Справа № 496/703/18
Провадження № 2/496/750/18
20 липня 2018 року м. Біляївка
Біляївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Пендюри Л.О.
за участю секретаря Богдан Ю.В.
представника позивачки ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини, -
Позивачка звернулась до суду з позовом і просить стягувати з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1200 грн. щомісяця.
Свої вимоги мотивує тим, що з 26.06.2014 року по 16.02.2017 року вона знаходилась у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі, від якого вони мають неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 16.02.2017 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі 1000 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. У теперішній час вона не працює, оскільки являється інвалідом другої групи з дитинства, розмір її пенсії складає 1452 грн. на місяць. Цих коштів разом з аліментами не вистачає навіть на мінімальні потреби її та дитини, так як більш, ніж половину зазначених коштів вона змушена витрачати на оплату комунальних послуг. Вважає, що відповідач має можливість надавати їй матеріальну допомогу, оскільки працює за кордоном, у звязку з чим звернулась з даним позовом до суду.
Позивачка та її представник в судовому засіданні на позовних вимогах наполягали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. При цьому пояснили, що позивачка є інвалідом другої групи з дитинства, розмір її пенсії складає 1452 грн. на місяць. Вона проживає з батьками, які є пенсіонерами. Вказує, що відповідач не має постійного місця роботи та приховує від неї свої доходи, але вона впевнена, що він може надавати їй матеріальну допомогу на її утримання.
Відповідач в судове засідання повторно не зявився, хоча повідомлявся про день слухання справи належним чином, відзив до суду не подав, а тому враховуючи думку позивачки, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України.
Вислухавши пояснення позивачки, її представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що з 26.06.2014 року по 16.02.2017 року сторони знаходились у зареєстрованому шлюбі.
Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, про що свідчить довідка про склад сімї Яськівської сільської ради Біляївського району Одеської області №365 від 19.02.2018 року (а.с.8).
Згідно довідки Одеської Психіатричної №2 спеціалізованої медико-соціальної експертної комісії серії 2-18ОБ позивачка являється інвалідом другої групи з дитинства (а.с.6).
Відповідно до довідки Обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі № 324/03 від 21.02.2018 року, розмір пенсії, що отримує позивачка, становить 1452 грн. на місяць (а.с.7).
Згідно положень ч. ч. 1-4 ст. 75 Сімейного Кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Згідно правової позиції Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, висловленої у рішенні від 13.04.2016 року у справі №6-3066цс15, коли особа отримує пенсію по інвалідності, що забезпечує її прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, її не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги.
Право на утримання після розірвання шлюбу регламентується ст. 76 Сімейного кодексу України, за змістом якої розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Особа має право на утримання і тоді, коли вона стала особою з інвалідністю після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу.
Аналіз вказаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобовязання на утримання одного з подружжя можуть призначатися за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, зокрема: перебування у зареєстрованому шлюбі або після розірвання шлюбу - якщо особа стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу, а також коли вона стала інвалідом після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу; непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового мінімуму рівень матеріального забезпечення.
Отже, право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» з 01 січня 2018 року встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність, в розмірі 1373 гривні.
Судом встановлено, що на час звернення до суду, станом на 26.02.2018 року, та на час розгляду справи судом, позивачка отримує пенсію по інвалідності, як інвалід другої групи з дитинства, у розмірі 1452 грн. щомісяця, позивачка є непрацездатною з дитинства, тобто до шлюбу з відповідачем, таким чином позивачка за законом не вважається такою, що потребує матеріальної допомоги.
Крім того, позивачка в судовому засіданні не надала жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач має можливість надавати їй матеріальну допомогу.
Суд вважає, що право позивачки не порушене, оскільки відсутні обовязкові умови для призначення аліментів на утримання непрацездатної дружини в розумінні Сімейного кодексу України, а тому в задоволенні позову слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 75, 76 Сімейного кодексу України, ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд
ОСОБА_1 в позові до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Одеської області через Біляївський районний суд Одеської області.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя Л.О. Пендюра