Справа № 361/1678/18
Провадження № 2/361/1675/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

/заочне/

04 липня 2018 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі головуючого судді Селезньової Т.В., при секретарі Корніюк К.А., за участю представника позивача - ОСОБА_1, розглянувши у судовому засіданні в місті Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором доручення,-

встановив:

Позивач просить стягнути з відповідача кошти у розмірі 39380 грн. за договором доручення від 04.03.2015 р., мотивуючи тим, що 04.03.2015 р. вона доручила відповідачці виконати послуги по оформленню свідоцтва про право власності на орендоване нежитлове приміщення у м. Бровари Київської області, відповідачка отримала від неї кошти 1500 доларів США, з яких 1000 доларів США на оформлення свідоцтва про право власності і сплату всіх необхідних платежів, 500 доларів США - плата за роботу відповідачки, і зобов'язалась виконати доручення на протязі двох місяців. 12.03.2015 р. позивачка надала відповідачці нотаріально посвідчену довіреність на виконання дій за договором доручення. Позивач передала відповідачці грошові кошти у розмірі 1000 доларів, дана сума підтверджена письмовою розпискою. Зі спливом обумовленого двомісячного строку, відповідачка її запевнила, що необхідний ще час для оформлення документів, що роботи по оформленню документів ведуться, з часом відповідачка перестала відповідати на її телефонні дзвінки і уникала зустрічей з нею, прохання надати звіт про виконання доручення, пояснення або повернути отримані кошти відповідачка ігнорує. Зрозумівши, що відповідачка взятих на себе зобов'язань не виконала, кошти не повертає, позивачка звернулась з заявою до поліції з приводу шахрайських дій відповідачки і відкликала надану їй нотаріально посвідчену довіреність від 12.03.2015р.

Представник позивача у судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним у позові, на задоволенні позову наполягав.

Відповідач повторно не явився в судове засідання; був повідомлений належним чином, шляхом направлення йому рекомендованих листів за адресою його місця проживання, відзив на позов не подав. Від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, і він не повідомив про причини неявки. Представник позивача надав згоду на ухвалення заочного рішення. Суд, прийнявши всі заходи по виклику відповідача, вважає можливим розглянути справу заочно, згідно ст.223 та ст.280 ЦПК України.

Судом встановлено, що 04.03.2015 р. між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 укладено письмовий договір, за яким ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_4 кошти у розмірі 1000 доларів США для оформлення свідоцтва про право власності за ОСОБА_2, зобов'язалась виконати роботу по оформленню свідоцтва у двомісячний строк. Розписка складена власноруч ОСОБА_3, принаймні іншого нею не доведено

Нотаріально посвідченою довіреністю від 12.03.2015р. позивачка уповноважила ОСОБА_3 бути її представником в усіх державних, громадських, господарських та інших підприємствах, установах та організаціях незалежно від ї підпорядкування, форми власності та галузевої належності, перед фізичними та юридичними особами, в тому числі сільських/селищних радах, відповідному відділу Держземагентства, страхових компаніях, при вирішенні будь-яких питань, що стосуватимуться захисту її прав та законних інтересів, для чого надала їй право отримувати довідки, рішення та документи, вести від її імені переговори та попередньо узгоджувати всі процедурні питання, одержувати необхідні довідки та документи, робити від її імені заяви, складати заяви та інші документи, розписуватись за неї, сплачувати від її імені всі необхідні платежі, а також виконати всі необхідні дії пов'язані з цією довіреністю. Строк дії довіреності три роки до 12.03.2018 р.

Як зазначила позивачка, у визначений сторонами строк і після цього на протязі майже трьох років, відповідачка не вчинила жодних дій направлених на виконання зобов'язань з отримання правовстановлюючих документів на її ім'я і ухиляється від повернення грошей.

З висновку Броварського МВ ГУ МВС України в Київській області від 05.11.2015 р. вбачається, за результатами розгляду заяви ОСОБА_2 з приводу заволодіння шахрайським шляхом належними їй грошовими коштами у розмірі 1500 доларів США була проведена перевірка, в ході проведення перевірки в телефонному режимі була опитана свідок ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, остання підтвердила факт передачі ОСОБА_2 у борг ОСОБА_3 кошти у розмірі 1500 доларів США. В свою чергу, ОСОБА_3 надавати пояснення відмовилась в порядку ст. 63 Конституції України, але зобов'язалась у найкоротший термін віддати ОСОБА_2 кошти.

З довідки Управління комунальної власності Броварської міської ради Київської області від 08.08.2017 р. встановлено, що ОСОБА_2 на підставі договору оренди № 154 від 01.11.2014р. орендує нежитлове приміщення у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1, на даний час дане нежитлове приміщення не приватизоване, перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Бровари.

21 грудня 2017 року позивачка направила ОСОБА_3 претензію про повернення наданих нею коштів у розмірі 1500 доларів США за оформлення правовстановлюючих документів, які вона не оформила. Претензія залишена відповідачкою без виконання.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя. Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором. У договорі можуть бути встановлені строк дії такого доручення та (або) територія, у межах якої є чинним виключне право повіреного.

Відповідно до ч.1 ст. 1002 ЦК України повірений має право на плату за виконання свого обов'язку за договором доручення, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 1003 ЦК України у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними.

Відповідно до ч.1 ст. 1004 ЦК України повірений зобов'язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення.

Відповідно до ч.1 ст. 1006 ЦК України повірений зобов'язаний: повідомляти довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення; після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; негайно передати довірителеві все одержане у зв'язку з виконанням доручення.

Згідно ст. 629 ЦКУ - договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 525 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Таким чином встановлено, що між сторонами був укладений письмовий договір з приводу доручення на виконання послуг з оформлення правовстановлюючих документів на орендоване позивачкою нежитлове приміщення, відповідач отримала плату за надання нею вказаних послуг, але своїх зобов'язань за договором не виконала, не вчинила жодних дій направлених на виконання доручення за договором, тобто в односторонньому порядку відмовилась від виконання договору, тому позивачка не має іншого способу захистити свої порушені права аніж вимагати від сторони, яка не виконала свої зобов'язання за договором, відшкодувати завдані їй збитки шляхом повернення коштів за послуги, які відповідачка не надала в обумовлений договором строк.

Відповідачка, в свою чергу, не надала жодних доказів на підтвердження виконання договору повністю або у частині, не надала доказів, того, що договір нею не виконаний з незалежних від неї причини або з вини довірительки ОСОБА_2.

Таким чином, є всі підстави для визнання того факту, що взяті на себе зобов'язання за договором доручення, відповідачка не виконала у встановлений договором строк, правовстановлюючі документи на ім'я позивачки не оформила, і саме через причини, залежні від неї, оскільки іншого не довела, отримані кошти за вказані послуги не повернула, тому є підстави для стягнення даних коштів у судовому порядку.

Щодо розміру суми стягнення, то суд дійшов наступних висновків.

З матеріалів справи, зокрема з розписки датованої 04.03.2015 р. встановлено, що ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_2 кошти у розмірі 1000 доларів США за виконання доручення по оформленню документів.

Позивачка вказує, що передала відповідачці кошти у розмірі 1500 доларів США на виконання доручення - 1000 доларів за оформлення документів, 500 доларів за роботу, разом з тим, доказів, які б вказували на передачу позивачкою відповідачці саме зазначеної нею суми 1500 доларів США не надано. Встановленою належними і допустимими доказами є та обставина, що позивачка передала відповідачці і та отримала від позивачки суму 1000 доларів США. Суд не може встановлювати факт отримання грошей (грошовість договору між фізичними особами) показаннями свідків. Інших належних і допустимих доказів позивач не надала. Тому стягненню за даним договором підлягає сума, рівно еквівалентна зазначеній у письмовому документі сума 1000 доларів США.

Згідно ст.533 ЦК грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Позивач у позові просить стягнути з відповідачки збитки у національній валюті України - гривні.

З наданих представником позивача пояснень у судовому засіданні встановлено, що при переведенні суми збитків, завданих відповідачкою за договором доручення ним був застосований курс НБУ 26,25 грн. за 1 долар США.

Згідно курсу валют НБУ, який застосував позивач -1 долар США - 26,25 грн., за даним курсом 1000 доларів США еквівалентно 26250 грн.

Таким чином, з відповідачки на користь позивачки підлягає стягненню 26250 грн., тобто позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1% від присудженої суми, тобто у розмірі 262,50 грн.

Керуючись ст. ст. 525, 533, 629, 1000, 1002, 1003, 1004, 1006, ЦК України, 12,13, 81, 141, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково;

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1 (АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2 (АДРЕСА_3) за договором доручення від 04.03.2015 р. кошти у розмірі 26250, 00 грн. і витрати по сплаті судового збору 262,50 грн., всього стягнути 26512 (двадцять шість тисяч п'ятсот дванадцять) грн. 50 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, яку він може подати до суду протягом 30 днів з дня його ухвалення. Якщо заочне рішення не вручено відповідачу у день його складення, то він має право на поновлення строку подання такої заяви, якщо подасть її протягом 20 днів з дня отримання копії заочного рішення. За відсутності заяви про перегляд заочного рішення, після закінчення вказаного строку рішення набирає законної сили. Інші учасники справи можуть оскаржити рішення суду шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом 30 днів з дня складення повного рішення. Якщо рішення не вручено учаснику справі у день його складення, то він має право на поновлення строку подання апеляційної скарги , якщо подасть її протягом 30 днів з дня отримання копії рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Повне рішення складено 09 липня 2018 року.

Суддя Т.В. Селезньова