Ухвала

Іменем України

06 липня 2018 року

м. Київ

справа №554/4404/13-ц

провадження №61-38103ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д.Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Черняк Ю. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 10 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради, територіальної громади в особі Полтавської міської ради, треті особи: ОСОБА_6, Перша Полтавська державна нотаріальна контора, приватне підприємство «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», про скасування свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, визнання права власності на добудову; за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про припинення ідеальної частки права одного із співвласників на житловий будинок та визнання права власності на частку у майні; за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_4, виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради, треті особи: ОСОБА_6, Перша Полтавська державна нотаріальна контора, приватне підприємство «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», про визнання права власності на частку нерухомого майна в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради, територіальної громади в особі Полтавської міської ради, треті особи: ОСОБА_6, Перша Полтавська державна нотаріальна контора, приватне підприємство «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», про скасування свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, визнання права власності на добудову. Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_4 просив суд визнати за ним право власності на квартири №№ 2, 3 по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті свого батька ОСОБА_8 та скасувати видане йому свідоцтво про право на спадщину за законом від 06 жовтня 2004 року, оскільки в ньому неправильно визначена частка у спадковому майні, яким є спірний житловий будинок. Крім того, просив визнати за ним право власності згідно частини першої статті 344 ЦК України на частину спірного житлового будинку, яка не була прийнята іншими спадкоємцями, та на здійснені його батьком прибудови, виділивши йому в окремий об'єкт частину в спірному житловому будинку та земельну ділянку.

Позовна заява обґрунтована тим, що його батько - ОСОБА_8, набув це майно у порядку спадкування за законом після свого батька, проте право власності на майно не оформив.

У квітні 2013 року ОСОБА_5 та ОСОБА_9 звернулися до суду із зустрічним позовомдо ОСОБА_4 про припинення ідеальної частки права одного із співвласників на житловий будинок та визнання права власності на частку у майні,в якому просили припинити право власності померлого ОСОБА_10 на 1/3 частину спірного житлового будинку та визнати за ними право власності по 2/18 ідеальні частки після припинення права власності померлого ОСОБА_10 у порядку статей 331, 357 ЦК України та виділити в окремий об'єкт належну їм частину у спірному житловому будинку.

Зустрічний позов обґрунтовано тим, що будинок, придбаний 02 вересня 1959 року, було розібрано двома співвласниками ОСОБА_11 та ОСОБА_12, якими і велася побудова нового одноквартирного будинку А-1, площею 48 кв. м. ОСОБА_10 від побудови спільного будинку відмовився. Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_5 просила суд встановити право спільної часткової власності та виділити їй 1/2 частку житлового будинку з господарськими спорудами по АДРЕСА_1, а саме квартиру № 1 та квартиру № 2 в будинку під літ. «А-1»; встановити порядок користування виділивши їй 1/2 частку земельної ділянки, на якій знаходиться виділена в натурі частина її будинку.

ОСОБА_7 звернулася до суду з позовом, до ОСОБА_4, виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради, треті особи: ОСОБА_6, Перша Полтавська державна нотаріальна контора, приватне підприємство «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», про визнання права власності на частку нерухомого майна в порядку спадкування.

Позовна заява мотивована тим, що вона є дружиною померлого ОСОБА_10, якому згідно договору купівлі-продажу належала 1/3 частка спірного домоволодіння. Вказана частка є об'єктом спільної власності подружжя.

Ураховуючи викладене,ОСОБА_7 просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 6/18 часток домоволодіння по АДРЕСА_1.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави у складі судді Чуванової А. М. від 28 квітня 2017 року замінено померлого відповідача по первісному позову та позивача по зустрічному позову ОСОБА_9 на її правонаступника спадкоємця ОСОБА_5

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави у складі судді Чуванової А. М. від 26 грудня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У задоволенні зустрічних позовів ОСОБА_5 та ОСОБА_7 відмовлено.

Не погодившись з указаним судовим рішенням, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду з апеляційною скаргою, до якої долучили письмові заяви про призначення у справі судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертиз з переліком питань, пославшись на те, що між ними існує спір щодо визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, а саме: домоволодіння по АДРЕСА_1 та недосягнуто згоди щодо поділу (виділу) домоволодіння та порядку користування земельною ділянкою за вказаною адресою відповідно до часток у спільній власності.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 10 травня 2018 року у складі колегії суддів: Чумак О. В., Дряниці Ю. В., Пилипчук Л. І. у справі призначено судові будівельно-технічну та земельно-технічну експертизи,на час проведення судових експертиз провадження у справі зупинено.

У червні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 10 травня 2018 року, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати, справу передати для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У відкритті касаційного провадження на ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 10 травня 2018 року в частині призначення експертиз слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини першої та другої статті 406 ЦПК України ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 389 цього Кодексу.

Пунктами 2, 3 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку; ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз'яснення рішення чи відмову у роз'ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Системний аналіз положень статей 353 та 389 ЦПК України виключає їх розширене тлумачення, з огляду на що касаційному оскарженню підлягають лише такі судові рішення, що включені до певного переліку.

За таких обставин ухвала апеляційного суду в частині призначення експертиз не входить до переліку ухвал, які можуть бути оскаржені в касаційному порядку, тому перегляду не підлягає.

В частині касаційного оскарження ухвали апеляційного суду щодо зупинення провадження у справі на час проведення експертизи, Верховний Суд у складі колегії суддів вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку призначення судом експертизи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, вірно застосувавши положення статті 252 ЦПК України, з дотриманням норм процесуального права, обґрунтовано виходив із необхідності зупинення провадження у справі на час проведення експертиз.

Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з судовим рішенням суду першої інстанції, та тим, що призначення експертиз є передчасним. Проте суд апеляційної інстанції вважав, що для правильного вирішення справи необхідно призначити відповідні експертизи, що потягло необхідність зупинення провадження у справі.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо: правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З огляду на викладене, правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а касаційна скарга на оскаржуване рішення апеляційного суду є необґрунтованою, наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення.

Керуючись статтею 389, пунктами 1, 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради, територіальної громади в особі Полтавської міської ради, треті особи: ОСОБА_6, перша Полтавська державна нотаріальна контора, приватне підприємство «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» про скасування свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, визнання права власності на добудову; за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про припинення ідеальної частки права одного із співвласників на житловий будинок та визнання права власності на частку у майні; за позовомОСОБА_7 до ОСОБА_4, виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради, треті особи: ОСОБА_6, перша Полтавська державна нотаріальна контора, приватне підприємство «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» про визнання права власності на частку нерухомого майна в порядку спадкування, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 10 травня 2018 року у справі за позовом, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Ю.В.Черняк