Єдиний унікальний номер 235/4286/17 Номер провадження 22-ц/775/987/2018
Єдиний унікальний номер 235/4286/17
Номер провадження 22-ц/775/987/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2018 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Мірути О.А.

суддів Жданової В.С., Хейло Я В.,

за участю секретаря судового засідання Ситнік Д.Л.,

за участю представника позивачки ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Донецької області в місті Бахмуті апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області ( суддя Назаренко Г.В.) від 20 квітня 2018 року у цивільній справі ( №235/4286/17) за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні допоміжним приміщенням будинку), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватне підприємство «Керуюча Компанія «Комфорт»,

ВСТАНОВИВ:

31 серпня 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в якому просила усунути перешкоди в користуванні допоміжним приміщенням будинку АДРЕСА_1 шляхом зобов'язання відповідачів передати їй ключі від цього приміщення, посилаючись на наступне.

На підставі договору купівлі-продажу від 01.09.2015р. вона є власником квартири АДРЕСА_1, у зв'язку з чим на підставі ст.4 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» є співвласником допоміжного приміщення - колясочної кімнати, яка розташована на першому поверсі будинку № 4 під'їзду № 2. Відповідно до ст.6 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» вона має право вільно користуватись спільним майном багатоквартирного будинку з урахуванням умов та обмежень, встановлених законом або рішенням співвласників. При цьому реалізація співвласником своїх прав не може порушувати права інших співвласників.

В зв»язку з народженням дитини та використанням для прогулянок дитячої коляски, виникла неодхідність у її зберіганні у допоміжному приміщенні на першому поверсі будинку.

В кінці липня 2017 року вона звернулася до відповідачів з проханням надати ключі від допоміжного приміщення, але отримала відмову. З аналогічною вимогою вона звернулася до ПП «КК «Комфорт», але відповіді не отримала.

Рішенням зборів від 01.08.2017р. мешканців під'їзду № 2 будинку, які відбулися за участю представників ПП «КК «Комфорт» їй було рекомендовано звернутися до суду.

Актом від 01.08.2017р. підтверджується, що дійсно в її під'їзді мається огороджена площадка, від якої у неї немає ключів та вона не має змоги користування вказаним приміщенням.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20 квітня 2018 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Усунені перешкоди в користуванні допоміжним приміщенням у під'їзді № 2 будинку АДРЕСА_1 шляхом зобов'язання ОСОБА_2 передати ОСОБА_3 ключі від допоміжного приміщення у під'їзді № 2 будинку АДРЕСА_1. В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні допоміжним приміщенням будинку, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватне підприємство «Керуюча Компанія «Комфорт», відмовлено.

Із вказаним судовим рішенням не погодилась відповідачка ОСОБА_2 та подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на наступне:

- обраний позивачкою спосіб захисту своїх прав та інтересів не відповідає нормам ч.2 ст. 16 ЦК України та підстави, на які вона посилається у позовній заяві, не підтверджуються жодними доказами. Зобов'язавши відповідача передати позивачу ключи від допоміжного приміщення, суд порушив права інших мешканців будинку на користування спірним допоміжним приміщенням та проігнорував норми наказу Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 року №76, яким затверджено Правила утримання будинків та прибудинкових територій на які посилався відповідач.

- суд допустив до участі у справі неналежного представника позивачки ОСОБА_5

04 липня 2018 року на адресу Апеляційного суду Донецької області від позивача ОСОБА_3 надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому вона просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 та залишити без змін рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20 квітня 2018 року, посилаючись на наступне.

Вона, як власник квартири, має право вільно користуватися допоміжними приміщеннями багатоквартирного будинку. Факт народження дитини у позивачки підтверджується свідоцтвом про народження. У сім'ї позивачки дійсно є гараж але він не добудований та знаходиться на відстані п'ятиста метрів від будинку в якому вони мешкають, тому використовувати його для зберігання дитячої коляски неможливо. У довіреності не йдеться про передоручення повноважень третій особі, а йдеться про представництво інтересів ОСОБА_6, тому посилання відповідача на незаконність участі ОСОБА_5 в судовому розгляді є необґрунтованими. Інщі аргументи, викладені в апеляційній скарзі, також не вказують на незаконність рішення суду першої інстанції та не спростовують викладених в ньому фактів.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник в судове засідання не з'явилися, про час та дату розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідачка ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилася, про час та дату розгляду справи повідомлена належним чином.

Третя особа ПП «Керуюча Компанія «Комфорт» в судове засідання не з'явилася, про час та дату розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи без участі представника підприємства.

Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Представник позивачки ОСОБА_1 в судовому засіданні доводи апеляційної скарги не підтримав та наполягала на відмові у її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивачки ОСОБА_1, дослідивши докази по справі, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно п.п.1, 3 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення суду повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в судовому засіданні знайшло підтвердження право позивача на вільне користування допоміжними приміщеннями та порушення його відповідачкою ОСОБА_2, у якої знаходяться ключі від спірного допоміжного приміщення, які вона безпідставно не надає позивачці, яка є його співвласником, відповідно до положень ЦК України та Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку». Відмовляючи в задоволення позовних вимог, заявлених до відповідача ОСОБА_4 суд виходив з того, що будь-яких доказів порушення прав позивачки відповідачем ОСОБА_4 суду не надано.

З такими висновками суду першої інстанції апеляційний суд погоджується частково.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 21 вересня 2015 року, посвідченого 21 вересня 2015 року приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу Донецької області Коваленко О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 3456, ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1, загальною площею 57,2 кв.м., в тому числі житловою площею 32,1 кв.м. Право власності на зазначену квартиру зареєстровано за позивачем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 21 вересня 2015 року за реєстраційним номером 32 (а.с.7, 8).

Згідно поверхового плану будинку АДРЕСА_1 та фотографії, наданої позивачем, зліва від входу у під'їзд перед сходовим маршем знаходиться допоміжне приміщення - так звана колясочна кімната (а.с.5, 17).

У серпні 2017 року позивачка звернулася: до відповідачів з вимогою передати їй ключ від вказаного допоміжного приміщення або надати можливість виготовити його копію ; до ПП «КК «Комфорт» та виконкому Покровської міської ради Донецької області з питання демонтажу замка двері допоміжного приміщення та надання допомоги у використанні цього допоміжного приміщення (а.с.18, 19,11-13).

Рішенням загальних зборів мешканців під'їзду № 2 будинку АДРЕСА_1 від 1 серпня 2017 року, де були присутні ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_9, інспектори Координаційного комітету самоорганізації населення ОСОБА_10., ОСОБА_11, майстер ПП «КК «Комфорт» ОСОБА_12 встановлено, що спірним допоміжним приміщенням користуються мешканці двох квартир з присутніх на зборах. В 2017р. мешканець ОСОБА_2 відмовила ОСОБА_13 у доступі до допоміжного приміщення у зв'язку з тим, що цим приміщенням користуються. Для розв»язання питання вирішено звернутися з позовом до суду (а.с.14, 15).

Згідно акту обстеження під'їзду № 2 будинку АДРЕСА_1 від 1 серпня 2017 року в під'їзді мається огороджений дверима майданчик під сходовим маршем площею 1х3,5 кв.м, двері мають навісний замок. Цим приміщенням користуються мешканці двох квартир № № 9 та 10 (ОСОБА_2 та ОСОБА_4), ключ знаходиться в квартирі № 10 (а.с.16).

В судовому засіданні в суді першої інстанції знайшов підтвердження факт того, що ключі від спірного допоміжного приміщення в під'їзді № 2 будинку АДРЕСА_1 знаходяться у відповідачки ОСОБА_2, яка безпідставно не надає їх позивачці.

Вирішуючи справу по суті, суд обґрунтовано врахував положення ЦК України та Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».

Так, ч.2 ст.382 ЦК України передбачено, що власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належить на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Відповідно до вимог ст.179 ЖК України, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.

В частині 1 статті 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», зазначено, що спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників.

Відповідно до ч. 2 статті 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку.

Згідно з ч.2 ст.382 ЦК України власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

На підставі викладеного суд дійшов до правильного висновку, що відповідачка своїми діями порушує встановлені для багатоквартирних будинків будівельні і житлові норми та правила.

Відповідно до чч.1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ч.2 ст.77 ЦПК України визначено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Ч.2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Проаналізувавши норми права, дослідивши докази по справі, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав доведеними вимоги позивача до відповідачки ОСОБА_2 в частині усунення перешкоди в користуванні допоміжним приміщенням у під'їзді № 2 будинку АДРЕСА_1.

Але апеляційний суд не погоджується з встановленим судом способом захисту прав позивачки ОСОБА_3 шляхом зобов'язання ОСОБА_2 передати ОСОБА_3 ключі від допоміжного приміщення у під'їзді № 2 будинку АДРЕСА_1 та погоджується в цій частині з доводами апеляційної скарги, що встановлений судом спосіб порушує право відповідачки ОСОБА_2 на сумісне з позивачкою користування спірним допоміжним приміщенням.

Ч.2 ст. 5 ЦК України встановлено, що у випадку, якщо закон або договор не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Апеляційний суд вважає, що для повного та ефективного захисту порушеного права позивачки необхідно визначити спосіб у вигляді зобов'язання відповідачки ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_3 допоміжним приміщенням будинку АДРЕСА_1, шляхом надання ОСОБА_3 вільного доступу та передачі екземпляру ключів від цього приміщення.

На думку апеляційного суду такий спосіб захисту виключає порушення прав відповідачки ОСОБА_2 на користування спірним допоміжним приміщенням.

В частині доводів апеляційної скарги про допуск до участі у розгляді справи в суді першої інстанції представника позивачки ОСОБА_1, апеляційний суд приходить до наступного.

З матеріалів справи вбачається, що представники сторін по справі були допущені до участі у справі за нормами ЦПК України, що діяв до 15.12.2017 року.

За ч.1 ст. 40 ЦПК України ( в редакції до 15.12.2017 року) представником у суді може бути адвокат або інша особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність і належно посвідчені повноваження на здійснення представництва в суді, за винятком осіб, визначених у статті 41 цього Кодексу.

Ч.4 ст. 42 ЦПК України ( в редакції до 15.12.2017 року) визначено, що повноваження адвоката як представника можуть також посвідчуватись ордером, дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором.

На підставі договору про надання юридичної допомоги від 28.11.2017 року (а.с. 62) адвокат ОСОБА_1 (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, а.с. 60) був допущений до участі у судовому засіданні 29.11.2017 року, яке відбулося за участю позивачки ОСОБА_3, відповідачки ОСОБА_2 та їх представників.

Апеляційний суд вважає, що допущення представника позивачки - адвоката ОСОБА_1 на підставі договору про надання юридичної допомоги від 28.11.2017 року відповідає нормам ЦПК України, що діяла в редакції до 15.12.2017 року, тому доводи апеляційної скарги в цій частині не заслуговують на увагу.

Доводи апеляційної скарги в частині порушення судом Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України № 76 від 17.05.2005 року, а саме його пп. 3.1.13 та 3.1.14 не заслуговують на увагу, оскільки спірні правовідносини стосуються захисту права власності, а саме усунення перешкод в користуванні власністю. Вимог щодо неналежного утримання допоміжних приміщень житлового будинку в межах цієї справи не заявлялося.

За вищевикладеними підставами апеляційний суд погоджується з доводами відзиву на апеляційну скаргу відповідача в тій частині, що позивачка, як власник квартири, має право вільно користуватися допоміжними приміщеннями багатоквартирного будинку, її право порушене та підлягає захисту.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про те, що судове рішення підлягає зміні в частині визначення способу усунення перешкод у користуванні допоміжним приміщенням, а апеляційна скарга частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20 квітня 2018 року в частині визначення способу усунення перешкод у користуванні допоміжним приміщенням змінити.

Зобов'язати ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_3 допоміжним приміщенням будинку АДРЕСА_1, шляхом надання ОСОБА_3 вільного доступу та передачі екземпляру ключів від цього приміщення.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Судді :

Повний текст постанови складений: 25.07.2018 року

Доповідач: