Справа № 346/3065/18
Провадження № 2/346/1645/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2018 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі:

головуючого - судді Веселова В.М.,

секретаря - Максимюк М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Коломия справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог : Орган опіки та піклування (виконавчий комітет Коломийської міської ради Івано-Франківської області ) про надання дозволу на виготовлення малолітній дитині проїзного документу для виїзду за кордон та на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди другого з батьків , -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась з даним позовом, в якому зазначила, що вона перебувала у зарєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 та під час їх спільного проживання у шлюбі у них народилась ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Через сімейні незгоди та різні характери вони з відповідачем припинили спільне проживання та ведення господарства, і за рушенням суду шлюб між ними було розірвано.

Вказує, що маючи реальну можливість приймати участь у вихованні та забезпеченні дитини, відповідач з власної ініціативи самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, не спілкується з дитиною, участі у житті дочки свідомо не приймає. Як їй відомо, ОСОБА_2 виїхав за межі України і вже понад сім років не підтримує відносин з дітьми , та своїми рідними . ОСОБА_4 проживає разом з нею, позивачкою, і вона несе всі витрати по утриманню доньки.

Нещодавно їх дочка ОСОБА_5 важко захворіла,встановлено діагноз - діагнозапластична анемія та мієлодиспластичний синдром, що є по суті важким онкозахворюванням . Дитина потребує довготривалого та дорогого вартісного лікування, що підтверджується відповідною довідкою Івано-Франківської обласної дитячої клінічної лікарні . Зазначає, що лікарі одностайно стверджують , що подальше лікування в Україні є неможливим. Окрім того, хвороба швидко прогресує і необхідно негайно проводити якісне правильне лікування за межами України. Взяти дитину на лікування погодилась одна з клінік в Італії. Проте, для організації початку лікування необхідно зібрати ряд документів , в тому числі дозвіл батька для виїзду дитини за кордон . Однак, через відсутність відповідача за місцем проживання та відсутності звязку з останнім це зробити неможливо .

Просить суд дозволити їй, ОСОБА_1 , без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 на оформлення документів для тимчасового виїзду , а також на тимчасовий виїзд малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України в період з 03.07.2018 року по 03.07.2020 р. до Італії терміном на два роки. Враховуючи інтереси дитини, її стан здоровя та гостру необхідність термінового її лікування , просить суд допустити негайне виконання судового рішення.

В судове засідання позивач не зявилась, подала письмове клопотання, в якому просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити

Відповідач в судове засідання не з'явився без поважної причини, про день,час та місце слухання справи був належним чином повідомлений шляхом публікації оголошення через сайт «Судова влада України».

Дослідивши матеріали справи, розглянувши письмове клопотання позивачки, суд вважає, що позов слід задовільнити частково виходячи із наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 народилася 06 січня 2006 року ,

її батьками записані ОСОБА_2 та ОСОБА_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-НМ № 023951(а.с.5).

Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 30 червня 2011 року шлюб між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 розірвано, місцем проживання дочки ОСОБА_5 визначено місце проживання її матері ОСОБА_1.(а.с.6) Відповідно до довідки № 1586 від 03 липня 2018 року виданої Управлінням надання адміністративних послуг Коломийської міської ради ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.7)

Як видно з довідки № 1376 від 27 червня 2018 року виданої Івано-Франківською обласною дитячою клінічною лікарнею , дитина ОСОБА_3 знаходиться на стаціонарному лікуванні в онкогематологічному відділенні Івано-Франківської обласної дитячої клінічної лікарні , клінічний діагноз: Апластична анемія? Мієлодиспластичний синдром? Дитина потребує довготривалого та довговартісного лікування .(а.с.8)

У звязку з хворобою дочки ОСОБА_5, та за рекомендаціями лікарів, позивачка на даний час має намір поїхати з дитиною на лікування в клініку Італії. Виїзд дитини за кордон сприятиме покращенню стану здоров`я. Для організації даної поїздки та оформлення проїзних документів необхідно дозвіл відповідача. Проте, відповідач згоди на виїзд малолітньої дитини за межі України не надає.

Відповідно до ст.ст.1,2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку.

Як зазначено ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Позивачка, як мати дитини, зобов'язана згідно ст.ст.150, 180 СК України утримувати та виховувати свою дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя. Позивачка виконує та бажає виконувати і в подальшому свій материнський обов'язок і, як мати неповнолітньої ОСОБА_3, бажає разом з дочкою, з метою оздоровлення дитини, здійснити тимчасовий виїзд до Італії для лікування дитини. Для виїзду неповнолітньої ОСОБА_3 за межі України необхідна згода батька, відповідача ОСОБА_2,якої він не надає.

Згідно ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», оформлення проїзних документів дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання її батьків. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду.

Крім того, порядок виїзду за кордон дітей та громадян України визначено Законом України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ та постановою КМУ від 27 січня 1995 р. № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України».

В правовому висновку Верховного Суду України, постанова від 12.04.2017р. у справі № 6-15цс17, яка є обов`язковою для застосування судом першої інстанції, ВСУ зазначив, що відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно зі статтею 157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. ВСУ зауважив, що дитина, яка не досягла 14 років, повинна проживати у встановленому місці проживання, яке не може бути змінене самочинно як за волею сторонніх осіб, так і волею якогось одного з її батьків. Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Визначення місця проживання малолітньої дитини за конкретною адресою унеможливлює маніпуляції з боку того з батьків, з ким буде проживати дитина, зокрема, проживати де завгодно, унаслідок чого батько дитини не буде мати змоги брати участь у її вихованні. Також ВСУ зазначив, що дозвіл на виїзд малолітньої дитини за межі України в супроводі одного з батьків за відсутності згоди другого з батьків на підставі рішення суду може бути наданий на конкретний одноразовий виїзд з визначенням його початку й закінчення.

З цим погодився Верховний Суд у постанові № 705/2898/17 від 23.04.2018р.,яка є також правовою позицією.

Згідно з правовою Позицією Верховного Суду у постанові ОСОБА_6 у справі ,№ 712/10623/17 від 04.07.18року зазначено,що з урахуванням установлених судом обставин, які свідчать про те, що тимчасовий виїзд за кордон у супроводі одного з батьків відповідатиме найкращим інтересам дитини, ОСОБА_6 Верховного Суду в цій справі погодилась з висновками судів попередніх інстанцій про те, що такий дозвіл за відсутності згоди другого з батьків може бути наданий на підставі рішення суду на певний період, з визначенням його початку й закінчення.

У відповідності до ст.411 ч.5 ЦПК України в ред.2017 р. висновки суду касаційної інстанції є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

Таким чином, законодавством передбачено можливість вирішувати питання про надання дозволу на конкретний виїзд дитини за кордон без згоди батька, з визначенням його початку і закінчення. Такі положення законодавства України відповідають міжнародному праву, зокрема нормам Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року.

Для можливості виготовлення проїзних документів на ім`я малолітньої ОСОБА_3 дозвіл на це згідно п.18-20 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення слід надати матері дитини - позивачці ОСОБА_1.

При прийнятті даного рішення, суд зважає на те,що дитина на даний час лікується, є підозра на онкологічне захворювання, яке потребує довготривалого та вартісного лікування саме за кордоном, що можливо надасть шанс на життя для дитини.

Відповідно до ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про: стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць; присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць; відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи, - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника; відібрання дитини і повернення її тому, з ким вона проживала; розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб; примусову госпіталізацію чи продовження строку примусової госпіталізації до протитуберкульозного закладу; встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України; надання особі психіатричної допомоги у примусовому порядку; видачу або продовження обмежувального припису.

Оскільки даний випадок законодавець не включив до переліку справ,які підлягають до негайного виконання рішення , то в цій частині позовних вимог слід відмовити.

На підставі наведеного та ст.ст. 3, 18 Конвенції про права дитини, ст.ст. 1, 2 Закону України Про охорону дитинства, ст. 4 Закону України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України, ст.ст. 3, 151,153, ч. 2 ст. 155, ч. 3 ст. 157,161 Сімейного кодексу України, правового висновку ВСУ в постанові від 12.04.2017 у справі № 6-15цс17, правових висновків ВС в постановах № 705/2898/17 від 23.04.2018р., №712/10623/17 від 04.07.18року та керуючись ст.ст. 247ч.2,263,264,265,268,411 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовільнити частково.

Надати дозвіл ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 на оформлення та виготовлення документів для тимчасового виїзду малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 за межі державного кордону України разом з матірю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, жителькою м. Коломия вул. Січових Стрільців, 33/106, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , останнє відоме місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_3.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за межі державного кордону України до Італійської Республіки разом з матірю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, жителькою м. Коломия вул. Січових Стрільців, 33/106, у період з 20 липня 2018 року по 20 липня 2020 року, без нотаріально посвідченої згоди та супроводу батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , останнє відоме місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_3.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Івано-Франківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 20 липня 2018 року.

Суддя Веселов В. М.