Справа № 137/951/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Літинський районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Гопкіна П.В.,
за участі секретаря Іванової І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Літин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина,
Позивач ОСОБА_1 звернулася до Літинського районного суду Вінницької області з вказаним позовом, мотивуючи тим, що 02.10.2005 р. вона зареєструвала шлюб із відповідачем у справі. За час спільного проживання в зареєстрованому шлюбі у них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначає, що відповідач самостійно матеріальної допомоги не надає. Позивач самостійно утримує сина, коштів вкрай не вистачає. Син потребує якісного харчування та одягу. Відповідач офіційно не працює. Надавати самостійно допомоги на утримання дитини не бажає, а тому позивач змушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання сина до досягнення останнім повноліття.
Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не з'явилась надавши до канцелярії суду заяву, котрою просить розгляд справи за її позовом провести у її відсутність. Позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні (а.с. 20).
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання також не з'явився, проте через канцелярію суду подав заяву у якій просить справу розглядати у його відсутність. Позов визнає та не заперечує проти його задоволення (а.с. 23).
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання.
Як зазначено у ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Дослідивши заяви сторін та матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно свідоцтва про народження серії 1-АМ № 072509, виданого 04.05.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 1413, батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 10).
Довідкою квартального комітету «Ясний» за № 750 від 17.05.2018 р. підтверджується, що до сімї ОСОБА_1 входить її син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 9).
Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 18.04.2016 р. ухвалено розірвати шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (а.с. 8).
Відповідно до принципу №4 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, «Дитина повинна користуватися благами соціального забезпечення. Їй має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування».
Згідно зі ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Це положення знайшло своє відображення і в національному законодавстві. Так, відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
Згідно з п. 17 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дітей той із них, з ким вони проживають, вправі звернутись до суду з відповідним позовом.
Таким чином, системний аналіз норм законодавства, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов'язані неухильно дотримуватися свого обов'язку щодо утримання та виховання дитини.
Відповідно до ст. 180 СК України, обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладається на обох батьків.
Ненадання відповідачем у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини є підставою для задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд ураховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та відповідача, визнання позову відповідачем, відсутність даних про наявність у позивача інших дітей, непрацездатної дружини, батьків, тому суд приходить до висновку, що аліменти слід визначити у розмірі 1/4 частки від заробітку(доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім'я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.
Одночасно суд вважає за необхідне роз'яснити сторонам, що відповідно до ч.1 ст. 192 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Витрати зі сплати судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України, слід покласти на відповідача.
Керуючись ст.ст. 179, 180-182, 183, 192 СК України, ст. ст. 13, 19, 76-82,258-265, 268 ЦПК України, п. 15, п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. №3, суд,
Позов задовольнити.
Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4 (паспорт серії АА№ 776717 виданий 11.06.1998 р. Літинським РВ УМВС України у Вінницькій області, ІПН НОМЕР_1), на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованої за адресою ІНФОРМАЦІЯ_6 (паспорт серії АВ № 659495, виданий 28.10.2005 р. Староміським РВ УМВС України у Вінницькій області), аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки від заробітку(доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 05.06.2018 р.
Допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення розміру аліментів за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_7 аройну Вінницької області (паспорт серії АА№ 776717 виданий 11.06.1998 р. Літинським РВ УМВС України у Вінницькій області, ІПН НОМЕР_1), на користь держави Україна судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : Гопкін П. В.