АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

12 липня 2018 року

м. Харків

справа № 641/4507/17

провадження № 22-ц/790/2709/18

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Пилипчук Н.П. ,

суддів: Колтунової А.І., Маміної О.В.,

за участю секретарів судового засідання: Щегельського Д.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1,

відповідачі Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фрегат-К»,

третя особа - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрегат-К», 3- я особа ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою,

з апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова, ухвалене 01 листопада 2017 року, під головуванням судді Курганникової О.А., в залі суду в м. Харкові,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрегат-К», 3- я особа ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою.

В обґрунтування позову зазначив, що 08 лютого 2015 року близько 17 год. 30 хв. на автошляху «Київ - Харків - Довжанський» на 431 км, сталося зіткнення маршрутного автобусу «Неоплан 316», державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, з автомобілем «ВМW Х6», державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1, та автомобілем «Акура», державний номер НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_3. Відомості про дану подію були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.02.2015 року за № 0000090. Внаслідок дорожньо транспортної пригоди автомобілю марки «ВМW Х6», державний номер НОМЕР_2, були спричинені значні механічні ушкодження. 03.03.2016 року ТОВ «Баварія Моторс» було видано ОСОБА_1 рахунок на оплату № 209 від 03.03.2016 року за договором про надання послуг по відновлювальному ремонту автомобіля марки «ВМW Х6». Відповідно до Акту виконаних робіт № 336 від 13.04.2016 року вартість відновлювального ремонту вищезазначеного транспортного засобу складає 507 244 грн. 51 коп. Позивач просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» суму страхового відшкодування у розмірі 50 000 грн., різницю у розмірі 457 244 грн. 51 коп. з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрегат-К», оскільки ОСОБА_2 на момент ДТП перебував у трудових відносинах з відповідачем.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01 листопада 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1Л просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Зокрема, зазначає, що висновок суду про те, що вина ОСОБА_2 не встановлена жодним судовим рішенням у порядку кримінального або адміністративного судочинства не відповідає обставинам справи, оскільки саме внаслідок протиправних дій ОСОБА_2 була спричинена дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої був розбитий автомобіль позивача та була завдана матеріальна шкода. Також вказує на те, що 22.05.2014 року між ПрАТ «СК «Уніка» та ТОВ «ФРЕГАТ-К» було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № А1/0856551, то ПрАТ «СК «Уніка» зобовязана сплатити позивачу страхове відшкодування. Вважає помилковим висновок суду про те, що розрахунок на оплату № 209 від 03.03.2016 року за договором про надання послуг по відновлювальному ремонту автомобіля марки «ВМW Х6» на суму 507 244 грн. 51 коп. не є належним доказом, оскільки за відновлюваний ремонт автомобіля позивач вимушений був здійснити фактичні витрати, вартість яких підтверджується Актом виконаних робіт № 336 від 13.04.2016 року. Крім того, судом не було розяснено позивачу його право щодо призначення експертизи та про можливі наслідки її не проведення.

Адвокат ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_2 подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Посилається на те, що відсутні будь-які докази вини ОСОБА_2 у ДТП, в результаті якої позивачу була завдані матеріальні збитки. Посилання апелянта на висновок автотехнічної експертизи є безпідставними та не доводять провину ОСОБА_2 у ДТП. Звертає увагу на те, що ТОВ «Баварія Моторс» не є суб'єктом оціночної діяльності, не має повноважень щодо встановлення причин та наслідків ДТП, а тому рахунок та акт виконаних робіт не можуть бути покладені в основу визначення суми матеріального збитку. Наголошує, що заявлена сума позовних вимог є завищеною та надумаю, та спростовується висновком судової автотоварознавчої експертизи № 2039 від 17.03.2015 року, яка була проведена в рамках кримінального провадження.

Представник ТОВ «ФРЕГАТ-К» також надав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Посилається на те, що ОСОБА_2 не визнано винуватим у ДТП від 08 лютого 2015 року, у звязку із чим, він не міг спричинити майнову шкоду позивачу. Зазначає, що посилання апелянта на практику на ухвалу ВСУ від 27.10.2010 року не може бути застосовано до вказаної справи, оскільки обставини, які склалися у ДТП від 18.05.2015 року суттєво відрізняються і не є схожими. Також посилається на те, що надані позивачем докази на підтвердження матеріальних збитків не є належним та допустимим, та обґрунтовано не прийняті судом.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 08.02.2015 року - не встановлена жодним судовим рішенням, а розмір збитків залишився недоведеним.

Судова колегія не погоджується із висновками суду першої інстанції виходячи із наступного.

Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що 08 лютого 2015 року близько 17 год. 30 хв. на автошляху «Київ - Харків - Довжанський» на 431 км, сталося зіткнення маршрутного автобусу «Неоплан 316», державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, з автомобілем «ВМW Х6», державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1, та автомобілем «Акура», державний номер НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_3.

З пояснень представника ТОВ «Фрегат-К» та матеріалів справи встановлено, сторонами не оспорюється, що маршрутний автобус «Неоплан 316», державний номер НОМЕР_1 використовується ТОВ «Фрегат-К» у своїй діяльності, а ОСОБА_2, який керував цим автомобілем на момент ДТП знаходився у трудових правовідносинах з ТОВ «Фрегат-К».

22.05.2014 року між ПрАТ «СК «Уніка» та ТОВ «ФРЕГАТ-К» було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № А1/0856551. Предметом страхування за Полісом є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу Nеорlап N316 д.н.з. НОМЕР_4. Визначено ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну 50000 грн, франшиза не передбачена (а. с. 75).

Відомості про дане ДТП були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.02.2015 року за № 0000090.

Постановою прокурора Валківського відділу Дергачівської прокуратури від 26.07.2016 року вказане кримінальне провадження за підозрою у вчиненні ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, було закрито у звязку з відсутністю в його діях складу злочину (а. с. 17-19).

Безпідставним є висновок суду першої інстанції та доводи відповідачів про те, що факт закриття кримінального провадження за підозрою у вчиненні ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України ч.2 ст.286 КК України у звязку з відсутністю в його діях складу кримінального злочину вказує на відсутність вини останнього у ДТП.

Так, із змісту постанови прокурора Валківського відділу Дергачівської прокуратури від 26.07.2016 року вбачається, що кримінальне провадження за підозрою у вчиненні ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, було закрито, оскільки постраждалі у ДТП отримали легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров*я, в той час, як відповідальність за ч.2 ст.286 КК України настає за умови заподіяння наслідків у вигляді фізичної шкоди, яка є не менш небезпечною ніж середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Постановою Валківського районного суду Харківської області від 18 січня 2017 року, залишеною без змін постановою апеляційного суду Харківської області від 04 квітня 2017 року, провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, було закрито у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення (а. с. 20-23).

Також помилковим є висновок суду першої інстанції та доводи відповідачів про те, що факт закриття справи про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення свідчить про відсутність вини останнього у ДТП.

Так, із змісту постанов Валківського районного суду Харківської області від 18 січня 2017 року та Апеляційного суду Харківської області від 04 квітня 2017 року вбачається, що провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, було закрито, не з тих підстав, що відсутня вина ОСОБА_2, а на підставі того, що ні протокол про адміністративне правопорушення, ні постанова про закриття кримінального провадження не містять відомостей щодо наявності спричинених транспортним засобом пошкоджень, що є обовязковою ознакою складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Вказано, що ОСОБА_1 не позбавлений можливості вирішувати питання про відшкодування завданої йому шкоди, за її наявності, шляхом подачі цивільного позову, та доведеності в ході його розгляду дійсних обставини її спричинення, і винних дій певної особи.

Отже вину ОСОБА_2 у ДТП 08 лютого 2015 року позивач може доводити в межах цієї цивільної справи, однак суд першої інстанції оцінку обставинам ДТП не надав, усунувся від аналізу наданих позивачем доказів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, у спосіб, визначений законами України (ст.4 ЦПК).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 12 ЦПК).

Статтею 13 ЦПК України закріплено принцип диспозитивності цивільного судочинства - суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 81 ЦПК, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Матеріали справи містять висновок авто-технічної експертизи, що була проведена в межах кримінального провадження.

З висновку вказаної експертизи № 182/16 від 25.02.2016 року вбачається, що у даній дорожній обстановці водій «Неоплан №316» ОСОБА_2 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.2 і 12.3 Правил дорожнього руху України; мав технічну можливість запобігти виникненню події даної ДТП шляхом виконання вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України. У діях водія «Неоплан №316» ОСОБА_2 вбачається невідповідності вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору перебували у причинному звязку з виникненням події даної ДТП.

Зазначений висновок експертизи не спростований іншими матеріалами справи, відповідає обставинам ДТП, тому колегія суддів вважає за можливе прийняти його якості письмового доказу.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про відсутність вини ОСОБА_2 у вчиненні ДТП є помилковим, оскільки вина ОСОБА_2 підтверджуся належними та допустимими доказами.

Відповідно до статті 22, частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з положеннями статей 1187, 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до ст. 1192 Цивільного кодексу України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов*язати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 14 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки». При визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків). У разі якщо на час виконання рішення суду про відшкодування шкоди, виправлення пошкодження за одержані за рішенням суду кошти зросли ціни на майно або роботи, на придбання чи проведення яких було присуджено відшкодування, потерпілий із цих підстав може заявити додаткові вимоги до особи, відповідальної за шкоду, якщо не було його вини в тому, що виконання проводилося вже після зростання цін і тарифів.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що при визначенні реальної вартості втраченого майна необхідно враховувати коефіцієнт його зносу на момент ДТП, крім випадків, коли для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих із виробництва однорідних виробів.

Згідно з ч. 1ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану її працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Частиною 1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 вказаного Закону встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Пунктом 2.4 ОСОБА_5 товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Крім того, згідно з Положеннями про порядок та умови проведення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 28 вересня 1996 року № 1175, страхувальником відшкодовується третій особі завдана внаслідок пошкодження транспортного засобу саме пряма шкода, у якій враховується вартість пошкоджених деталей транспортного засобу на момент ДТП, а саме з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу, а не вартість нових деталей.

Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів, а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості колісних транспортних засобів встановлено Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою спільним Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року №1454/5/2092.

В межах кримінального провадження в ХНДІСЕ ім. засл. проф. ОСОБА_5С було проведено також і експертне автотоварознавче дослідження №2039 від 17.03.2015 року, згідно висновків якого вартість відновлювального ремонту автомобіля «ВМW Х6», пошкодженого в результаті ДТП 08 лютого 2015 року становить 396 786,30 грн.

Автотоварознавча експертиза, на вирішення якої ставилось би питання про визначення майнової шкоди, завданої в результаті ДТП 08 лютого 2015 року пошкодженням автомобіля «ВМW Х6» - не проводилась, відповідне клопотання суду сторонами не заявлялось.

Згідно п. 8.2. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою спільним Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року №1454/5/2092, вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження за наявності однієї з нижчезазначених умов: а) якщо, незважаючи на принципи внеску та найбільш ефективного використання, вартість відновлювального ремонту КТЗ не менша за його ринкову вартість, б) якщо сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу КТЗ і втрати товарної вартості не менша за ринкову вартість КТЗ; в) якщо неможливо відновити КТЗ відповідно до технічних вимог виробника.

В інших випадках вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників транспортного засобу та величини втрати товарного вигляду. (п. 8.3. Методики)

Згідно п. 7.38. зазначеної ОСОБА_5 значення фізичного зносу приймається рівним нулю для складових колісного транспортного, строк експлуатації яких не перевищує 7 років для транспортних засобів виробництва іншого, ніж країн СНГ.

Згідно роз*ясень суб*єкта оціночної діяльності ОСОБА_6, на підставі даних VIN коду WBAFG81050L280092 ним була встановлена дата виготовлення автомобіля «ВМW Х6» - 11.08.2008 року. Отже на момент ДТП 08 лютого 2015 року вік автомобіля становив 6 років та 6 місяців, тобто строк експлуатації автомобіля не перевищував 7 років та значення фізичного зносу приймається рівним нулю.

На підтвердження понесених витрат позивачем надано копію рахунку на оплату № 209 від 03 березня 2016 року щодо оплати договору про надання послуг по відновлювальному ремонту автомобіля марки «ВМW Х6»., копію Акту виконаних робіт № 336 від 13.04.2016 року. Згідно якого вартість відновлювального ремонту вищезазначеного транспортного засобу складає 507 244 грн. 51 коп. та копії квитанції про здійснення оплати за ремонт автомобіля.

Посилання позивача на акт виконаних робіт, рахунок на оплату та квитанції вбачаються необґрунтованими, оскільки ці документи вказують лише на витрати, понесені у зв'язку з ремонтом автомобіля, при цьому обсяг ушкоджень, визначених у висновку експерта не співпадає з обсягом ремонту.

У роз*ясенні суб*єкта оціночної діяльності ОСОБА_6 зазначено про те, що обсяг виконаних ремонтно-відновлювальних робіт в цілому відповідає обсягу ушкоджень, а невідповідність із висновком експерта пов*язана із інфляцією, із виявленням в ході ремонтних робіт додаткових дефектів, які неможливо було виявити без додаткових робіт по розібранню автомобіля та із неврахуванням експертом певної категорії відновлювальних робіт.

Між тим, таке роз*яснення суб*єкта оціночної діяльності ОСОБА_6 не є конкретним, ґрунтується фактично на припущеннях, не містить розрахунків, які можливо було б перевірити судом, не зрозуміло які саме додаткові дефекти було виявлено та не доведено причинний зв*язок між ними та ДТП. Представники відповідачів не запрошувались та не були присутні при розібранні автомобіля.

За таких обставин, колегія суддів не вважає доведеним розмір шкоди 507244,51 грн, заявлений позивачем.

Між тим, приймаючи висновок автотоварознавчого дослідження №2039 від 17.03.2015 року у якості письмового доказу, колегія суддів вважає доведеним, що в результаті ДТП 08 лютого 2015 року пошкодженням автомобіля «ВМW Х6» ОСОБА_1 було завдано майнової шкоди в розмірі 396 786,30 грн., зазначена сума підлягає стягненню з відповідачів, а саме з ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» в межах страхового ліміту 50000 грн., з ТОВ «Фрегат-К» решту - 346786,3 грн. в силу ч. 1ст. 1172 ЦК України.

Судові витрати позивача підлягають розподілу у відповідності до ст. 141 ЦПК України пропорційно до заявлених вимог. Так, позовні вимоги задоволено на 78,22 %, тому із 5072,45 грн. сплачених при поданні позовної заяви позивачу підлягає відшкодуванню лише 3967,67 грн., а із 7609 грн. сплачених при поданні апеляційної скарги позивачу підлягає відшкодуванню лише 5951,75 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права,

Керуючись ст. ст. 371, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Апеляційний суд Харківської області, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01 листопада 2017 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування 50000 грн. та витрати по сплаті судового збору 1250 грн.

Сягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрегат-К» на користь ОСОБА_1 на відшкодування шкоди 346786,3 грн. та на відшкодування витрат по сплаті судового збору 8669,42 грн.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.П.Пилипчук

Судді А.І. Колтунова

ОСОБА_7