Справа № 183/541/18
№ 2/183/1511/18
01 червня 2018 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді Сороки О.В.,
секретаря Шевченко О.С.,
розглянувши, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м.Дніпро, треті особи Міністерство оборони України, Генеральний штаб Збройних сил України, Гвардійська селищна рада Новомосковського району Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання права на приватизацію та зобов`язання вчинити певні дій,-
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення № 4510 від 20 листопада 2017 про відмову у приватизації займаної квартири, зобовязати КЕВ м. Дніпро, як орган приватизації, вжити усіх належних та достатніх заходів щодо приватизації квартири, яка використовується позивачем на умовах найму на території АДРЕСА_1, згідно ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» та «Положення про порядок передач квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», затвердженого наказом МЖКГ № 396 від 16.12.2009 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_1 посилається на те, що на підставі ордеру № 593 від 26 вересня 1983 року, виданого начальником КЕЧ району, її матері, як дружині загиблого офіцера, вона займає двокімнатну квартиру за № 57 в будинку № 4 по вул. Ювілейна в смт. Гвардійське Новомосковського району Дніпропетровської області. З 2007 року вона являється основним наймачем квартири після смерті своєї матері, тому з Будинкоуправлінням №1 Гвардійської КЕЧ району уклала договір найму житла про безстрокове користування зазначеною квартирою.
24.10.2017 року ОСОБА_1 звернулася з заявою № 3278 до начальника КЕВ м. Дніпро, щодо приватизації вищезазначеної квартири, однак рішенням № 4510 від 20.11.2017 року їй було відмовлено у приватизації житлового фонду. Рішення мотивоване тим, що житловий фонд селищ міського типу Черкаське та Гвардійське, у відповідності до Закону України «Про правовий режим майна у ЗСУ» не перебуває на балансі КЕВ м.Дніпро, розпорядником даного майна є Міністерство оборони України. В звязку з тим, що втратив чинність наказ Міністра оборони України № 1 від 03.01.1993 року, обовязки щодо здійснення приватизації, які були покладені на квартирно-експлуатаційні відділи, анульовані, відповідач вважає себе неналежним органом приватизації. Зазначені дії та рішення відповідача позивач вважає неправомірними, такими, що не відповідають діючому законодавству України, Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», тому звернулася до суду з зазначеним позовом.
В судове засідання представник позивача ОСОБА_2 не з`явилася, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала та не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Представники третіх осіб - Міністерства Оборони України, Генерального штабу Збройних Сил України, Гвардійської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області в судове засідання також не з`явилися, причин своєї неявки не повідомили. Про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином.
Ухвалою суду від 05 лютого 2018 року відкрите провадження по справі.
За результатами підготовчого провадження справу призначено до судового розгляду по суті.
Згідно з ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.
Суду подано копію ордеру № 593 від 26.09.1983 року, виданого Гвардійською КЕЧ району, у відповідності до якого дружині загиблого офіцера ОСОБА_3 та її дочці ОСОБА_1 надано право на зайняття двокімнатної квартири № 57, розташованої в будинку № 4 по вул..Ювілейній в смт.Гвардійське Новомосковського району Дніпропетровської області (а.с. 11).
З 03.07.2007 року ОСОБА_1, в звязку зі смертю матері, являється основним квартиронаймачем, про що свідчить відповідна довідка КЕЧ (а.с. 10).
Згідно довідки Міністерства оборони України вищезазначене житлове приміщення належить до житлового фонду Міністерства оборони України, перебуває у повному оперативному управлінні Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпра та на балансі Будинкоуправління № 1 Гвардійської Квартирно-експлуатаційної частини району.
Згідно з Положенням про Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпра, зазначений відділ здійснює безпосередньо квартирно-експлуатаційне забезпечення військових частин, дислокованих у межах відповідальності. Квартирно-експлуатаційне забезпечення це комплекс заходів, спрямованих на безпечну експлуатацію, утримання казармено-житлового фонду, обєктів соціально-культурного призначення, комунальних споруд та інженерних мереж військових містечок, забезпечення військових частин квартирним майном. Пунктом 3.2.4 цього Положення на Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпрі покладений обовязок та повноваження щодо утримання житлового фонду.
У відповідності до ст. 1 Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду», державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.
В матеріалах справи міститься копія типового договору найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду від 03.01.2001 року, укладеного між Будинкоуправління № 1 Гвардійської КЕЧ району та ОСОБА_1, у відповідності до якого останній передано у безстрокове користування житло - двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 (а.с.15-16).
24.10.2017 року ОСОБА_1 вікторівною подано заяву на імя начальника КЕВ м. Дніпра про оформлення передачі в приватну власність квартири, яку займає позивач на підставі ордеру та договору найма житла (а.с. 9).
Рішенням відповідача від 20.11.2017 року № 4510 позивачеві відмовлено у задоволенні заяви (а.с. 14).

Між тим, статтею 9 Житлового кодексу України встановлено, що до житлових прав громадян відноситься право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачає, що метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення громадян до участі в утриманні і збереженні існуючого житла та формування ринкових відносин. Приватизація державного житлового фонду це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах, та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв) державного житлового фонду на користь громадян України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що правовідносини, які виникли в звязку з приватизацією житла, відмови уповноваженого органу в проведенні приватизації, виникають з житлових правовідносин та повинні розглядатися судом в порядку цивільного судочинства, а рішення Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпра підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Конституцією України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання і захисту усіх форм власності.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається в порядку, визначеному законом.

Правові основи приватизації житла, що знаходяться в державній власності, визначені Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 року за № 2482-Х11, цим же Законом регламентований порядок набуття права власності на житло громадянами України, які користуються державним житловим фондом, з обмеженнями, визначеними п.2 ст.2 цього Закону.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» не підлягають приватизації: квартири - музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків, памяток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв, квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають у аварійному стані, квартири (будинки, кімнати), які віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки) житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обовязкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Згідно з положенням, затвердженим Наказом Міністра оборони України №215 від 21 квітня 2011 року та Наказом Міністра Оборони України № 448 від 03 липня 2013 року поняття «закрите військове містечко» та коло осіб, які мають право затверджувати перелік закритих військових містечок виключені.

03 вересня 2010 року Начальником Генерального штабу - Головнокомандуючим Збройних сил України ОСОБА_4 затверджений останній чинний (він базується на Наказі Міністра оборони СРСР №75 від 22 лютого 1977 року) «Перелік закритих військових містечок, які мають у своєму складі житловий фонд», селище міського типу Гвардійське та Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області не були включені до цього переліку.

На підтвердження того, що смт. Гвардійське Новомосковського району не має статусу закритого військового містечка свідчить і Наказ Міністра оборони № 569 від 15 вересня 2011 року «Про безоплатну передачу військового майна в комунальну власність територіальних громад» з затвердженими переліками військового майна.

Згідно з цим же наказом Міністра оборони України № 569 «Про безоплатну передачу військового майна у приватну власність до територіальних громад», у комунальну власність територіальним громадам смт. Черкаське і смт. Гвардійське Новомосковського району Дніпропетровської області безоплатно передано певний перелік майна, зазначений Наказ є обовязковим для виконання КЕВ міста Дніпра та Черкаською і Гвардійською селищними радами.

Таким чином, діючим законодавством України не врегульоване та не визначене юридичне поняття «закрите військову містечко», в звязку з чим, суд приходить до висновку, що смт. Гвардійське Новомосковського району Дніпропетровської області не має статусу закритого військового містечка, як на тому наполягає відповідач у своїх запереченнях на позов.

Стаття 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 року передбачає, що приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю.

Згідно з п.5 ст.5 вищевказаного Закону, кожний громадянин України має право приватизувати житло, яке він займає безоплатне в межах номінальної вартості житлового чеку, або частковою доплатою один раз.

Матеріали справи підтверджують, що позивач зареєстрована у спірному жилому приміщенні, участі у приватизації державного житлового фонду не приймала, житло знаходиться на консолідованому балансі відповідача.

Згідно з п.10 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, крім випадків передбачених законом.

Відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та з метою приведення у відповідність до законодавства нормативно-правових актів, наказом Міністра з питань житлово-комунального господарства України №396 від 16 грудня 2009 року затверджене «Положення про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», яке встановлює процедуру передачі квартир у приватну власність громадян та зразки документів, які оформлюються згідно цієї процедури, в т.ч. і рішення органу приватизації.

Аналіз наведених вище норм діючого законодавства визначає право позивача на одержання спірної квартири у приватну власність, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання незаконним рішення Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро № 4510 від 20.11.2017 року, яким їй відмовлено у передачі у приватну власність квартири, підлягають задоволенню.

При цьому суд вважає за необхідне визнати рішення щодо відмови у передачі в приватну власність позивачу квартири, розташованої за адресою Дніпропетровська область Новомосковський район смт. Гвардійське, вул. Ювілейна, 5/57, протиправним.

Приходячи до висновку про необхідність визнання рішення протиправним, суд виходить із змісту положень ст.16 ЦК України, заявлених позовних вимог та того, що належним способом захисту порушеного права буде саме визнання рішення протиправним, що не суперечить вимогам п.10 ч.2 ст.16 ЦК України, оскільки зазначене рішення прийняте, в порушення наведених вище нормам законодавства України, та порушує право позивача на отримання житла у власність.

Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» та «Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» затверджене Наказом МЖКГ № 396 від 16 грудня 2009 року, встановлюють порядок передачі квартир в приватну власність.

Так, зокрема, наймач повинен звернутися до органу приватизації з відповідною заявою, орган приватизації зобовязаний в місячний термін з дня одержання заяви прийняти рішення про передачу житла у власність, після чого, оформити відповідне свідоцтво.

Зазначена процедура передбачена ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», відповідно до якої приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), житлове приміщення у гуртожитку, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині зобовязання Квартирно-експлуатаційного відділу міста Дніпропетровська, як органу приватизації вжити всіх належних та достатніх заходів щодо приватизації зазначеної квартири підлягають задоволенню, оскільки, зазначений обовязок органу приватизації встановлений нормами Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» і в разі, якщо зазначений орган зволікає з винесенням відповідного рішення або вчиненням інших дії, суд має право зобовязати розглянути заяву про передачу житла в приватну власність, вчинити певні дії, та в разі необґрунтованої відмови, скасувати рішення органу приватизації, зобовязати вчинити певні дії.

Суд дійшов до висновку про скасування оспорюваного рішення Квартирно-експлуатаційного відділу міста Дніпра № 4510 від 20.11.2017 року, в звязку з чим орган приватизації фактично повинен повторно розглянути заяву ОСОБА_1

Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь позивача судовий збір у розмірі 2067,60 грн. (а.с.1).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4,12,76,81,89,141,223,263,265,280 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Дніпро, треті особи: Міністерство Оборони України, Генеральний штаб Збройних сил України, Гвардійська селищна рада Новомосковського району Дніпропетровської області, про визнання рішення протиправним, зобовязання вчинити певні дії,- задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Квартирно-експлуатаційного відділу міста Дніпра № 4510 від 20 листопада 2017 року щодо відмови ОСОБА_1 у передачі в приватну власність квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3.

Визнати за ОСОБА_1 право на приватизацію квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3.

Зобовязати Квартирно-експлуатаційний відділ міста Дніпра, як орган приватизації, вжити заходів щодо приватизації ОСОБА_1 квартири за адресою: АДРЕСА_4, згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та «Положення про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», яке затверджено наказом Міністра з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16 грудня 2009 року.

Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу міста Дніпра () на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 2067,60 (дві тисячі шістдесят сім грн., 60 коп.) грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Сорока О.В.