Постанова

Іменем України

04 липня 2018 року

м. Київ

справа № 369/8922/16-ц

провадження № 61-11910св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О., Погрібного С. О.,

Ступак О. В. (суддя-доповідач), Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Київобленерго»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Київобленерго» на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 грудня 2016 року у складі судді Пінкевич Н. С. та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 21 лютого

2017 року у складі колегії суддів: Іванової І. В., Сліпченка О. І., Гуля В. В.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Київобленерго» (далі - ПАТ «Київобленерго») про скасування рішення.

Позовна заява мотивована тим, що під час обстеження приладу обліку

СО2 № 11172415, що знаходиться в її будинку за адресою: АДРЕСА_1, представники Києво-Святошинського районного підрозділу ПАТ «Київобленерго» повідомили, що вона здійснила самовільне підключення до мережі енергопостачальної організації поза засобами обліку скритим способом, яке неможливо було виявити при контрольному обстеженні схеми обліку. Правопорушення кваліфіковано як таке, що сталося з вини споживача, та вчинене відкритим способом. Розмір нібито завданих збитків становить

23 849,81 грн.

Оскільки жодних доказів, які б підтверджували порушення нею Правил користування електричною енергією, ні акт, ні рішення комісії не містять, вважає, що не вчиняла ніяких порушень, а тому просила скасувати рішення комісії з розгляду актів порушень Правил користування електричною енергією, оформлене протоколом від 23 червня 2016 року № 0267, прийняте за результатом розгляду акта про порушення Правил користування електричною енергією від 05 червня 2016 року № К031688.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 грудня

2016 року позов ОСОБА_3 задоволено. Скасовано рішення комісії з розгляду актів порушень Правил користування електричною енергією, оформлене протоколом від 23 червня 2016 року № 0267, прийняте за результатом розгляду акта про порушення правил користування електричною енергією від 05 червня 2016 року

№ К031688 щодо ОСОБА_3

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що акт про порушення № К031688 складений з порушенням вимог Правил користування електричною енергією для населення (далі - ПКЕЕН) та Методики Національної комісії регулювання електроенергетики України (далі - НКРЕ), тому нарахування обсягу та вартості необлікованої електричної енергії на підставі такого акта є протиправним.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 21 лютого 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Київобленерго» відхилено. Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 грудня 2016 року залишено без змін. Виключено з мотивувальної частини рішення суду посилання на неявку представника ПАТ «Київобленерго» в судове засідання та посилання на ухвалення заочного рішення.

Постановляючи ухвалу про відхилення апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, який всебічно та повно з'ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи та заперечення сторін, дослідив надані сторонами докази та ухвалив законне і обґрунтоване рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

У березні 2017 року ПАТ «Київобленерго» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 21 лютого 2017 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, обґрунтовуючи свої вимоги порушеннями судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди, задовольняючи позов, не врахували, що неправильний розрахунок санкцій не може звільнити споживача від відповідальності за порушення Правил користування електричною енергією, тому що неправильність вихідних даних, зокрема періоду нарахування, не може бути підставою для скасування оперативно-господарської санкції в цілому, а лише в частині надмірно нарахованих сум.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 березня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі, а ухвалою від 22 червня 2017 року зазначену справу призначено до судового розгляду.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У березні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ вказану цивільну справу передано до Верховного Суду.

Станом на час розгляду вказаної справи у Верховному Суді від інших учасників справи не надходило відзивів на касаційну скаргу ПАТ «Київобленерго».

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою та третьою статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, рішення судів першої й апеляційної інстанцій підлягають скасуванню із ухваленням нового рішення.

Висновок суду касаційної інстанції ґрунтується на такому.

Судом встановлено, що 20 листопада 2000 року між ПАТ «Київобленерго» Києво-Святошинське РП та ОСОБА_3 укладений договір про користування електричною енергією за адресою: АДРЕСА_1.

05 червня 2016 року під час проведення перевірки за адресою проживання позивача, працівниками ПАТ «Київобленерго» в присутності ОСОБА_3 складений акт про порушення Правил користування електричною енергією від 05 червня 2016 року

№ К031688, а саме: самовільне підключення до мережі енергопостачальної організації поза засобами обліку, закритим способом, що неможливо було виявити під час контрольного огляду.

23 червня 2016 року відбулося засідання комісії з розгляду акта № К031688 про порушення, на якому встановлено самовільне підключення до мережі енергопостачальної організації поза засобами обліку та прийнято рішення щодо проведення нарахування за актом про порушення від 05 червня 2016 року № К031688 згідно з пунктом 3.5 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачем ПКЕЕН. Період нарахувань

з 06 червня 2013 року по 05 червня 2016 року, всього нараховано за самовільно спожиту електроенергію 23 849,81 грн. Прийняте рішення комісії оформлене протоколом від 05 червня 2016 року № 0267, копію якого разом з розрахунком вручено ОСОБА_3 та запропоновано сплатити. Споживач з рішенням комісії не погодилася, про що зробила відмітку у протоколі. У протоколі зазначено, що рішення комісії набирає чинності з дня вручення протоколу споживачу, який у разі незгоди має право оскаржити рішення комісії в суді.

Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються статтею 714 ЦК України, статтями 24-27 Закону України «Про електроенергетику» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, Правилами користування електричною енергією та Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04 травня 2006 року № 562 (далі - Методика).

У пункті 48 Правил користування електричною енергією зазначено, що споживач несе відповідальність згідно із законодавством за порушення Правил користування електричною енергією, розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без засобів обліку.

Порядок складання актів про порушення споживачем Правил користування електричною енергією передбачений пунктом 53, відповідно до якого у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Один примірник акта вручається споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Споживач має право внести до акта свої зауваження. У разі відмови споживача від підпису в акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника.

На підставі акта енергопостачальник має право відключити споживача від електропостачання, а також визначити величину збитків, завданих йому протиправними діями споживача. Розмір відшкодування збитків, заподіяних енергопостачальнику внаслідок користування електричною енергією, обчислюється відповідно до Методики.

Пункт 4 Порядку визначення розміру і відшкодування збитків, завданих енергопостачальнику внаслідок викрадення електричної енергії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 2006 року № 122, встановлює, що обсяг електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачем Правил користування електричною енергією, визначається за величиною розрахункового споживання електричної енергії протягом періоду порушення на підставі акта виявлених порушень, складеного відповідно до Методики.

Пунктом 3.5 Методики передбачено, що в разі виявлення у споживача порушень, зазначених у підпунктах 5, 6 пункту 3.1 Методики, добовий обсяг споживання електричної енергії через проводи, якими здійснене самовільне підключення або підключення поза приладом обліку, визначається за формулою, зазначеною у пункті 2.7 Методики.

Вирішуючи спір, суди виходили з того, що акт складений з порушеннями Методики НКРЕ, тому нарахування обсягу та вартості необлікованої електричної енергії на підставі такого акта є протиправним, при цьому, обґрунтовуючи такий висновок, суд першої інстанції обмежився лише посиланням на те, що позивач зазначила у позовній заяві, що вона не порушувала ПКЕЕН, під час розгляду справи надала аналогічні пояснення, і суд взяв їх до уваги, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час розгляду справи.

Рішення суду першої інстанції не містить жодного посилання на те, чим підтверджені пояснення позивача.

У свою чергу, суд апеляційної інстанції, погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, обґрунтовував своє рішення тим, що вимоги ПКЕЕН під час перевірки у позивача та проведення засідання комісії дотримані не були, оскільки в акті не зазначені всі дані, передбачені пунктом 4.6 Методики, а саме: не встановлено факту наявності в «необлікованій електричній розетці» напруги при відключенні запобіжників на ввідному розподільчому щитку. Крім того, із схеми електропостачання споживача згідно з Актом вбачається, що саме місце фізичного підключення проводів цієї електричної розетки до електричних проводів відповідних мереж, фактично встановлене не було, що не дає достатніх вихідних даних для того, щоб зробити обґрунтований висновок щодо того, до якої мережі (енергопостачальника чи споживача) було здійснене самовільне підключення електричної розетки у будинковолодінні позивачки, а тому і не можна зробити висновок щодо відповідності визначення періоду (12 місяців, 6 місяців чи 3 роки), за який повинен бути виконаний розрахунок вартості необлікованої електричної енергії, вимогам Методики.

Крім того, апеляційний суд зазначив, що доводи позивачки про те, що розетка зроблена її чоловіком ще 11 років назад, про існування якої їй не було відомо, відповідачем не спростовані та матеріали справи не містять доказів, що позивачкою споживалась необлікована електрична енергія, оскільки з акта від 05 червня

2016 року вбачається, що працівники енергопостачальника виявили розетку шляхом візуального огляду на горищі будинку позивачки, без використання спеціальних технічних засобів та демонтажу оздоблювальних конструкцій, що свідчить про можливість її виявлення під час контрольного огляду засобів обліку, проведеного належним чином, та не перевірили, чи реагував лічильник при включенні в розетку електричного приладу.

Проте висновок апеляційного суду про те, що акт про порушення від 05 червня

2016 року складено про порушення вимог ПЕЕКН та Методики не ґрунтується на матеріалах справи.

Всупереч положенням статті 212 ЦПК України 2004 року суди не взяли до уваги зміст акта та схему електропостачання споживача, якими підтверджується самовільне підключення до електричної мережі поза засобами обліку, тобто факт порушення ОСОБА_3 Правил користування електричною енергією, підтверджений актом від 05 червня 2016 року та визнаний позивачем у своїх поясненнях, викладених у акті, а саме: «Покійний чоловік сам зробив давно, його вже 11 років немає в живих, я цією розеткою не користувалась і про неї навіть не пам'ятала». Споживачем не заперечувався виявлений представниками відповідача факт порушення ПЕЕКН і при зверненні до суду, про що свідчить зміст позовної заяви.

У позові як на підставу скасування оскаржуваного рішення позивач посилалась на те, що відповідачем неправомірно було обраховано обсяг самовільно спожитої електроенергії відповідно до пункту 3.5 Методики за три роки, в той час як відповідно до пункту 2.7 Методики такий період не повинен перевищувати дванадцять календарних місяців.

Судами помилково розтлумачено положення пункту 2.7 Методики, яким передбачено, що для розрахунку загального обсягу самовільно спожитої електричної енергії за «Д» береться сумарна кількість днів у періоді від дня набуття споживачем права власності на електроустановку чи права користування електроустановкою або із дня здійснення останньої технічної перевірки електричної мережі, до якої було здійснене самовільне підключення, але не більше сумарної кількості днів за дванадцять календарних місяців, що передували дню виявлення порушення до дня усунення самовільного підключення.

Положення названого пункту про те, що період нарахування не повинен перевищувати дванадцять календарних місяців відповідно до абзацу першого пункту 2.7 застосовується у разі виявлення у споживача порушень, зазначених у підпункті 5 пункту 2.1 цієї Методики (самовільного підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі енергопостачальника).

У позивача виявлено порушення, визначене підпунктом 5 пункту 3.1 цієї Методики, а саме: самовільного підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі енергопостачальника або іншого споживача (власника мереж) з порушенням схеми обліку.

Отже, відповідачем обґрунтовано було прийнято рішення про проведення розрахунку обсягу самовільно спожитої необлікованої енергії відповідно до пункту 3.5 Методики, яким передбачено, у тому числі, що у разі виявлення у споживача порушень, зазначених у підпунктах 5, 6 пункту 3.1 Методики, добовий обсяг споживання електричної енергії W (кВт год) через проводи, якими здійснене самовільне доб.с.п. підключення або підключення поза приладом обліку, визначається за формулою, наведеною у пункті 2.7 Методики.

Пункт 3.5 Методики не передбачає обмеження періоду нарахування дванадцятьма місцями, а лише містить посилання на застосування формули, наведеної у пункті 2.7 Методики, а не всіх положень указаного пункту.

З огляду на викладене Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про задоволення касаційної скарги, скасування рішень судів першої й апеляційної інстанцій та постановлення нового рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити, адже факт порушення Правил користування електричною енергією підтверджений актом від 05 червня

2016 року, який є належним доказом порушення Правил користування електричною енергією, а суми збитків визначені відповідачем у рішення комісії у разі необхідності можуть бути врегульовані і в досудовому порядку.

Враховуючи, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, тому рішення судів першої й апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог на підставі статті 412 ЦПК України.

Відповідно до статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції в постанові розподіляє судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК Українипередбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки касаційна скарга підлягає задоволенню, то сплачений при її подачі судовий збір у розмірі 661,44 грн підлягає компенсуванню ПАТ «Київобленерго» за рахунок держави, оскільки позивач ОСОБА_3 звільнена від сплати судового збору як споживач.

Керуючись статтями 141, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Київобленерго» задовольнити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 грудня

2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 21 лютого 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Судові витрати за подання касаційної скарги у розмірі 661,44 грн компенсувати Публічному акціонерному товариству «Київобленерго» за рахунок держави.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: В. О. Кузнєцов

С.О. Погрібний

О. В. Ступак

Г. І. Усик