Справа № 274/5039/17
Провадження № 2/0274/989/18
Рішення

Іменем України

16.07.2018 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого -судді Вдовиченко Т.М., з участю секретаря судового засідання Рудич М.О., позивача, представника позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бердичева цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, -

В с т а н о в и в :

В листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним вище позовом, згідно якого просить змінити розмір аліментів визначений згідно судового наказу Бердичівського міськрайонного суду у справі № 274/3616/17 від 29.09.2017 року та стягнути з нього на користь ОСОБА_3, аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі по 400,00 грн., щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до судового наказу Бердичівського міськрайонного суду з нього на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, 2015 р.н., в розмірі 1/4 частини його заробітку( доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На даний час він проживає в цивільному шлюбі з ОСОБА_5, на його утриманні знаходяться неповнолітні діти дружини, крім того він утримує свого сина від першого шлюбу ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 Позивач вказав, що працює офіційно, його заробіток становить 3200 грн., щомісячно, він не спроможній сплачувати аліменти в тому розмірі, який зазначений в судовому наказі, оскільки це ставить його родину в скрутне матеріальне становище. Вважає, що відповідачка звернувшись до суду із заявою про видачу судового наказу, а не з позовом про стягнення аліментів на утримання їхньої доньки ОСОБА_4, зловживала своїми процесуальними правами та позбавила суд при прийнятті рішення щодо визначення розміру аліментів врахувати положення ст. 182 СК України та як наслідок прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Позивач та його представник в судовому засіданні доводи позовної заяви підтримали в повному обсязі, просили її задовольнити. Позивач зазначив, що на даний час він зареєстрував шлюб з ОСОБА_5, його дружина є вагітна, він працює, заробітна плата становить 3700 грн., щомісяця. На утримання сина ОСОБА_6, 2003 р.н. він добровільно сплачує кошти щомісяця по 500 грн. Вказав, що спроможній сплачувати аліменти на утримання дочки ОСОБА_4, 2015 р.н. в розмірі по 400 грн., щомісячно, вважає, що даних коштів буде достатньо для розвитку та утримання дитини.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з"явилася, 06.06.2018 року на адресу суду надала письмову заяву, в якій зазначила, що просить розгляд справи провести за її відсутності, проти задоволення вимог ОСОБА_2 заперечує ( а.с. 41).

Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши надані сторонами письмові докази прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно судового наказу, виданого 27.09.2017 року стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, ідн.номер НОМЕР_1, проживаючої за адресою: АДРЕСА_2, аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_9, у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13 вересня 2017 року до досягнення донькою повноліття ( а.с. 17).

Як вбачається з копії повторних свідоцтв про народження ОСОБА_2 є батьком малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( а.с. 13,16).

Відповідно до наданих позивачем копій квитанцій він сплачує аліменти на утримання дочки ОСОБА_4, 2015 р.н. в розмірі 756 грн.- червень 2018 року, квітень 2018 року - 756 грн., липень 2018 року - 756 грн. ( а.с. 42- 43).

Згідно копії свідоцтва про шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб 16.12.2017 року у Бердичівському районному відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області , про що було зроблено актовий запис за № 49 ( а.с.44).

Як вбачається з довідки, виданої Бердичівською центральною міською лікарнею, ОСОБА_6, 1978 р.н., знаходиться на обліку в жіночій консультації з приводу вагітності терміном 23-24 тижні.

Відповідно до копії довідки , виданої ФОП ОСОБА_8 , ОСОБА_2 дійсно працює у ФОП ОСОБА_8 , станом на 31.10.2017 року його посадовий оклад становив 3200 грн . ( а.с.9).

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов"язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Як передбачено ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов"язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Судовий наказ може бути видано , якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб ( п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України).

Згідно ч. 7 ст. 170 ЦПК України разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Як передбачено ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров"я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України.

Згідно ст. 181 СК України способи виконання батьками обов"язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів , визначений рішенням суду , змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Отже Сімейним Кодексом України чітко визначено, що право визначення способу аліментів належить виключно одержувачу аліментів( особі, з якою проживає дитина) , а не платнику аліментів.

Як вбачається з назви позовної заяви ОСОБА_2 він звернувся до суду із заявою " Про зменшення розміру аліментів", однак згідно заявлених позовних вимог просить суд не зменшити позовні вимоги , а змінити спосіб стягнення аліментів - перейти з відсоткової частки на тверду грошову суму, що не відповідає вимогам ст. 181 СК України, оскільки дане право належить виключно одержувачу аліментів, в даній справі відповідачці ОСОБА_3 Зменшення розміру аліментів можливо за наявності підстав передбачених ст. 192 СК України ( наприклад з 1/4 частини на 1/6 частину, на 1/8 частину ).

За таких обставин, враховуючи виключне право одержувача аліментів звертатися до суду із позовом про зміну способу стягнення аліментів суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів слід відмовити повністю.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 12,13,81, 141,247, 259, 263-265,268,272,354 ЦПК України, ст. ст. 181,182,192 Сімейного кодексу України, суд , -

В и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання , має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга на рішення подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно п.п.15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст рішення виготовлено 18 липня 2018 року

Головуючий : Т.М. Вдовиченко