Справа № 732/344/18
Провадження № 2/732/288/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2018 року м. Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді - Лиманської М.В.,

за участю секретаря - Бруй І.В.,

в присутності позивачки - ОСОБА_1,

представника позивачки - адвоката ОСОБА_16

відповідачів - ОСОБА_3, ОСОБА_4

представника відповідачів - адвоката ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та визнання права на спадкування за законом разом із спадкоємцями першої черги,

третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Городнянського районного нотаріального округу Неволько В.А., -

ВСТАНОВИВ:

15.03.2018 року позивачка звернулась до суду з зазначеним вище позовом, в якому просила встановити факт проживання її однією сім'єю разом з ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, протягом останніх 5 років до дня відкриття його спадщини, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_4 року. Також позивачка просила визнати за нею право на спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 разом зі спадкоємцями першої черги, якими є відповідачі у справі.

Позовні вимоги аргументовані тим, що позивачка на протязі останніх 13 років проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_7, вела з ним спільне господарство, мала з ним спільний побут, стосунки, які характерні подружжю, вони з ОСОБА_7 були зареєстровані за однією адресою в її будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_7 помер в с.Куликівка Городнянського району Чернігівської області.

Після його смерті відкрилася спадщина. Спадкоємцями першої черги є діти ОСОБА_7 - відповідачі, які звернулися до нотаріальної контори з відповідними заявами про прийняття спадщини . Оскільки позивачка проживала зі спадкодавцем однією сім'єю без реєстрації шлюбу, вона може бути віднесена до спадкоємців першої черги. Останні шість місяців життя спадкодавець мав тяжку хворобу, яка не дозволяла йому самостійно себе обслуговувати та йому був потрібен догляд. Відповідачі, будучі повнолітніми дітьми спадкодавця, цього догляду батьку не надавали. Лікування да фізичну допомогу протягом цих шести місяців перед смертю спадкодавцю надавала позивачка. Посилаючись на положення ст. 1259 ЦК України, позивачка просить надати їй право на спадкування разом зі спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_7

В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали заявлені вимоги та просили їх задовольнити.

Позивачка пояснила, що з ОСОБА_7 та його сім'єю вони проживали по сусідству у селі Куликівка Городнянського району. У серпні 2004 року вона проживала у своєму будинку АДРЕСА_1 зі своєю матір'ю похилого віку. Її колишній чоловік помер, тому вона не мала ніякої допомоги по господарству, змушена була самостійно доглядати всю домашню худобу, в тому числі корову, свиней, птицю. а також самостійно обробляти город. Приблизно в кінці серпня 2004 року ОСОБА_7 пішов від сім'ї та фактично йому ніде було жити. Вона, розуміючи, що їй потрібен в будинок господар, прийняла його до себе. І її, і ОСОБА_7 діти на той час були вже дорослі. Вони з ОСОБА_7 стали жити в її будинку, де також постійно проживала її матір. ОСОБА_7 виконував всю чоловіку роботу по господарству, заготовляв сіно для корови, купляв необхідні для сім'ї продукти харчування, здійснював поточний ремонт господарських споруд. Позивачка та її матір виконували хатню роботу. Через деякий час позивачка дозволила ОСОБА_7 зареєструватись в своєму будинку, в якому він був зареєстрований та проживав до моменту своєї смерті в червні 2017 року. За спільні кошти вони провели в будинок воду, газ, придбали пральну машину, кухонні меблі. В цей період з ними в будинку також періодично проживала її рідна онука, яку ОСОБА_7 виховував, мав з дитиною теплі, дружні відносини. В 2016 році з ОСОБА_7 стався перший інсульт, а у грудні 2016 року другий інсульт. Також у грудні 2016 року ОСОБА_7 впав у дворі та зламав стегно, після чого тиждень пробув в лікарні та з накладеним гіпсом виписався до неї додому. З того часу і до моменту смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 року він був фактично прикутий до ліжка, бо рука в нього майже не працювала після інсульту, а вставати з ліжка він самостійно не міг внаслідок переламу шийки стегна. Півроку вона та її стара матір здійснювали догляд за ОСОБА_7, в тому числі змінювали та прали його постільну білизну, купляли йому ліки, готували йому їжу, мили його, обробляли ліками пролежень, допомагали переодягатися та інше. Коли ОСОБА_7 був прикутий до ліжка, в її будинку його часто провідували всі його друзі та колишні колеги. В період тяжкої хвороби ОСОБА_7 відповідачка ОСОБА_4 не провідувала батька, відповідач ОСОБА_3 провідав батька одного разу у лікарні в січні 2017 року та після виписки навесні 2017 року, коли привіз батькові милиці. Оскільки спадкодавець не зміг ними скористатися внаслідок незадовільного фізичного стану, відповідач візвіз милиці та привіз батькові інвалідний візок. Але й візком ОСОБА_7 не зміг скористатися, так як був важкий, а вона не мала змоги сама пересаджувати його з ліжка у візок. Помер ОСОБА_7 в її будинку, з якого відбувалось і поховання. На похованні були присутні всі його друзі та знайомі, родичі, в тому числі відповідачі. Поминання спадкодавця також відбувалося в її будинку.

Відповідачі та їх представник в судовому засіданні позов не визнали, підтримали обставини, викладені у відзиві на позов. (а.с.28)

Заперечення обгрунтували тим, що батько відповідачів ОСОБА_7 розірвав шлюб з їхньою матірю та у 2004 році залишив їхню сім'ю. Ще за час перебування у зареєстрованому шлюбі з матірю відповідачів їх батько зраджував їх матері, в тому числі з позивачкою. Залишивши їм будинок, батько перейшов проживати до позивачки, але не з метою створення сім'ї з останньою, а заради місця проживання. Він проживав в будинку позивачки як співмешканець. Їхнє спільне проживання не можна було назвати сім'єю, оскільки позивачка ображала батька, била, виганяла з будинку, відбирала у нього гроші. До того ж, батько мав інших жінок, до яких збирався переходити від позивачки жити, але не зробив цього, бо захворів та помер. Весь час проживання в будинку позивачки батько спілкувався зі своїми дітьми (відповідачами) та онуками. Вважають, що батько ніколи не перебував у безпорадному стані та не потребував сторонньої допомоги, до смерті міг себе самостійно обслуговувати.

Допитана в судовому засіданні під присягою відповідачка ОСОБА_4 показала також, що її спілкування з батьком після його уходу з сім'ї у 2004 році відбувалося лише в будинку її матері, куди батько приходив, коли вона приїздила сама або зі своїм чоловіком. Останні роки бачилися вони не часто, бо вона переїхала з с.Куликівка до іншого населеного пункту та приїздила на батьківщину до матері по можливості. Коли батько потрапив до лікарні у грудні 2016 року, вона не мала можливості приїхати провідати його, оскільки була у відрядженні. Після лікарні до смерті батька вона його не бачила, оскільки до будинку позивачки ніколи не ходила.

Допитаний в судовому засіданні під присягою відповідач ОСОБА_3 показав також, що він після уходу батька з сім'ї зустрічався з ним, коли приїздив в с.Куликівку, як вдома у матері, так і в будинку позивачки. При зустрічах батько постійно скаржився, що позивачка його постійно ображає та відбирає гроші. Коли батько потрапив до лікарні, він декілька разів провідував його, купував ліки. Після виписки батька він відвідував останнього в будинку позивачки, привозив батьку милиці, потім інвалідний візок.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показав, що він працює в Городнянській ЦРЛ лікарем невропатологом, у 2016 році він здійснював лікування ОСОБА_7 у стаціонарі, коли з останнім стався інсульт. Стан паціента був важкий. Коли ОСОБА_7 був в лікарні, його провідувала та купувала ліки позивачка, яка також забирала його додому.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 підтвердила факт проживання ОСОБА_7 та позивачки в будинку останньої однією сім'єю без реєстрації шлюбу більше 5 років. Також підтвердила, що останні 6 місяців життя ОСОБА_7 потребував стороньої допомоги, яку надавала виключно позивачка та її похилого віку матір. Вказала, що саме позивачка відвозила ОСОБА_7 до лікарні, коли з ним стався інсульт, вона витрачала всі їх кошти для придбання йому ліків, позичала у родичів, щоб врятувати в той момент йому життя.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показав, що є сусідом позивачки, підтвердив той факт, що ОСОБА_7 проживав в будинку позивачки більше 10 років, виконував в цьому будинку чоловічу роботу по господарству. Стверджував, що за життя ОСОБА_7 декілька разів скаржився на складні стосунки з позивачкою, розповідав про їхні сварки. За півроку до смерті ОСОБА_7 зламав стегно та ніякої роботи по господарству вже не робив. Під час хвороби він бачив ОСОБА_7 лише декілька разів, бо той важко пересувався.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показала, що знайома з позивачкою, бо є її сусідкою приблизно з 2013 року, підтвердила факт, що в період її проживання позивачка проживала з ОСОБА_7 до часу його смерті, забирала його з лікарні до себе додому, доглядала його після інсульту та переламу стегна та після його смерті здійснювала його поховання зі свого будинку.

Заслухавши сторони та їх представників, допитавши свідків, дослідивши письмові докази та матеріали цивільної справи №732/1920/17, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер ОСОБА_7 в с.Куликівка Городнянського району Чернігівської області(а.с.124).

Відповідно до довідки виданої виконкомом Куликівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області від 12.03.2018 року № 123, ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, в період з 2010 року проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 і виписаний в зв»язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_4 року. На день його смерті з ним проживали і були зареєстровані : ОСОБА_1, ОСОБА_12 (а.с.7)

Згідно з довідкою виданої виконкомом Куликівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області від 12.03.2018 року № 122 ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, з 2004 року постійно проживав із ОСОБА_1 в будинку АДРЕСА_1, вони мали спільний бюджет, вели спільне господарство, ОСОБА_1 займалась похованням ОСОБА_7.(а.с.7)

З довідки Куликівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області від 04.06.2018 року № 160 встановлено, що за даними погосподарських книг за 1996-2005 роки ОСОБА_7 був зареєстрований в АДРЕСА_2 разом з ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_3;за даними погосподарських книг за 2006-2010, 2011-2015, 2016-2020 роки ОСОБА_7 був зареєстрований в АДРЕСА_1 з ОСОБА_1, ОСОБА_12 та іншими родичами ОСОБА_12

Дослідженням виписки із медичної картки стаціонарного хворого №3123 встановлено, що ОСОБА_7 в період з 10.12.2016 по 16.12.2016 року перебував на лікуванні в Городнянській ЦРЛ з діагнозом: закритий перелом шийки правого стегна, рекомендації при виписці носіння гіпсової повязки.

Частиною 2 ст. 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

За правилами статті 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

Згідно положень ст.1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

В силу ч.2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Відповідно до ст. 1264 Цивільного кодексу України у четверту чергу прав на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Оцінюючи надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що вони у сукупності підтверджують обставини, на які позивачка посилається, обгрунтовуючи позовні вимоги.

Судом встановлено, що позивачка та ОСОБА_7 проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, були зареєстровані за однією адресою понад п`ять років до часу відкриття спадщини ОСОБА_7 Останні 6 місяців життя ОСОБА_7 мав тяжку хворобу внаслідок перенесеного інсульту та переламу шийки стегна, був суттєво обмежений у рухах. В період хвороби опікувалася ним, надавала йому допомогу позивачка.

Вищевказані обставини підтверджуються, як показами свідків ОСОБА_8, ОСОБА_15, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_9 оціненими у їх сукупності, так і письмовими доказами - довідками Куликівської сільської ради, медичними документами, чеками на придбання ліків, наданими позивачкою. (а.с.67,131-134)

Доводи сторони відповідачів про відсутність у їхнього батька тяжкої хвороби до моменту його смерті, на думку суду, не заслуговують на увагу, оскільки відповідачка в судовому засіданні показала, що не бачила батька після отримання ним у 2016 році травми - переламу стегна, а відповідач підтвердив той факт, що він, провідуючи батька навесні 2017 року в будинку позивачки, привозив батьку милиці та бачив, що його батько не міг ними користуватись та пересуватись за допомогою милиць по кімнаті. Саме тому він після розмови з позивачкою привіз батьку інвалідний візок, яким також батько користуватись не зміг, оскільки він не міг самостійно пересаджуватись з ліжка в крісло.

Таким чином, обставини, викладені в позовній заяві, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а тому, проаналізувавши вищевказані докази справи в їх сукупності та законодавчі норми, виходячи з принципів законності, об'єктивності, розумності та справедливості, суд вважає, що позивачкою доведено наявність обґрунтованих підстав для визнання факту проживання її однією сім'єю разом з ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року в будинку АДРЕСА_1, протягом останніх 5 років до дня відкриття його спадщини, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_4 року. Враховуючи приписи ч.2 ст.1259 ЦК, суд також дійшов висновку про наявність підстав для надання позивачці права на спадкування разом зі спадкодавцями першої черги, оскільки в судовому засіданні знайшли підтвердження обставини, що позивачка протягом тривалого часу опікувалася та надавала фізичну допомогу ОСОБА_7, який через тяжку хворобу був у безпорадному стані.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1259, 1264 ЦК України, ст. 264, 265, 268, 272, 293, 294, 315, 354 ЦПК України,-

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги задовольнити.

Встановити, юридичний факт того, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, починаючи з серпня 2004 року і по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_7 проживала з ним однією сім'єю без реєстрації шлюбу.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, право на спадкування за законом разом зі спадкоємцями першої черги після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_7.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області через Городнянський районний суд Чернігівської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного тексту рішення.

Суддя М.В. Лиманська

повний текст складено 06.07.2018 року.