Справа № 382/1658/17 Головуючий у І інстанції Литвин Л. І.
Провадження № 22-ц/780/2863/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 49 04.07.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

4 липня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, розглянувши в приміщенні Апеляційного суду Київської області у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Яготинського районного суду Київської області від 26 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_5 на її користь аліменти на своє утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 грн. щомісячно до досягнення нею двадцятитрьохрічного віку.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач є батьком позивача, яка навчається на першому курсі денної форми навчання на контрактній основі в Київському університеті культури, що потребує значних матеріальних витрат. Відповідач в добровільному порядку відмовляється надавати допомогу на її навчання, хоча є працездатною здоровою особою з регулярним доходом, у звязку з чим позивач була змушена звернутися до суду.

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 26 квітня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на її утримання в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 13 жовтня 2017 року до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцятитрьохрічного віку. В задоволенні решти позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить його змінити, з мотивів неповного зясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права, стягнувши з відповідача щомісячно аліменти в розмірі, що є наближеним до половини суми прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_4 зазначила, що визначений судом першої інстанції розмір стягнених аліментів є занадто низьким, негативно впливає на її матеріальний стан, адже вона перебуває на повному утриманні матері, а відповідач приховує дійсний розмір своїх доходів.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_5 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, посилаючись на його законність і обґрунтованість. З посиланням на практику судів касаційної інстанції відповідач вказав, що ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції, з урахуванням вимог статтей 199, 200 СК України, обгрунтовано виходив з того, що він має можливість надавати допомогу на утримання дочки, яка продовжує навчання, лише в розмірі 500 грн. щомісячно.

Згідно із частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи, що положення статті 19 ЦПК України в структурі законодавчого акту розташовані серед Загальних положень цього Кодексу, суд вправі відносити справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду. При цьому, за змістом правила пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України справи, зазначені в цьому положенні, є малозначними в силу властивостей, притаманних такій справі, виходячи з ціни предявленого позову та його предмета, без необхідності ухвалення окремого судового рішення щодо віднесення зазначеної справи до відповідної категорії.

Частиною 13 статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У звязку з наведеним, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

За правилом частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Отже, рішення суду першої інстанції підлягає перегляду в апеляційному порядку лише в частині розміру стягнутих аліментів на утримання повнолітньої дитини.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідач ОСОБА_5 та третя особа ОСОБА_6 є батьками позивача ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Повнолітня ОСОБА_4 є студентом першого курсу денної форми навчання на контрактній основі в Київському університеті культури, четвертого рівня акредитації. Запланований термін навчання: з 1 вересня 2017 року по 30 червня 2021 року.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач навчається у навчальному закладі, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги, а її батько - відповідач у справі, має можливість таку допомогу надавати у розмірі 500 грн. щомісячно, оскільки отримує стабільний дохід, 1/2 частина якого відраховуються на виконання інших аліментних зобовязань.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону з огляду на наступне.

Статтею 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно із статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Крім того, відповідно до частин 1, 2 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Аналіз статтей 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Таким чином, ОСОБА_4 має право на отримання аліментів у зв'язку з продовженням навчання і до досягнення нею 23 років і такий обов'язок поширюється на обох батьків за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_4 просила стягнути на її користь аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 грн., у свою чергу відповідач погодився сплачувати аліменти в розмірі 300 грн., а суд першої інстанції прийшов до висновку про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 500 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 працює на посаді тракториста у ТОВ «Обрій», загальна сума отриманого ним доходу за період з 1 січня 2017 року по 30 жовтня 2017 року без урахування аліментів становить 36 510,12 грн., за період з грудня 2017 року по лютий 2018 року - 6 278,03 грн., за березень 2018 року 1 904,33 грн.

Проживає відповідач разом зі своєю матірю ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка отримує пенсію за віком, в будинку по вул. Миру, 25 в с. Кулябівка Яготинського району Київської області.

На підставі рішення Яготинського районного суду від 10 квітня 2012 року з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 щомісячно стягнуто аліменти на утримання іншої доньки ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1/4 частини його доходу, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Згурівського районного суду Київської області від 9 квітня 2015 року з ОСОБА_5 також щомісячно стягнуто аліменти на користь ОСОБА_7 на утримання сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Згідно положень частини 3 статті 128 КЗпП України, частини 4 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами.

Відповідно до положень статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб: з 1 січня 2018 року 1 762 грн., з 1 липня 1 841 грн., з 1 грудня 1 921 грн.

Визначаючи розмір аліментів, суд першої інстанції наведені вище обставини справи та вимоги закону врахував, зясував матеріальне становище дочки та батька, наявність у нього на утриманні двох малолітніх дітей, на яких стягуються аліменти в загальному розмірі, що дорівнює половини його заробітку (доходу), а також те, що з часу повноліття дитина стає працездатною та має фізичну можливість додатково здійснювати своє утримання, у звязку з чим дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача аліментів на повнолітню дочку у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцятитрьохрічного віку.

Та обставина, що мати відповідача є пенсіонером і в його власності перебуває земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, не впливає на правильність висновків суду щодо визначення розміру аліментів.

Доказів того, що відповідач має інші джерела доходу, окрім трудової діяльності у ТОВ «Обрій», матеріали справи не містять, як і не містять доказів на підтвердження вартості навчання чи навчального обладнання, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження, тощо.

Згідно зі статтями 76, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як передбачено частиною 4 статті 81 ЦПК України, рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Посилання апеляційної скарги на те, що суд першої інстанції проігнорував встановлений розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб є необґрунтованими, оскільки мінімальний розмір аліментів на повнолітніх дочку чи сина нормою статті 199 СК не передбачений.

Отже, розглядаючи позов в оскарженій позивачем частині, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, дослідив наявні у справі докази та надав їм належну правову оцінку, в результаті чого ухвалив рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до пункту 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а рішення Яготинського районного суду Київської області від 26 квітня 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді: Н.В. Ігнатченко

ОСОБА_2

ОСОБА_3