязку з довготривалою непрацездатністю в період травня по серпень 2013 року у розмірі 4588,00 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.
Проте, цивільна відповідальність відповідача ОСОБА_2 була застрахована ОСОБА_3 «СК «ПРОВІДНА» згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/8876773 від 25.12.2012, строком дії з 27.12.2012 по 26.12.2013.
Згідно п.22.1 ст.22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.
Пунктом 23.1 статті 23 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкодою, заподіяною життю та здоровю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, повязана з лікуванням потерпілого; шкода, повязана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, повязана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; шкода, повязана із смертю потерпілого.
Згідно ст.25 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров'я час втрати працездатності.
Таким чином, шкода, заподіяна життю та здоровю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в тому числі шкода, повязана з лікуванням потерпілого; шкода, повязана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, повязана із стійкою втратою працездатності потерпілим відшкодовується ОСОБА_3 «СК «ПРОВІДНА», якою була застрахована цивільна відповідальність ОСОБА_2 згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/8876773 від 25.12.2012, а не відповідачем ОСОБА_2, до якого позивачем предявлені ці позовні вимоги.
Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Приймаючи до уваги викладене, в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 263 265 ЦПК України, ст.ст. 11, 13, 509, 1195 ЦК України, Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повний текст рішення виготовлено 20.07.2018 року.

СУДДЯ