Справа № 159/4039/17 Головуючий у 1 інстанції: Бойчук П.Ю.
Провадження № 22-ц/773/847/18 Категорія: 81 Доповідач: Шевчук Л. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Здрилюк О.І., Карпук А.К.,

секретар с/з ОСОБА_1,

з участю:

боржника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за поданням державного виконавця Ковельського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, за апеляційною скаргою боржника ОСОБА_2 на ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 24 жовтня 2017 року,

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець Ковельського міськрайонного відділу ДВС звернувся в суд із поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань.

Своє подання державний виконавець обгрунтував тим, що на виконанні у Ковельському міськрайонному відділі ДВС перебуває постанова Любомльського районного суду Волинської області від 26 квітня 2016 року про стягнення з боржника ОСОБА_2 в користь держави 151128,76 грн. адміністративного штрафу. Боржник в добровільному порядку судове рішення не виконує.

Посилаючись на зазначені обставини, державний виконавець просив суд тимчасово обмежити боржника у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 24 жовтня 2017 року подання державного виконавця задоволено.

Постановлено тимчасово обмежити боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань.

Не погоджуючись із постановленою ухвалою, боржник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій просив ухвалу суду першої інстанції скасувати, як незаконну, необґрунтовану та таку, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права, та постановити нову, якою відмовити в задоволенні подання державного виконавця.

У судовому засіданні боржник ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав із підстав, у ній наведених, просив ухвалу суду скасувати, інші учасники справи в судове засідання не зявилися, хоча у встановленому порядку були повідомлені про час та місце розгляду справи, а тому апеляційний суд розглядав справу у їх відсутності.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу боржника слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

Задовольняючи подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, суд першої інстанції виходив з того, що боржник умисно ухиляється від виконання своїх зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, яким з нього в користь держави стягнуто 151128,76 грн.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи та зроблені з додержанням вимог закону.

Із матеріалів справи убачається, що на виконанні Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби перебуває виконавче провадження з примусового виконання постанови Любомльського районного суду Волинської області від 26 квітня 2016 року про стягнення з боржника ОСОБА_2 в користь держави 151128,76 грн. адміністративного штрафу.

Боржник ОСОБА_2 в добровільному порядку судове рішення не виконує.

Згідно зі статтею 33 Конституції України свобода пересування і право на вільний вибір місця проживання належать кожній людині, яка на законних підставах перебуває на території України, і включають у себе: 1) свободу пересування територією України; 2) право на вільний вибір постійного чи тимчасового місця проживання на території України; 3) право вільно залишати територію України; 4) право громадянина України в будь-який час повернутися в Україну. Перші три складові права на вибір місця перебування можуть бути обмежені Законом. Четверта будь-яким обмеженням не підлягає.

Відповідно до статті 313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Стаття 441 ЦПК України передбачає, що тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Встановивши, що боржник ухиляється від виконання судового рішення, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення подання державного виконавця щодо тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України до повного виконання судового рішення.

Не заслуговують на увагу суду доводи апеляційної скарги про те, що боржник ніколи не ухилявся і не ухиляється від виконання судового рішення, оскільки сплатив на даний час 2500 грн. штрафу. Копія квитанції додана боржником до апеляційної скарги.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність ухвали суду першої інстанції, яка постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для скасування ухвали суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу боржника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 24 жовтня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді

Повне судове рішення складено 20 липня 2018 року.