Справа №639/5758/17
Провадження №2/639/337/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2018 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Труханович В.В.,

за участю секретаря - Кричевської В.М.,

представника позивача - ОСОБА_1,

відповідачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Жовтневого районного суду м. Харкова цивільну справу №639/5758/17 за позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визначення додаткового строку на прийняття спадку, визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_5, в особі свого представника ОСОБА_1, звернулась до суду з позовом та просить ухвалити рішення, на підставі якого визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року; визнати недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом на частину житлових будинків літ. «А-1», «Б-1» з відповідною частиною надвірних будівель в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1, які видані на ім'я ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер її дід, ОСОБА_6.

За життя ОСОБА_6 належало 69/100 частин житлових будинків літ. «А-1», «Б-1» з відповідною частиною надвірних будівель в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1.

Крім того, за життя ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5 року померла ОСОБА_7, дружина ОСОБА_6, бабка позивача, якій за життя належало 31/100 частина вищезазначених житлових будинків.

ОСОБА_6, дід позивача, та ОСОБА_8, батько позивача, які мешкали разом з ОСОБА_7 на момент її смерті, фактично прийняли спадщину після її смерті, але належним чином не оформили свої спадкові права.

ІНФОРМАЦІЯ_6 року помер батько позивача, ОСОБА_8. Позивач разом з дідом, ОСОБА_6 звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, але до цього часу свідоцтво про право на спадщину не отримала.

Отже, на момент смерті ОСОБА_6, йому на праві власності належало 69/100 частин на праві приватної власності, 31/200 частин - фактично прийнятих після смерті його дружини, ОСОБА_7

Позивач зазначає, що після смерті ОСОБА_6 вона є спадкоємицею першої черги спадкування за законом за правом представлення на 69/100 частин спадкового майна, які належали спадкодавцю на момент його смерті та на 31/200 частин, які він фактично прийняв у спадок після смерті його дружини.

Вчасно подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини позивач не мала можливості, оскільки ще у вересні 2010 року виїхала на роботу до Мексики і з того часу на Україну не поверталася. Через вікові особливості її діда, ОСОБА_6, підтримувати зв'язок технічними засобами між ними було неможливо, поштою листуватися через зміну нею місць тимчасового проживання на території Мексики та США, куди виїжджала на заробітки, було також неможливо. Тому, за можливості, позивач намагалася підтримувати зв'язок з дідом через свою матір, колишню невістку ОСОБА_6 Однак, через особисту неприязнь до матері позивача, дід поступово припинив спілкування з нею.

У 2016 році матері позивача від сусідів випадково стало відомо про смерть діда, ОСОБА_6, який помер ще ІНФОРМАЦІЯ_4 року. Оскільки позивач не має можливості приїхати на Україну, 22 вересня 2016 року нею було видано довіреність на ім'я матері, ОСОБА_9 для оформлення спадкових прав після смерті діда.

29 листопада 2016 року ОСОБА_9 від імені ОСОБА_5 звернулася до 5-тої ХДНК із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 Однак, у вчинені зазначеної нотаріальної дії було відмовлено. В постанові про відмову у вчинені нотаріальної дії було зазначено, що в архіві 5-тої ХДНК зберігається спадкова справа №731/2014, яка заведена після смерті ОСОБА_6, в якій маються заяви племінниць ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про прийняття спадщини. Про наявність інших спадкоємців дані особи не заявили, а кожна з них отримала свідоцтва про на спадщину за законом.

Отже, відповідачі свідомо не повідомили нотаріуса під час подання заяви про прийняття спадщини після ОСОБА_6 про існування спадкоємиці першої черги. Про смерть діда, ОСОБА_6, ані позивачу, ані її матері ОСОБА_9 не повідомили, про відкриття спадщини позивачу стало відомо лише у вересні 2016 року від сторонніх осіб.

Вищевикладені обставини вимусили позивача звернутися до суду з даним позовом.

27.11.2017 року на адресу суду надійшли заперечення представника відповідачів ОСОБА_10, відповідно до яких просив у задоволені позову ОСОБА_5 відмовити. В обґрунтування заперечень посилається на те, що відсутність у позивача інформації про смерть спадкодавця не є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Так само, на думку представника відповідачів, не є поважною причиною пропуску для прийняття спадщини і знаходження позивача за межами України, оскільки відповідно до ст. 38 Закону України «Про нотаріат» вона мала можливість вчинити нотаріальні дії в консульській установі.

28.11.2017 року від представника позивача ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення доказів, яка була уточнена 24.01.2018 року, а саме витребування з 5-тої ХДНК інформації, чи відкривалася спадкова справа після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року, якщо відкривалася, витребувати належним чином завірену її копію. Дана заява була судом задоволена, направлено запит до 5-тої ХДНК для витребування інформації.

28.11.2017 року від представника позивача ОСОБА_1 надійшла заява про виклик і допит свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12, яке ухвалою суду від 30.11.2017 року було задоволено.

28.11.2017 року від представника позивача ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладання арешту на 169/200 частин житлових будинків літ. «А-1», «Б-1» з відповідною частиною надвірних будівель в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1, у задоволені якої ухвалою суду від 28.11.2017 року було відмовлено.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1, яка діє на підставі ордеру, підтримала заявлений позов та дала пояснення про обставини, які викладені у рішенні вище.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, а також їх представник ОСОБА_4, який діє на підставі ордеру, в судовому засіданні проти задоволення позову ОСОБА_5 заперечували, просили відмовити у його задоволенні посилаючись на відсутність правових підстав.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідачів та їх представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Так, судовим розглядом було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер ОСОБА_6, про що складено відповідний актовий запис за № 14265 від 10.10.2014 року. ( а.с. 83)

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина.

Як пояснила суду представник позивача і це не було спростовано відповідачами, позивач у справі ОСОБА_5 є рідною онукою померлого ОСОБА_6 Батько позивача помер до смерті спадкодавця ОСОБА_6, а отже позивач є спадкоємицею першої черги за законом за правом представлення.

Відповідно до ч.1 ст. 1266 ЦК України, онуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були б живими на час відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Спадкодавець ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, отже спадкоємці повинні були звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини до 09 квітня 2015 року.

Як вбачається з постанови про відмову у вчинені нотаріальних дій від 29.11.2017 року, ОСОБА_5 відмовлено у вчинені нотаріальної дії, як видача Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 року її дідуся, ОСОБА_6, 1919 року народження, який постійно мешкав в АДРЕСА_1 на 169/200 часток в житлових будинках літ. А-2, літ. Б-1 з відповідною часткою надвірних будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в зв'язку з відсутністю факту прийняття нею спадщини та на цей час видачею свідоцтв про право на спадщину на вищевказане майно іншим заявникам. ( а.с. 17)

Відповідно до ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом встановленого строку, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

В постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що спадкоємець є таким, що спадщину не прийняв, якщо свідомо, за відсутності будь-яких перешкод своєчасно не вчиняв дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття.

Згідно п.24 вищевказаної постанови Пленуму особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз'яснено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1ст.1269 ЦК). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Зі змісту п.2.1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 вбачається, що письмову заяву про прийняття спадщини та відмову від неї може бути надіслано поштою. Надіслання заяви про прийняття спадщини поштою передбачено п.3.5. гл.10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5.

Відповідно до ст.1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Виходячи зі змісту ст. 1272 ЦК України позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається:

1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори;

2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви.

При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов'язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 пояснила, що у 2010 році позивач ОСОБА_5 виїхала до роботу до Мексики, з того часу до України не поверталася, про смерть свого дідуся вона дізналася випадково в 2016 році після чого надала довіреність на ім'я своєї матері для оформлення спадкових прав. Також представник пояснила, що хоча позивач і проживала за кордоном, однак інколи вона спілкувалася з дідусем. Поважними причинами пропуску строку встановленого законом для прийняття спадщини є: тривале проживання позивача в іншій країні; необізнаність про смерть спадкодавця; не повідомлення відповідачами нотаріуса про існування інших спадкоємців.

Як вбачається з копії паспорту для виїзду за кордон на ім'я ОСОБА_5, який міститься в матеріалах справи, остання виїхала до Мексики у 2010 році. ( а.с. 8-15)

Відповідачі не заперечували той факт, що позивач дійсно тривалий час проживає в іншій країні, до України не приїжджала.

Однак суд вважає, що знаходження позивача тривалий час за межами України не є поважною причиною пропуску строку встановленого законом для прийняття спадщини, виходячи з наступного.

Відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, заява, якою спадкоємець приймає спадщину, може бути складена будь-яким нотаріусом, незалежно від місця постійного проживання померлого. Після її оформлення така заява подається (особисто, кур'єром або надсилається поштою) нотаріусу, який безпосередньо відкриватиме спадкову справу. Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини.

Тобто для подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини позивачу не обов'язково було особисто її подавати до 5-тої Харківської державної нотаріальної контори.

Статтею 38 Закону України «Про нотаріат» передбачені підстави вчинення нотаріальних дій консульськими установами України.

Так Консульські установи України вчиняють такі нотаріальні дії: посвідчують угоди (договори, заповіти, довіреності тощо), крім іпотечних договорів, угод про відчуження та заставу жилих будинків, квартир, дач, садових будинків, гаражів, земельних ділянок, іншого нерухомого майна, що знаходиться в Україні; вживають заходів до охорони спадкового майна; видають свідоцтва про право на спадщину та ін.

Отже, позивач, яка тривалий час постійно проживала за межами України, мала право звернутися до Консульської установи України та оформити свої спадкові права.

На думку суду не може вважатися поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини не повідомлення нотаріуса іншими спадкоємцями про існування спадкоємця першої черги, оскільки діючим законодавством не передбачено такого обов'язку.

Що стосується позиції позивача стосовно того, що вона не була обізнана про смерть спадкодавця ОСОБА_6, з цього приводу суд зазначає наступне.

Так, в судовому засіданні представник позивача пояснила, що в період, коли позивач проживала у Мексики вона не спілкувалася зі своїм дідусем, оскільки через його похилий вік не могла підтримувати зв'язок технічними засобами, а також у зв'язку з великою різницею у часі. Про смерть спадкодавця вона дізналася від своєї матері, якій в свою чергу цю новину повідомила родина ОСОБА_12.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_11 пояснила, що про смерть ОСОБА_6 дізналися випадково у день похорон, коли проїжджали біля будинку останнього. Вони подзвонили ОСОБА_2 і запитали, чому та не повідомила їх про смерть ОСОБА_13. Приблизно через рік після смерті ОСОБА_6, при розмові з ОСОБА_9 (матір'ю позивача ОСОБА_3.), вони дізналися про те, що останній також нічого не було відомо про смерть ОСОБА_6

Однак суд вважає, що необізнаність позивача про смерть спадкодавця не може вважатися поважною причиною пропуску строку встановленого для прийняття спадщини, оскільки сама по собі ця обставина без встановлення інших об'єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчать про поважність пропуску зазначеного строку.

За змістом ч.3 ст. 1272 ЦК України незнання спадкоємця про смерть спадкодавця саме по собі не є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 04.11.2015 року № 6-1486цс15.

З урахуванням викладеного вище, суд не вбачає підстав для визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки на час розгляду справи позивачем не було надано суду доказів, що причини пропуску шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини є поважними, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами. Крім того з дня відкриття спадщини сплинуло більше трьох років.

Що стосується позовних вимог позивача ОСОБА_5 в частині визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом на частину житлових будинків літ. «А-1», «Б-1» з відповідною частиною надвірних будівель в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1, які видані на ім'я ОСОБА_2 та ОСОБА_3, суд вважає необхідним у їх задоволені відмовити, оскільки вони є похідними від вимог щодо визначення їй додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, у задоволені якого відмовлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5 , 13, 76-81, 133, 141, ч.4 ст. 223, 265 ЦПК України, ст.ст. 1269, 1270, 1272 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, суд

ВИРІШИВ :

У задоволені позову ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визначення додаткового строку на прийняття спадку, визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідач - ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_2, зареєстрована за адресою6 АДРЕСА_3

Відповідач - ОСОБА_3, ІПН НОМЕР_3, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4

Суддя В.В. Труханович