Ухвала

Іменем України

12 липня 2018 року

м. Київ

справа № 2-2220/2007 (4-с/489/6/18)

провадження № 61-39453ск18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., ХоптиС. Ф.,

розглянув касаційну скаргу Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області на постанову Апеляційного суду Миколаївської області, у складі колегії суддів: Темнікової В. І., Бондаренко Т. З., Крамаренко Т. В., від 30 травня 2018 року та додаткову постанову Апеляційного суду Миколаївської області, у складі колегії суддів: Темнікової В. І., Бондаренко Т. З., Крамаренко Т. В., від 08 червня 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_5 на бездіяльність державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Лисенко КатериниМиколаївни,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2017 року ОСОБА_5 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ЛисенкоК. М. щодо перевірки майнового стану боржника ОСОБА_7, бездіяльність державного виконавця полягає у неналежній перевірці майнового стану боржника, не накладення арешту та опису встановленого майна боржника, що приводить до затягування виконання рішення суду, чим порушуються його права як стягувача.

Подана скарга мотивована тим, що рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08 червня 2007 року, зміненим рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 11 жовтня 2007 року, частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_5 та на його користь з ОСОБА_8 стягнуто 331 746, 05 грн. У подальшому рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02 квітня 2010 року з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 стягнуто 231 679, 08 грн боргу з урахуванням індексу інфляції, три проценти річних за користування коштами у розмір 26 916, 94 грн та судові витрати у розмірі 1 820, 00 грн. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 листопада 2011 року стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 суму інфляційних збитків за період з 01 серпня 2009 року по 01 травня 2011 року у розмірі 84 063, 67 грн, три проценти річних у розмірі 21 740, 60 грн, судовий збір у розмірі 1 058, 04 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 120, 00 грн. За вказаними рішеннями отримано виконавчі листи, відкрито виконавчі провадження, але з 2007 року до теперішнього часу рішення судів не виконано. Також, ОСОБА_5 зазначив, що з 27 грудня 2016 року у провадженні Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (далі - Інгульський ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області) знаходиться зведене виконавче провадження № 52426979 щодо стягненню з ОСОБА_8 боргу на його користь. Зведене виконавче провадження № 52426979 перебуває у провадженні державного виконавця Інгульського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області ОСОБА_9 10 березня 2017 року за заявою ОСОБА_5 державним виконавцем проведено опис та арешт майна боржника ОСОБА_8 за місцем його проживання, до акту якого увійшли: квартира трикімнатна, журнальний стіл коричневого кольору із скляною поверхню, три картини, крісло шкіряне офісне, стіл письмовий, 4 м'яких стільця сірого кольору. Інше майно, яке знаходилось в квартирі до акту опису та арешту майна державним виконавцем не було внесено, з урахуванням підставі договорів позики та застави на зазначене майно. У зв'язку з такими діями державного виконавця ОСОБА_5 у березні 2017 року звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця. Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 02 серпня 2017 року його скаргу було задоволено частково. Визнано дії державного виконавця щодо нездійснення 10 березня 2017 року опису та накладення арешту на все майно, що належить боржнику ОСОБА_8, неправомірними, зобов'язано державного виконавця вчинити дії щодо майна боржника, передбачені пунктом 6 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження». У подальшому, на неодноразові вимоги державного виконавця боржнику надати безперешкодний доступ до квартири для перевірки майнового стану боржника, доступ до приміщення не було надано, про що державним виконавцем було складено акти. 30 листопада 2017 року державний виконавець звернувся до суду із поданням про примусове проникнення до житлового приміщення боржника ОСОБА_8 (за адресою: АДРЕСА_1) для подальшого примусового виконання зведеного виконавчого провадження № 53346902, посилаючись на те, що боржник навмисно ухиляється від виконання судових рішень. 30 листопада 2017 року ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва у задоволенні подання державного виконавця відмовлено. Разом з цим, вказаною ухвалою суду встановлено, що державний виконавець неналежно склав акти про недопуски до приміщення, не надав доказів, що у квартирі знаходиться майно боржника, що стало причиною відмови у задоволенні подання. Крім того, державний виконавець мав можливість оскаржити ухвалу суду, але не оскаржив, погодившись таким чином з рішенням суду та із встановленими обставинами.

На підставі викладеного ОСОБА_5 просив суд визнати противоправною бездіяльність державного виконавця Інгульського ВДВС м. Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області Лисенко К. М. щодо перевірки майнового стану боржника, зобов'язати державного виконавця Інгульського ВДВС м. Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області Лисенко К. М. виконати вимоги, передбачені частиною восьмою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження», шляхом вчинення дій, передбачених статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва, у складі головуючого судді Рум'янцевої Н. О.,від 11 квітня 2018 року ОСОБА_5 відмовлено у задоволенні скарги на бездіяльність державного виконавця Інгульського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області Лисенко К. М.

30 травня 2018 року постановою Апеляційного суду Миколаївської області ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 квітня 2018 року скасовано та ухвалено постанову, якою задоволено скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність державного виконавця Інгульського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області Лисенко К.М. Визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Інгульського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області щодо перевірки майнового стану боржника ОСОБА_7 Зобов'язано державного виконавця Інгульського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області виконати вимоги, передбачені частиною восьмою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження», шляхом вчинення дій, передбачених статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження».

08 червня 2018 року додатковою постановою Апеляційного суду Миколаївської області стягнуто із Інгульського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області на користь ОСОБА_5 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 171, 60 грн.

27 червня 2018 року Інгульським ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській областібуло подано до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Апеляційного суду Миколаївської області від 30 травня 2018 року та додаткову постанову Апеляційного суду Миколаївської області від 08 червня 2018 року.

05 липня 2018 року вказана касаційна скарга надійшла до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

09 липня 2018 року справу розподілено судді-доповідачу.

У касаційній скарзі Інгульський ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області просить скасувати постанову Апеляційного суду Миколаївської області від 30 травня 2018 року та додаткову постанову Апеляційного суду Миколаївської області від 08 червня 2018 року.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, обґрунтовано тим, що апеляційний суд повно і всебічно не з'ясував обставини справи та дійшов безпідставного висновку про наявність правових підстав для задоволення поданої скарги. Апеляційним судом не враховано, що заявником не доведено факту бездіяльності та ухилення державного виконавця від здійснення виконавчих дій.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність державного виконавця Інгульського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області Лисенко К. М., суд апеляційної інстанції, посилався на те, що державним виконавцем після здійснення запитів у лютому-березні 2017 року, до листопада 2017 року не здійснювалися передбачені частиною восьмою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії щодо перевірки майнового стану боржника, а саме не робилися не рідше ніж один раз на два тижні запити для виявлення рахунків боржника та не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника, а тому вимоги стягувача є обґрунтованими.

Стаття 447 ЦПК України передбачає, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно положень статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно частини восьмої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Даючи оцінку діям державного виконавця Інгульського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області Лисенко К.М., апеляційний суд, врахувавши, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, обов'язковість виконання судових рішень є складовою права на справедливий судовий захист, невиконання рішення протягом тривалого часу порушує конституційну гарантію прав і свобод стягувача на справедливий судовий захист упродовж розумного строку, а такожприйнявши до уваги те, щодержавним виконавцем вчинені не всі передбачені діючим законодавством виконавчі дії щодо належної та своєчасної перевірки майнового стану боржника, опису майна за місцем проживання боржника, дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для задоволення поданої ОСОБА_5 скарги.

Надмірне та тривале виконання судових рішень органами ДВС свідчить про відсутність ефективних виконавчих дій, що у подальшому може призвести до неможливості виконання судового рішення.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити, якщо суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення. Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржених судових рішень не вбачається неправильного застосування судом апеляційної інстанцій норм Закону України «Про виконавче провадження», порушення норм процесуального права, а також впливу результатів розгляду справи на єдність правозастосовчої практики, при цьому доводи касаційної скарги не викликають розумних сумнівів щодо правильності застосування апеляційним судом вищевказаних норм права та їх тлумачення.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно з частиною п'ятою статті 394 ЦПК України, у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області на постанову Апеляційного суду Миколаївської області від 30 травня 2018 року та додаткову постанову Апеляційного суду Миколаївської області від 08 червня 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_5 на бездіяльність державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Лисенко КатериниМиколаївни - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Синельников

О. В. Білоконь

С. Ф. Хопта