Справа № 419/713/18
Провадження № 2/419/234/2018
13 червня 2018 року Новоайдарський районний суд Луганської області
у складі: головуючого судді - Іванової О. М.,
при секретарі Логвиновій О. А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Новоайдар Луганської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 адміністрації сіл Трьохізбенка, Оріхове Донецьке, Кряківка, Лопаскине, Лобачеве про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, -
ОСОБА_1 звернувся до Новоайдарського районного суду Луганської області з даним позовом в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 адміністрації сіл Трьохізбенка, Оріхове Донецьке, Кряківка, Лопаскине, Лобачеве про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 11.10.2005 року померла ОСОБА_4.
Після смерті ОСОБА_4 залишилось спадкове майно, яке складається з домоволодіння з надвірними будівлями та спорудами, що розташоване за адресою: Луганська область, Новоайдарський район, с. Трьохізбенка, пров. Сосновий, буд. 28.
За життя ОСОБА_4 було складено заповіт, відповідно до якого все своє майно остання заповіла ОСОБА_2.
07.02.2006 року ОСОБА_2 подала заяву про прийняття спадщини, у звязку з чим державним нотаріусом Слов'яносербської ДНК була заведена спадкова справа за № 41/2006.
При зверненні позивача до державного нотаріуса Словяносербської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на майно після смерті ОСОБА_4 їй було відмовлено у звязку з відсутністю у заявника правовстановлюючих документів на житловий будинок, що розташований за адресою: Луганська область, Новоайдарський район, с. Трьохізбенка, пров. Сосновий, буд. 28.
За таких обставин у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, позивач позбавлена можливості оформити спадкові права в позасудовому порядку, у звязку з чим представник позивача вимушений звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом.
Представник позивача ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 на підставі доручення (а.с.16), у судове засідання не зявився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, проти вирішення справи при заочному розгляді не заперечував.
Представник відповідача ОСОБА_3 адміністрації сіл Трьохізбенка, Оріхове Донецьке, Кряківка, Лопаскине, Лобачеве відзиву на позовну заяву не подав, у судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, хоча був належним чином сповіщений про дату, час та місце судового засідання шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.24).
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно положень ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
У відповідності до положень частини до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав.
Судовим розглядом встановлено, що 11.10.2005 року померла ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕД № 043258, виданого 19.12.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Словяносербського райуправління юстиції Луганської області (а.с.12).
Після смерті ОСОБА_4 залишилось спадкове майно, яке складається з домоволодіння з надвірними будівлями та спорудами, що розташоване за адресою: Луганська область, Новоайдарський район, с. Трьохізбенка, пров. Сосновий, буд. 28.
За життя ОСОБА_4 було складено заповіт, відповідно до якого все своє майно остання заповіла ОСОБА_2, що підтверджується копією заповіту, посвідченого 24.12.2002 року секретарем Трьохізбенської сільської ради Словяносербського району Луганської області (а.с.8). Інших спадкоємців та осіб, які мають право на обовязкову частку спадщини немає.
07.02.2006 року ОСОБА_2 подала заяву про прийняття спадщини, у звязку з чим державним нотаріусом Слов'яносербської ДНК була заведена спадкова справа за № 41/2006, що підтверджується копією витягу зі спадкового реєстру від 28.02.2018 року (а.с.11).
При зверненні позивача до державного нотаріуса Словяносербської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на майно після смерті ОСОБА_4 їй було відмовлено у звязку з відсутністю у заявника правовстановлюючих документів на житловий будинок, що розташований за адресою: Луганська область, Новоайдарський район, с. Трьохізбенка, пров. Сосновий, буд. 28 (а.с.7).
Відповідно до копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 28 по пров. Сосновому в с. Трьохізбенка власником вищевказаного домоволодіння значиться ОСОБА_4 (а.с.13-15).
Відповідно до довідки № 1399, виданої 13.03.2018 року керівником ОСОБА_3 адміністрації сіл Трьохізбенка, Оріхове Донецьке, Кряківка, Лопаскине, Лобачеве, згідно погосподарської книги погосподарського обліку (№13 2001-2005 рр.) домоволодіння № 28 (житловий будинок з надвірними спорудами) по провулку Сосновий с. Трьохізбенка Новоайдарського району Луганської області значиться зо ОСОБА_4, яка померла 11.10.2005 року (а.с.9).
Відповідно до ОСОБА_5 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків.
З копії технічного паспорту на вищевказаний будинок (а.с.13-15) вбачається, що роком побудови житлового будинку є 1967 рік, тобто при вирішенні спору слід керуватися Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що затверджена Міністерством комунального господарства Українського РСР 31 січня 1966 року.
У період чинності зазначеної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Часом відкриття спадщини є день смерті особи.
Відповідно до ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.
Відповідно до 1 ч. ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.
Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку може застосовуватись, як спосіб захисту, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, відповідно до Постанови Пленуму ВСУ Про судову практику у справах про спадкування.
Стаття 16 ЦК України також передбачає такий спосіб захисту права особи, як «визнання права».
Таким чином, судовим розглядом встановлено, що факти, викладені представником позивача в позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, підтверджені письмовими доказами, сумніву у їх достовірності суд не має, визнання права власності на спадкове майно не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у звязку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання за ОСОБА_2 права власності на спадкове майно в судовому порядку.
Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні.
На підставі ст. ст. 16, 328, 392, 1218, 1220, 1221, 1223, 1225, 1235, 1268, 1269 ЦК України, ст. 81 ЗК України, керуючись ст. ст. 11, 12, 13, 81, 127, 206, 258, 263-265, 280, 284, 354 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 адміністрації сіл Трьохізбенка, Оріхове Донецьке, Кряківка, Лопаскине, Лобачеве про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності у порядку спадкування за заповітом на спадкове майно, яке належало ОСОБА_4, яка померла 11.10.2005 року, а саме на домоволодіння з надвірними будівлями та спорудами, розташоване за адресою: Луганська область, Новоайдарський район, с. Трьохізбенка, пров. Сосновий, буд. 28.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що йогоухвалив,за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Головуючий суддя О. М. Іванова