АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

27 липня 2018 року

М. Харків

справа № 643/11269/15-ц

провадження № 22-ц/790/3525/18

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Пилипчук Н.П.,

суддів: Кругової С.С., Маміної О.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_2,

представник позивача: ОСОБА_3

відповідач: АК «ТАІР-92», ОСОБА_4

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Автогаражного кооперативу «ТАІР-92», ОСОБА_4 про поновлення у членах кооперативу та усунення перешкод у користуванні гаражем, з апеляційною скаргою скаргу ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Московського районного суду м. Харкова, постановлене 10 квітня 2018 року, під головуванням судді Харченко А.М., в залі суду в місті Харків,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до АК «ТАІР-92», ОСОБА_4, в якому просив зобов'язати кооператив «ТАІР-92» поновити його членство у автодорожньому кооперативі «ТАІР-92», усунути перешкоди у користуванні гаражем № 122 кооперативу «ТАІР-92» шляхом зобов'язання ОСОБА_4 звільнити незаконно зайнятий ним гараж.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що він з 1993 року є членом автогаражного кооперативу «ТАІР-92», який розташований по АДРЕСА_1. Автогаражний кооператив створено для задоволення потреб громадян в будівництві та придбанні гаражів за рахунок власних коштів і надання послуг переважно членам кооперативу. У тому ж році позивачем було внесено до кооперативу вступний внесок, сплачено в повному обсязі пайові внески та здійснювалися регулярні щомісячні платежі. Цим надано йому право бути членом кооперативу, із забезпеченням права на володіння та користування гаражним боксом № 122, який придбаний позивачем за власні кошти та власною працею. Протягом всього часу з моменту придбання гаража № 122, більше 20 років, в ньому зберігався його легковий автомобіль, а згодом автомобіль його дружини, оскільки через хворобу Паркінсона позивач не в змозі керувати транспортним засобом і тому його продав. На початку 2012 року до позивача звернувся його рідний брат - ОСОБА_4, з проханням надати йому в оренду, належний позивачу гараж № 122 у кооперативі «ТАІР-92». Останній запевнив позивача, що буде сплачувати щомісячні платежі за користування гаражем, щоб полегшити його й так великі витрати, пов'язані з лікуванням його хвороби. У квітні 2015 року позивач дізнався, що його виключено з членів кооперативу «ТАІР-92», а гаражем № 122 користується його брат, оскільки став членом цього автогаражного кооперативу. Даний факт підтверджується довідками голови АГК «ТАІР-92» від 28.04.2015 р. та від 17.07.2015 р. На сьогоднішній час позивач позбавлений права користуватися належним його гаражем, оскільки другий відповідач по справі - ОСОБА_4 змінив замки і в ньому зберігається чуже майно. Виключення його з членів автогаражного кооперативу «ТАІР-92» позивач вважає незаконним та проявом порушення його прав на користування та володіння придбаного ним гаражем № 122, оскільки ст. 13 Закону України «Про кооперацію» від 10.07.2003 р. передбачено, що членство в кооперативі припиняється у разі: добровільного виходу з нього; припинення трудової участі в діяльності виробничого кооперативу; несплати внесків у порядку, визначеному статутом кооперативу; смерті члена кооперативу - фізичної особи; ліквідації члена кооперативу - юридичної особи; припинення діяльності кооперативу.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 10 квітня 2018 року у задоволенні позовни вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2 вказує на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права. Зазначає, що судом першої інстанції помилково було встановлено, що ОСОБА_2 вийшов з членів авто АГК «ТАІР-92» та про це приймалося відповідне рішення. З протоколу засідання Правління АГК «ТАІР-92» від 18 грудня 2012 року вбачається, що на засіданні правління були присутні ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, а всього 5 членів правління. Відповідно до повістки дня, викладеній у протоколі розглядалось питання про прийняття у члени кооперативу. Протоколом серед іншого було постановлено: «у зв'язку із переоформленням боксу 122 та виходом з членів кооп ОСОБА_2 прийняти в члени кооп ОСОБА_4 та переоформити бокс 122 на його ім'я». Проте зазначений протокол не містить відомостей про хід голосування за кожним з питань, кількість осіб, що голосували, крім того вказаний протокол не містить рішення про прийняття ОСОБА_4 до членів кооперативу, оскільки протокол не містить результатів голосування учасників засідання правління. Також звертає увагу суду на те, що у вказаному протоколі будь-якого питання про виключення з членів кооперативу ОСОБА_2 не розглядалось. Зазначає, що відповідно до п. 3.2 Статуту приймання до членів кооперативу здійснюється за письмовою заявою не більш ніж в 15-денний строк з дня подання заяви. Проте в порушення п. 3.2 Статуту ОСОБА_4 заяву про прийняття його до членів кооперативу не подавав, а також в 15-денний строк за поданою ним заявою не було прийнято будь-якого рішення. Вказує на відсутність доказів укладення договору купівлі-продажу або розрахунків за придбання гаражу.

У своєму відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 вказує на те, що при винесенні рішення суд першої інстанції в повному обсязі виклав обставини з посиланням на належні докази, надав мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеному учасниками справи.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 був членом автогаражного кооперативу «ТАІР-92» з 1993 року по 30.11.2012 р., що підтверджується відповідною довідкою, та користувався гаражним боксом №122.

30.11.2012 року ОСОБА_2 звернувся із заявою до голови АГК «ТАІР-92», в якій просив виключити його із членів АГК «ТАІР-92», у зв'язку з продажем гаражу № 122.

Згідно з висновком судово-почеркознавчої експертизи № 11751 від 15.02.2016 року , підпис від імені ОСОБА_2 у заяві від його імені від 30.11.2012 року про виключення з членів АГК «Таїр 92», розташований під текстом праворуч запису «30.11.2012», - виконаний ОСОБА_2

30.11.2012 року відповідач ОСОБА_4 звернувся до голови АГК «ТАІР-92» із заявою, в якій просив прийняти його в члени АГК «ТАІР-92», у зв'язку з купівлею гаражу № 122.

Відповідно до протоколу засідання Правління АГК «ТАІР-92» від 18 грудня 2012 року, у зв'язку з переоформленням боксу № 122 та виходом з членів кооперативу ОСОБА_2, був прийнятий в члени кооперативу ОСОБА_4 та бокс № 122 переоформлений на його ім'я.

Згідно з п.3.5. розділу 3 статуту кооперативу, особа, яка вступає, становиться членом споживчого товариства після сплати вступного та мінімального пайового внеску, прийняття рішення Правлінням товариства про його прийом.

З довідки Автогаражного кооперативу «ТАІР-92» від 17.07.2015 вбачається, що ОСОБА_4 є членом АГК «ТАІР-92» з 30.11.2012 р., у зв'язку з придбанням боксу № 122.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та інтересів.

Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їхнього порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Згідно з ч. 1 ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Відповідно до положень ст. 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч.2 цієї статті.

Проте, у відповідності із принципом диспозитивності, визначеним ст. 13 ЦПК України, підстави та предмет позову визначає виключно позивач.

ОСОБА_2 звернувся до суду з вимогами про поновлення членства у автогаражному кооперативі «ТАІР-92» та усунення перешкод у користуванні гаражем, при цьому посилався на те, що добровільно з кооперативу не виходив, ніяких заяв не писав, гараж не продавав.

Між тим, беззаперечними доказами, наведеними вище, підтверджено, що ОСОБА_2 підписав заяву про виключення його із членів кооперативу, що є підставою для припинення членства в кооперативі згідно ст. 13 Закону України «Про кооперацію».

Статтею 13 Закону України «Про кооперацію» передбачено, що членство в кооперативі припиняється у разі: добровільного виходу з нього; припинення трудової участі в діяльності виробничого кооперативу; несплати внесків у порядку, визначеному статутом кооперативу; смерті члена кооперативу - фізичної особи; ліквідації члена кооперативу - юридичної особи; припинення діяльності кооперативу.

Отже, ОСОБА_2 мав волевиявлення на припинення членства у кооперативі, про що зазначив у своїй письмовій заяві.

Позивач ОСОБА_2 зазначає, що із протоколу засідання Правління АГК «ТАІР-92» від 18 грудня 2012 року вбачається, що до повістки дня було включено лише питання про прийняття у члени кооперативу, а питання про виключення - не вирішувалось.

Водночас, із змісту протоколу засідання Правління АГК «ТАІР-92» від 18 грудня 2012 року вбачається, що Правлінням було прийнято постанову наступного змісту: «У зв'язку з переоформленням боксу № 122 та виходом з членів кооперативу ОСОБА_10 прийняти у члени кооперативу ОСОБА_4 та переоформити бокс № 122 на його імя". Отже Правлінням фактично вирішено як питання про вихід ОСОБА_2 із кооперативу так і питання про прийняття у члени кооперативу ОСОБА_4

Позивач вказує на те, що протокол не містить відомостей про хід голосування за кожним з питань, кількість осіб, що голосували, між тим, вимог про визнання незаконною постанови, прийнятої на засіданні правління АГК «ТАІР-92» ОСОБА_2 не заявляв.

ОСОБА_2 зазначає про порушення АГК «ТАІР-92» 15-денного строку розгляду заяви про припинення членства у кооперативі, між тим зазначені обставини висновків суду не спростовують, оскільки відсутні докази того, що зазначена заява була відкликана до її розгляду.

За таких обставин, в межах заявлених позовних вимог, правильним є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу скаргу ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 10 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - Н.П.Пилипчук

Судді - С.С. Кругова

О.В. Маміна