Ухвала

26 липня2018 року

м. Київ

справа № 2-144/11

провадження № 61-38621ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси

від 19 лютого 2017 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 26 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про витребування майна, усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном, виселення; за зустрічним позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

До Верховного Суду надійшла вищевказана касаційна скарга, яку подано

14 червня 2018 року.

Касаційна скарга не може бути прийнята судом до розгляду, оскільки заявником сплачено судовий збір у меншому розмірі, ніж передбачено законодавством.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до змісту оскаржених судових рішень ОСОБА_3 звернувся до суду у листопаді 2004 року з позовом до ОСОБА_2,

ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про витребування майна, усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном, виселення. У липні 2005 року ОСОБА_6, ОСОБА_7,

ОСОБА_8 пред'явили зустрічний позов до ОСОБА_3,

ОСОБА_2, ОСОБА_5 про відшкодування шкоди.

На момент подання первісного та зустрічного позову державне мито за звернення з позовами та іншими заявами до суду регулювалось Декретом Кабінету Мінстрів України «Про державне мито» від 21 січня 1993 року

№ 7-93. З набранням 01 листопада 2011 року чинності Законом України «Про судовий збір» стягнення державного мита за звернення до суду з позовами та іншими заявами у відповідних нормативно-правових актах змінено на стягнення судового збору.

Відповідно до пункту «а» частини першої статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» від 21 січня 1993 року № 7-93 (у редакції на момент подання позову) ставка державного мита за подання позовної заяви складала 1 відсоток від ціни позову, але не менше

трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Отже, розмір судового зборуза подання позову становив не менше 51 грн та не більше

1 700, 00 грн.

Ураховуючи характер спірних правовідносин та ціну позову, за подання первісного та зустрічного позову позивачі повинні були сплатити судовий збір у розмірі 1 700 грн за кожен позов.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», у редакції від 03 жовтня 2017 року, ставка судового збору при подачі касаційної скарги на рішення суду становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Ураховуючи клопотання касаційної скарги, судовий збір за подання касаційної скарги складає 6 800 грн (3 400х200%).

Заявником сплачено судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі

1 164 грн.

Отже, заявнику необхідно доплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 5 636 грн.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печерському р-ні/Печерс. р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, рахунок отримувача: 6007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», символ звітності банку 207.

На підтвердження оплати судового збору до суду необхідно надати документ, що підтверджує сплату судового збору, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених

статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2а на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 лютого 2017 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 26 квітня 2018 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначеного вище недоліку касаційної скарги строк до

17 вересня 2018 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали.

Роз'яснити, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є.В. Синельников