АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2018 року

м. Київ

справа № 761/40845/17

провадження № 22-ц/796/5322/2018

Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кравець В.А.

суддів - Мазурик О.Ф., Музичко С.Г.

за участю секретаря судового засідання - Синявського Д.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідачі - Телевізійна програма «Надзвичайні новини» в ефірі каналу ICTV в особі ведучої ОСОБА_3, Головне управління національної поліції в Київській області в особі співробітниці ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_6

на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 10 квітня 2018 року у складі судді Макаренко І.О.

у справі за позовом ОСОБА_1 до Телевізійної програми «Надзвичайні новини» в ефірі каналу ICTV в особі ведучої ОСОБА_3, Головного управління національної поліції в Київській області в особі співробітниці ОСОБА_5 про захист честі та гідності, спростування недостовірної інформації, відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою про захист честі та гідності, спростування недостовірної інформації, відшкодування моральної шкоди та, з урахуванням уточненої позовної заяви, просив спростувати недостовірну інформацію, поширену ІНФОРМАЦІЯ_1 у ЗМІ ведучою телепередачі «Надзвичайні новини» ОСОБА_3 та співробітницею ГУ національної поліції в Київській області ОСОБА_5 відносно нього в сюжеті «вогонь на ураження на Київщині» в ефірі каналу ICTV у такий же спосіб, у який вона була поширена та принести йому вибачення через телевізійну програму «Надзвичайні новини» каналу ICTV. Стягнути з телевізійної програми «Надзвичайні новини» та з Головного управління національної поліції в Київській області моральну шкоду в розмірі 6 177 520 грн., що еквівалентно 200 000 євро по курсу НБУ на день подачі позову на користь позивача в рівних долях, завдану поширенням недостовірної інформації у ЗМІ, розголошенням даних досудового слідства в ЗМІ, які ганьблять його честь та гідність.

У мотивування вимог зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в ефірі каналу ICTV «Надзвичайні новини» було показано телевізійну передачу, в якій в одному із сюжетів поширено відносно позивача недостовірну інформацію з обвинуваченням у кримінальному правопорушенні, яка ганьбить його честь та гідність.

Вказував на те, що використана в сюжеті інформація не була перевірена на достовірність журналістами передачі «Надзвичайні новини».

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10 квітня 2018 року позовну заяву залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою суду, 25 травня 2018 року представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, у якій просила скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, оскільки вважає її незаконною, постановленою з порушенням норм процесуального права.

Вказує на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що позивачем були надані суду докази про отримання відповідачами по справі копій позовної заяви від 06 квітня 2018 року згідно ухвали від 28 березня 2018 року.

Щодо висновку суду першої інстанції про те, що в наданому позивачем підтвердженні про вручення копії позовної заяви відповідачу № 1 та № 2 не міститься штампу про отримання, звертає увагу, що законом не передбачено необхідність недержавним установам ставити штамп при отриманні кореспонденції.

Окрім того, судом першої інстанції не було з'ясовано поважності причин неявки в судове засідання позивача та його представника.

Відповідно до п. 8 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, ч. 6 ст. 147 та абз. 3 п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIIIАпеляційний суд м. Києва діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Київського апеляційного суду в апеляційному окрузі.

02 липня 2018 року представник ГУ НП України в Київській області - Кшемінська Ю.І. подала до суду відзив на апеляційну скаргу представника позивача, в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 10 квітня 2018 року залишити в силі.

У мотивування зазначає, що в поданій представником ОСОБА_1 уточненій позовній заяві не були усунуті визначені судом недоліки в повному обсязі, а тому місцевий суд прийняв законне та обґрунтоване рішення щодо залишення вказаного позову без розгляду.

02 липня 2018 року до Апеляційного суду м. Києва надійшов відзив на апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3 - Штокалова Є.А., в якому він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 10 квітня 2018 року та стягнути з позивача на користь ОСОБА_3 7 800 грн. судових витрат, що складаються з витрат на професійну правничу допомогу.

Зазначає, зокрема, що ОСОБА_3 є неналежним відповідачем по справі та вказує на відсутність копії запису фрагменту з ефіру телепередачі, а також на оціночність суджень, які відображали власні висновки особи, яка їх висловлювала, та на відсутність підстав для відшкодування моральної шкоди.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_6 у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала та просила задовольнити з підстав, наведених в ній.

Представник відповідача Телевізійної програми «Надзвичайні новини» в ефірі каналу ICTV в особі ведучої ОСОБА_3 в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував та просив її відхилити, а ухвалу залишити без змін.

Відповідач Головне управління національної поліції в Київській області в особі співробітниці ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, місцевий суд виходив з того, що всупереч вимогам статті 49 ЦПК України позивачем не було надано доказів відправлення позовної заяви усім учасникам справи, при цьому суду, вказаних копій для направлення сторонам також надано не було.

Статтею 263 ЦПК України установлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим та має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеного цим Кодексом. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Проте, ухвала суду не відповідає вказаним нормам, що відповідно до статті 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи убачається, що у листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до місцевого суду із позовною заявою, проте вказана заява не відповідала вимогам цивільного процесуального кодексу України (в редакції 2004 року) та, відповідно, 22 листопада 2018 року була залишена судом без руху із наданням строку для усунення недоліків, а саме, для уточнення позовних вимог до Головного управління Національної поліції Київської області в особі ОСОБА_5 та надання позовної заяви з урахуванням вищевказаного недоліку.

04 грудня 2017 року позивачем усунуто зазначений в ухвалі суду недолік, подано уточнену позовну заяву та 14 грудня 2017 року місцевим судом було відкрито провадження у даній справі.

20 лютого 2018 року відбулося перше судове засідання, за результатами якого було долучено до матеріалів справи відзив представника відповідача ОСОБА_10 та оголошено перерву для повторного виклику позивача.

За результатами другого судового засідання, що відбулося 28 березня 2018 року, постановлено ухвалу про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без руху, якою позивачу надано строк для усунення недоліків до 06 квітня 2018 року шляхом подання позовної заяви з уточненням кола відповідачів по справі та її копій для сторін, а також зазначення ціни позову у національній валюті. Також роз'яснено позивачу наслідки не усунення вказаних недоліків, які передбачені статтями 175 і 177 ЦПК України.

Судом, як однією з підстав для залишення позову без руху, було зазначено те, що позивач неповно визначив коло відповідачів, оскільки позов було пред'явлено про спростування інформації, опублікованої в засобах масової інформації, а тому належними відповідачами є автор і редакція відповідного засобу масової інформації чи інша установа, що виконує її функції. Окрім того, відповідачем у випадку поширення інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, є юридична особа, в якій вона працює.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком місцевого суду, оскільки коло відповідачів визначається безпосередньо позивачем, а пред'явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для залишення судом позовної заяви без руху.

Згідно з п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» судам роз'яснено, що пред'явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 51 ЦПК України. У разі, якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинна нести інша особа, а не та, до якої пред'явлено позов, і позивач не погоджується на її заміну, суд залучає до участі в справі іншу особу як співвідповідача з власної ініціативи. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Таким чином, пред'явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні таких позовних вимог.

Статтею 51 ЦПК України передбачено, що якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Після спливу зазначених строків суд може замінити первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про заміну неналежного відповідача.

Окрім того, місцевим судом в якості недоліку позовної заяви ОСОБА_1 зазначено не надання суду копій цієї заяви відповідно до кількості учасників справи. Проте, в позовній заяві (в новій редакції) зазначено, що додатком до неї є 5 примірників такої заяви для сторін по справі, що не спростовується місцевим судом, оскільки в матеріалах справи відсутній відповідний акт, який би свідчив про відсутність вказаного в заяві додатку.

З огляду на викладене, колегія суддів уважає, що місцевий суд дійшов передчасного та помилкового висновку про невідповідність позовної заяви вимогам процесуального закону, оскільки неповне визначення ОСОБА_1 кола відповідачів не є підставою для залишення позову без руху, а тому і аргументи щодо відсутності копій позовної заяви відповідно до кількості учасників справи, як підстава залишення позову без розгляду, є необґрунтованими та незаконними.

Згідно частини третьої статті 8 Конституції України звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Право на справедливий судовий розгляд також закріплено Міжнародним пактом про громадянські і політичні права та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (частина перша статті 6). Право на справедливий судовий розгляд охоплює і право кожного на доступ до правосуддя. У доктрині Європейського суду з прав людини та його практиці &quна;право на суд&q?су; передбачено, зокрема, що особа повинна мати доступ до незалежного, неупередженого та компетентного суду.

У своєму рішенні в справі &qu12;Голдер проти Сполученого Королівства&quri;, 1975 р. суд відзначив: &q?ні;Було б неприйнятним, на думку Суду, якби ч. 1 ст. 6 детально визначала процесуальні гарантії сторонам у судовому провадженні, не забезпечивши, насамперед, того, без чого користування такими гарантіями було б неможливим, а саме: доступу до суду. Характеристики &q?ст;справедливості, публічності та оперативності судового провадження були б марними за відсутності судового провадження&qu о;. Тож право на доступ до правосуддя має дуже важливе значення і без сумніву його необхідно вважати засадою.

Виходячи з наведеного, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції, встановивши невідповідність позовної заяви вимогам цивільного процесуального кодексу України, не повно з'ясував обставини, що мають значення для справи, дав їм невірну правову оцінку, що призвело до неправильного вирішення справи та постановлення ухвали, яка перешкоджає подальшому розгляду справи, що відповідно до статті 379 ЦПК України є підставою для скасування такої ухвали із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 379, 381-384 ЦПК України, Апеляційний суд м. Києва у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 10 квітня 2018 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Повне судове рішення складено 31 липня 2018 року.

Головуючий: В.А. Кравець

Судді: О.Ф. Мазурик

С.Г. Музичко