АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 548/538/17 Номер провадження 22-ц/786/1280/18Головуючий у 1-й інстанції Миркушіна Н. С. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2018 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області у складі колегія суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Пилипчук Л.І.,

суддів Дряниці Ю.В., Чумак О.В.,

секретар Рибак О.О.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в м.Полтаві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 04 квітня 2018 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Новоаврамівської сільської ради Хорольського району Полтавської області, третя особа ОСОБА_4, Хорольська районна державна адміністрація, Хорольська районна рада,

про визнання недійсним рішення сільської ради про надання в оренду земель запасу сільської ради та визнання договору оренди земельної ділянки недійсним,

в с т а н о в и в :

12.04.2017 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 та Новоавраміської сільської ради, уточнивши позовні вимоги заявами від 14.06.2017 року та від 28.12.2017 року./а.с.81, 221 т.1/

Просив визнати недійсним рішення Новоаврамівської сільської ради Хорольського району Полтавської області від 24 квітня 2001 року № 135-XVI «Про надання в оренду земель запасу сільської ради жительці села ОСОБА_5 Григорівні» та визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений між Новоаврамівською сільською радою Хорольського району та ОСОБА_6 від 06.07.2001р., зареєстрований у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди по Новоаврамівській сільській раді Хорольського району Полтавської області за №3 від 20.07.2001р.

В обгрунтування позову посилався на те, що є власником двох земельних ділянок площами 2,1700 га ( кадастрові номери :00:023:0005 та :00:023:0004), що знаходяться на території Новоаврамівської сільської ради. У 2016 році із матеріалів позовної заяви ОСОБА_2, поданої до нього у справі №548/1684/16-ц, дізнався про наявність зазначених рішення та договору оренди земельної ділянки. Вважає, що при укладенні зазначеного договору оренди сільський голова Новоаврамівської сільської ради Хорольського району Полтавської області вийшов за межі своїх повноважень, оскільки сільська рада не була належним субєктом (орендодавцем) на передання в оренду земельної ділянки із земель запасу державної форми власності для сільськогосподарського використання, розташованої за межами населеного пункту, та всупереч змісту вказаного рішення сільської ради, яким передбачено термін оренди 5 років, уклав договір оренди на термін 15 років. При цьому передача земельної ділянки в оренду здійснена без проекту відведення земельної ділянки.

Оскільки рішення про надання в оренду земельної ділянки площею 67 га сільськогосподарського призначення із земель запасу Новоаврамівської сільської ради Хорольського району Полтавської області за межами намеленого пункту державної форми власності приймалося зазначеною сільською радою, а не Хорольською районною Радою народних депутатів, як то вимагали положення ст.ст.11,17.19 ЗК України в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, без обовязкового розроблення проекту відведення земельної ділянки, за відсутності згоди орендодавця передати земельну ділянку в оренду, а договір укладений не правомочною на розпорядження землями державної форми власності Новоаврамівською сільською радою, що є порушенням ст.ст.5,7,14, 15 Закону України «Про оренду землі», ст.19 Земельного кодексу України та на підставі с.48 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року) є підставою для визнання недійсним цього договору, як такого, що не відповідає вимогам закону.

Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 04 квітня 2018 року позов ОСОБА_3 задоволено повністю.

Визнано недійсним рішення Новоаврамівської сільської ради Хорольського району Полтавської області від 24 квітня 2001 року №135-XVI «Про надання в оренду земель запасу сільської ради жительці села ОСОБА_5 Григорівні».

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений між Новоаврамівською сільською радою Хорольського району Полтавської області та ОСОБА_2 від 06 липня 2001 року, зареєстрований у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди по Новоаврамівській сільській раді Хорольського району Полтавської області за №3 від 20.07.2001 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 640,00 грн.

Із вказаним рішенням не погодилася відповідач ОСОБА_2 та оскаржила його в апеляційному порядку. Посилаючись в апеляційній скарзі на неповне зясування обставин справи, порушення норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Вважає помилковим висновок районного суду, що при укладенні оспорюваного договору оренди сільський голова вийшов за межі повноважень, уклавши договір на 15 років. Оскільки протягом цього строку сільська рада на адресу орендаря будь-яких претензій щодо повернення земельної ділянки не направляла, тому зазначення в рішенні Новоаврамівської сільської ради від 21.04.2001 року строку оренди 5 років є опискою.

Вказує на неврахування судом висновку №559 від 20.07.2001р. Хорольського районного відділу земельних ресурсів про державну реєстрацію договору оренди, згідно якого вказаний договір відповідає чинному законодавству.

Зазначає про неповне зясування районним судом тієї обставини, що вона, як орендар, при укладенні та виконанні договору оренди земельної ділянки діяла як приватний підприємець.

На думку відповідача, суд мав застосувати норму ч.1 ст.19 ЗК України ( в редакції, що діяла на час укладення оспорюваного договору), відповідно до якої саме сільські, селищні ради надають земельні ділянки у користування для всіх потреб із земель сіл, селищ, а також за її межами для сільськогосподарського використання, ведення селянського (фермерського) господарства та для інших потреб. Тому вважає, що Новоаврамівська сільська рада є належним орендодавцем.

Вважає висновок районного суду про відсутність в оспорюваному договорі істотної умови обєкту оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки) таким, що не відповідає фактичним обставинам, оскільки у нотаріально посвідченому договорі оренди в додатках визначено план (схема) земельної ділянки, проект відведення земельної ділянки, акт перенесення меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості), акт прийому-передачі земельної ділянки.

Посилається на помилковість відмови суду в застосуванні строків давності, оскільки позивач міг довідатися про наявність спірного договору оренди саме з 2013 року, коли вчиняв дії, спрямовані на оформлення свого права власності та розпорядження земельною ділянкою.

У відзиві на апеляційну скаргу, поданому в інтересах ОСОБА_3 адвокатом ОСОБА_7, остання заперечує доводи апеляційної скарги. Посилається на вибірковість тлумачення відповідачем норми ст.19 ЗК України , наполягаючи на застосуванні положень ч.3 ст.19 ЗК щодо повноважень районної ради, якій належить надання земельної ділянки за межами населених пунктів із земель запасу для сільськогосподарського виробництва. Заперечує значення статусу ОСОБА_2, як приватного підприємця, на час укладення оспорюваного договору, оскільки стороною договору вона виступала як фізична особа. Вказує, що у вказаному договорі оренди відсутня істотна умова, а саме, визначення місця розташування обєкту оренди та його розмір, оскільки укладення договору відбулося без розробки та затвердження проекту відведення відповідної земельної ділянки, який є обовязковим. Наполягає, що позивач дізнався про оскаржувані рішення сільської ради та договір оренди лише після звернення у 2016 році ОСОБА_2 до нього з відповідним позовом.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення районного суду без змін , враховуючи наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Новоаврамівської сільської ради Хорольського району Полтавської області від 24 квітня 2001 року №135- XVI «Про надання в оренду земель запасу сільської ради жительці села ОСОБА_5 Григорівні» останній надано в оренду земельну ділянку площею 67 га із земель запасу сільської ради в полі №4 села Новоаврамівка строком на пять років./а.с.104 т.1/

06 липня 2001 року між орендодавцем - Новоаврамівською сільською радою Хорольського району Полтавської області в особі сільського голови - ОСОБА_8 та орендарем ОСОБА_2 укладено договір оренди земельної ділянки, посвідчений державним нотаріусом Хорольської державної нотаріальної контори по р.№2-754. Згідно п.2.2 Договору договір укладено на термін пятнадцять років, починаючи з дати його реєстрації./а.с.10-12 т.1/

Вказаний договір зареєстрований в Новоаврамівській сільській раді, про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди вчинено запис 20 липня 2001 р. №3./а.с.13/

Згідно свідоцтв про право власності на нерухоме майно САС №425576 в та САС №425577 від 02.06.2013 року позивачу ОСОБА_3 на праві приватної власності належить дві земельні ділянки площею 2,1700 га кожна (кадастрові номери :00:023:0005 та :00:023:0004), цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Новоаврамівської сільської ради Хорольського району Полтавської області.

У провадженні Хорольського районного суду Полтавської області з листопада 2018 року знаходиться цивільна справа №548/1694/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсними вказаних свідоцтв про право приватної власності на земельні ділянки.

Задовольняючи позов і визнаючи недійсними рішення сільської ради та договір оренди землі, суд першої інстанції виходив з того, що оспорений договір оренди, який укладений до моменту набуття права власності ОСОБА_3, але діяв на час оформлення права власності останнього, порушує його права , як власника земельних ділянок, оскільки його земельні ділянки знаходяться в одному масиві із земельною ділянкою, що орендована ОСОБА_2 згідно договору оренди від 06.07.2001 року, яка заявила про першочергове право на пролонгацію договору. Також суд першої інстанції виходив з того, що при укладенні оспорюваного договору були порушені вимоги ст.ст.5.7,14,15 Закону України «Про оренду землі» щодо розмежування компетенції відповідних рад на розпорядження землями запасу державної власності сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, щодо необхідності виготовлення проекту відведення земельної ділянки, погодженої відповідною радою, щодо невідповідності строку договору строку , визначеному рішенням сільської ради, відсутності у договорі істотної умови договору обєкту оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки), укладення договору від імені орендодавця неповноважною особою. При цьому районний суд виходив з того, що позивач не пропустив строк позовної давності, оскільки про наявність спірного договору та рішення сільської ради він дізнався після звернення ОСОБА_2 до нього, як до відповідача в іншій справі.

Апеляційний суд погоджується з висновками районного суду, враховуючи наступне.

Відповідно до ч.ч.1.2 ст.2 ЗК України ( в редакції 1992 року, який діяв на час прийняття Новоаврамівською сільською радою оскаржуваного рішення) віднесення земель до категорій провадиться відповідно до їх цільового призначення. Зокрема, до таких категорій віднесено землі запасу (п.7 ч.1 ст.2 ЗК).

Згідно ст.80 ЗК України ( в редакції 1992 року) землями запасу визнаються всі землі, не передані у власність або не надані у постійне користування.

Землі запасу перебувають у віданні сільських, селищних, районних, міських, в адміністративному підпорядкуванні яких є район, Рад народних депутатів і призначаються для передачі у власність або надання у користування, в тому числі в оренду, переважно для сільськогосподарських потреб (ст.81 ЗК України).

Відповідно до довідки виконавчого комітету Новоаврамівської сільської ради Хорольського району Полтавської області №02-19/322 від 27.03.2017 року, на час укладення договору оренди 20.07.2001 року земельна ділянка площею 67 га, кадастровий номер :00:023:0001 знаходилася за межами населених пунктів Новоаврамівської сільської ради та відносилася до земель запасу державної власності./а.с.16 т.1/ Віднесення зазначеної земельної ділянки до земель запасу також підтверджується листом відділу у Хорольському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 31.03.2017./а.с.17 т.1/

За приписами ч.3 ст.19 ЗК України в редакції на час виникнення спірних правовідносин, районні, міські, в адміністративному підпорядкування яких є район, Ради народних депутатів надають земельні ділянки за межами населених пунктів, зокрема, із земель запасу для сільськогосподарських потреб.

Надання земельних ділянок здійснюється за проектами відведення цих ділянок. Проект відведення земельної ділянки погоджується з власником землі або землекористувачем та подається до сільської, селищної, міської Ради народних депутатів, яка розглядає його у місячний строк і в межа своєї компетенції приймає рішення про надання земель. Якщо надання земельної ділянки провадиться районною, обласною Радою народних депутатів або Верховною Радою України, сільська, селищна, міська Рада народних депутатів свій висновок подає до районної, міської, в адміністративному підпорядкуванні якої є район, Ради народних депутатів (ч.ч.7,16,17 чт.19 ЗК України в редакції 1992 року).

З огляду на викладені норми права, районний суд дійшов правильного висновку про те, що Новоаврамівська сільська рада не мала повноважень щодо вирішення питання про надання в оренду спірної земельної ділянки, яка віднесена до земель запасу та знаходилася за межами населених пунктів сільської ради.

Крім того, на момент укладення спірного договору оренди не дотримана вимога закону щодо обовязкового розроблення проекту відведення земельної ділянки, погодження його сільською радою, що в свою чергу призвело до порушення вимог ст.14 Закону України «Про оренду землі» щодо відсутності у договорі оренди однієї з істотних умов, а саме, не було узгоджено місцезнаходження земельної ділянки, яка виступала обєктом оренди.

Згідно ст.48 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року) недійсною є угода, яка не відповідає вимогам закону.

Оскільки встановлено, що рішення про надання в оренду земельної ділянки площею 67 га для сільськогосподарського використання із земель запасу Новоаврамівської сільської ради Хорольського району Полтавської області за межами населеного пункту державної форми власності приймалося не Хорольською районною радою народних депутатів, а Новоаврамівською сільською радою, без згоди орендодавця, договір укладений неправомочною на розпорядження землями запасу державної власності за межами населеного пункту особою, що є порушенням ст.ст.5,7,15 Закону України «Про оренду землі», ст.19 Земельного Кодексу України, а тому оскаржуване рішення сільської ради від 24.04.2001року та укладений на підставі цього рішення договір оренди землі від 06.07.2001року є недійсними.

Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції, з якими погоджується апеляційний суд, не спростовують, зводяться до переоцінки доказів та хибного тлумачення норм права .

Апеляційний суд визнає неспроможними доводи апеляційної скарги щодо описки в рішенні Новоаврамівської сільської ради від 21.04.2001 року щодо строку оренди 5 років, тоді як договір укладено на 15 років, обгрунтовуючи описку відсутністю протягом вказаного 15-річного строк будь-яких претензій від сільської ради до орендаря щодо повернення земельної ділянки.

Колегія суддів також не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо правомірності орендних відносин з посиланням на висновок №559 від 20.07.2001р. Хорольського районного відділу земельних ресурсів про державну реєстрацію договору оренди, згідно якого вказаний договір відповідає чинному законодавству. Зазначений висновок не слугував юридичною підставою для укладення оспорюваного договору оренди та не спростовує факту порушення норм земельного законодавства при ухваленні оскарженого позивачем рішення сільської ради та укладеного на підставі цього рішення договору оренди.

Не заслуговують на увагу та не спростовують висновків суду доводи, що відповідач ОСОБА_2 при укладенні та виконанні договору оренди земельної ділянки діяла як приватний підприємець, оскільки як у рішенні сільської ради від 24.04.2001року, так і в договорі оренди земельної ділянки від 06.07.2001 року ОСОБА_2 діяла як фізична особа

Апеляційний суд визнає хибними посилання в апеляційній скарзі на необхідність застосування норми ч.1 ст.19 ЗК України ( в редакції, що діяла на час укладення оспорюваного договору), яка передбачає право сільської ради надавати земельні ділянки у користування для всіх користування для всіх потреб із земель села, а тому вона є належним орендодавцем. Таке тлумачення положень статті 19 ЗК України є вибірковим та довільним і не відповідає змісту названої норми.

Заперечення в апеляційній скарзі висновку районного суду про відсутність в оспорюваному договорі істотної умови обєкту оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки) з посиланням на зазначення в додатках до договору оренди плану (схема) земельної ділянки, проекту відведення земельної ділянки, акту перенесення меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості), акту прийому-передачі земельної ділянки, - також не заслуговує на увагу. Як убачається з наданих Полтавським обласним державним нотаріальним архівом документів, на підставі яких посвідчувався договір оренди земельної ділянки від 06.07.2001 року, проект відведення земельної ділянки не доданий. /а.с.100-104 т.1/

Апеляційний суд також відхиляє доводи щодо пропуску позивачем строків позовної давності, оскільки, позивач довідався про порушення свого права, а саме знаходження належних йому земельних ділянок в масиві земельної ділянки, переданої відповідачу в оренду з порушення передбаченого законом порядку, лише у 2016 році, коли ухвалою судді Хорольського районного суду Полтавської області від 01.11.2016 року відкрито провадження у справі №548/1684/16-ц ( провадження №2/548/922/16) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_9 про визнання нечинними розпоряджень голови районної державної адміністрації та рішень сесії сільської ради і визнання недійсними Державних актів про право власності на земельні ділянки. Тому саме звернення ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3 в розумінні ч.1 ст.261 ЦК України є моментом початку перебігу строку позовної давності. При реєстрації свого права власності на належні позивачу земельні ділянки йому не було відмовлено у державній реєстрації та присвоєнні кадастрових номерів з підстав знаходження його земельної ділянки в межах земельної ділянки, яка передана в оренду відповідачу.

Натомість відповідач не надав належних і допустимих доказів, які б підтверджували інший строк, з моменту початку якого позивач мав дізнатися про порушення свого права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції постановлено на підставі повного, всебічного та обєктивного дослідження обставин справи, наданих сторонами доказів та правильного застосування норм матеріального і процесуального права, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.367,368 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 04 квітня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05 липня 2018 року.

Головуючий суддя Л.І.Пилипчук

Судді: /підписи/ ОСОБА_10

ОСОБА_11

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1