22-ц/775/382/2018(м)
Головуючий у 1 інстанції Подліпенець Є.О. Єдиний унікальний номер 222/1647/17
Номер провадження 22-ц/775/382/2018(м)
Категорія 23 Доповідач Барков В.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2018 року м. Маріуполь

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Баркова В.М.,

суддів Принцевської В.П.,

Мироненко І.П.,

секретар Брежнєв Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі апеляційну скаргу заступника прокурора прокуратури Донецької області на рішення Володарського районного суду Донецької області від 19 березня 2018 року, ухвалене у смт. Нікольське та повний текст якого складено 28 березня 2018 року, у цивільній справі за позовом Волноваської місцевої прокуратури Донецької області в інтересах Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області до ОСОБА_2 про розірвання договору оренди землі, додаткової угоди та стягнення шкоди, заподіяної внаслідок нецільового використання земельних ділянок,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2017 року позивач керівник Волноваської місцевої прокуратури Донецької області в інтересах Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 посилаючись на те, що на підставі розпорядження Володарської районної державної адміністрації Донецької області № 320 від 29 червня 2011 року між державною адміністрацією та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір оренди землі за умовами якого відповідачу надані в строкове платне користування земельні ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 105,4569 га для сінокосіння, які знаходяться за межами населеного пункту на території Володарської селищної ради Володарського району Донецької області. Відповідно до п. 17 договору оренди земельні ділянки мали використовуватися тільки за цільовим призначенням. 19 серпня 2016 року між відповідачем ОСОБА_2 та ГУ Держгеокадастру у Донецькій області було укладено додаткову угоду № 1599-СГ про поновлення договору оренди від 12 липня 2011 року. Під час розслідування кримінального провадження № 0000358 Волноваською місцевою прокуратурою встановлено, що відповідач допустив нецільове використання земельних ділянок, оскільки в 2017 році засіяв їх сільськогосподарською культурою. Це порушення є істотним, оскільки сторони заздалегідь при укладенні договору встановили тільки одне обмеження щодо використання відповідачем спірної земельної ділянки - виключно для сінокосіння та випасу худоби. Діями відповідача заподіяна шкода в розмірі 70 626 грн. 78 коп., яку останній добровільно не відшкодував. Тому просив достроково розірвати договір оренди землі та додаткову угоду про поновлення договору оренди землі від 19.08.2016 року № 1599-СГ, а також стягнути з ОСОБА_2 суму шкоди, заподіяної внаслідок нецільового використання земельних ділянок в сумі 70 626 грн. 78 коп. та відшкодувати за його рахунок судові витрати пов'язані зі сплатою судового збору.

Рішенням Володарського районного суду Донецької області від 19 березня 2018 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що між сторонами не дотримано порядок розірвання договору оренди, передбаченого ст. 144 ЗК України, і в зв'язку з цим також відсутні підстави і для розрахунку завданої шкоди.

27 квітня 2018 року заступник прокурора прокуратури Донецької області звернувся з апеляційною скаргою в якій просив скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову в зв'язку з неправильним застосуванням судом норм матеріального права, а також на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що статтею 144 ЗК України передбачений позасудовий врегулювання спору щодо розірвання договору оренду і не може бути підставою для обмеження юрисдикції судів і права на судовий захист, згідно позиції Конституційного суду № 15-рп2002 від 09.07.2002 року у справі за конституційним зверненням ТОВ «Торговий ДІМ «Кампус Коттон клаб».

Крім того, вважав, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо відсутності підстав для дострокового розірвання договору оренди землі через те, що порушення є не системним, одноразовим та не триваючим. Однак, підставою для розірвання договору оренди землі є факт використання землі саме не за цільовим призначення, а не системність вчинення порушення в частині нецільового використання земельних ділянок.

Факт порушення підтверджено актами перевірок дотримання вимог земельного законодавства за об'єктом земельної ділянки від19.08.2017 року № 205-Дк/262/09/01/17, від 23.08.2017 року № 205-Дк/270/АП/09/01/17 та актами обстеження земельної ділянки від 19.08.2017 № 205-Дк/259/А0/10/01/-17, від 23.08.2017 року № 205-Дп/265/АО/10/01/-17. Та Постановами у справах про адміністративне правопорушення від 30.08.2.017 №205-Дк/0091По/08/01/-17 та 205-ДК/0092По/08/01/-17 ОСОБА_2 визнано винними у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.53 КУпАП. Постанови відповідачем не оскаржувались, набрали законної сили, та відповідачем штрафи сплачено.

Також суд дійшов помилкового висновку щодо відсутності підстав для здійснення розрахунку розміру шкоди, заподіяної державі внаслідок використання земельних ділянок не за цільовим призначенням за відсутності припису про усунення порушень земельного законодавства та не з'ясував всіх обставин справи.

Суд першої інстанції посилався на п.3.1 наказу Державного агентства земельних ресурсів України та Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель від 12.09.2007 року №110 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо застосування Методики визначення розміру шкоди, заподіяною внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок не за цільовим призначення, зняття ґрунтового покриву без спеціального дозволу», затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 року №963. Однак судом першої інстанції не надано уваги, що вказаний документ втратив чинність, оскільки наказом Державного Комітету України із земельних ресурсів від 17.06.2010 року № 478 наказ Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель від 12.09.2007 року №110 «Про затвердження Методичних рекомендацій» - скасовано.

Та згідно з п.7 Методики визначення шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття гуртового покриву без спеціального дозволу, затверджено постановою КМУ № 963 від 25.07.2007 року, та позивачем проводився розрахунок заборгованості саме за цією методикою.

Крім того, позивачем 30.08.2017 винесено приписи з вимогою усунення порушень № 205-Дк/0133Пр/03/01/-17 та № 205-ДК/0133Пр/03/01/-17, які цього ж дня отримано відповідачем особисто.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора Полторацької Т.Є. та представника Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області Буданцевої К.М., які просили скаргу задовольнити, пояснення представника відповідача адвоката ОСОБА_5, які просили залишити рішення суду без змін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що розпорядженням голови Володарської районної державної адміністрації Донецької області від 29 червня 2011 року № 320 затверджено проект землеустрою щодо передачі земельної ділянки в оренду строком на 5 років ОСОБА_2 для сінокосіння із земель запасу сільськогосподарського призначення (поліпшені пасовища), які знаходяться на території Володарської селищної ради Володарського району Донецької області.

12 липня 2011 року між Володарською районною державною адміністрацією Донецької області та ОСОБА_2 укладено договір оренди землі за умовами якого останньому передано в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 105,4569 га, в т.ч. поліпшені пасовища 105,4569 га, яка розташована на території Володарської селищної ради Володарського району Донецької області, строком на 5 років, який було зареєстровано у відділі Держкомзему у Володарському районі Донецької області 13 липня 2011 року за № 00035.

Укладаючи договір сторони домовилися про те, що земельна ділянка передається в оренду з метою сінокосіння (п. 15 договору).

19 серпня 2016 року між Головним управлінням Держгеокадастру у Донецькій області та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду № 1599-СГ від 12 липня 2011 року за умовами якої договір оренди землі від 12 липня 2011 року було поновлено строком на 7 років.

19 та 23 серпня 2017 року при обстеженні орендованих земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2, загальною площею 21,3543 га та 84,1026 га, були складені акти № 205-Дк/265/А0/10/01-17 та № 205-Дк/265/А0/10/01-17 відповідно, з яких вбачається, що по всій площі обстежених земельних ділянок в наявності стерня, яка залишилась після збирання врожаю сільськогосподарської культури - пшениці, а отже виявлено їх нецільове використання.

Постановами про накладення адміністративного стягнення № 205-ДК/0091По/08/01/-17 та № 205-ДК/0092По/08/01/-17 від 30 серпня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним за ст. 53 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі по 170 грн.

Звертаючись до суду із позовом, позивач просив розірвати достроково договір оренди землі, укладений між Володарською районною державною адміністрацією 13 липня 2011 року та додаткову угоду до нього від 19 серпня 2016 року.

Порядок припинення права користування земельними ділянками, які використовуються з порушенням земельного законодавства, спосіб у який фіксуються такі порушення, а також особа, до функціональних обов'язків якої входять питання виявлення таких порушень, визначений ст. 144 ЗК України.

Порушення земельного законодавства фіксується державним інспектором по використанню та охороні земель у протоколі про порушення та вказівці про їх усунення. Частиною 2 цієї статті також передбачено, що у разі неусунення порушення земельного законодавства в 30-тиденний строк, державний інспектор по використанню та охороні земель звертається до відповідного органу виконавчої влади або місцевого самоврядування з клопотанням про припинення права користування земельною ділянкою. Згідно з частиною 3 цієї статті рішення органу виконавчої влади або місцевого самоврядування про припинення права користування земельною ділянкою може бути оскаржене землекористувачем у судовому порядку. Отже, чинним земельним законодавством функції контролю за використанням земельних ділянок покладено на спеціально уповноважений державний орган та орган виконавчої влади чи місцевого самоврядування (власника земельної ділянки).

Таким чином, законом встановлений певний порядок розірвання договору оренди земельних ділянок, що використовуються з порушенням земельного законодавства, який Головним управлінням Держгеокадастру у Донецькій області дотриманий не був.

Крім того, повноваження органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або користування чітко визначені ст. 122 ЗК України.

На момент укладання спірного договору оренди питання щодо передачі земельних ділянок на території обласних державних адміністрацій із земель державної власності у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів для всіх потреб належало до повноважень обласних державних адміністрацій (ч. 4 ст. 122 ЗК України в редакції від 08 липня 2011 року) і тому спірний договір було укладено з відповідачем від імені Володарської районної державної адміністрації Донецької області.

На момент укладання додаткової угоди діяла інша редакція ч. 4 ст. 122 ЗК України право на розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності за межами населених пунктів було передано центральному органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин (Держземагентство).

Як уже зазначалося, спірний договір укладено Володарською районною державною адміністрацією Донецької області, а тому звертаючись до суду із позовом про розірвання цього договору, прокурор мав діяти саме в інтересах районної державної адміністрації, як сторони зобов'язання та яка до участі у справі не залучалася.

Отже, враховуючи недотримання сторонами порядку розірвання договору оренди та положення ч. 1 ст. 16 ЦПК України, а також відсутність у прокурора повноважень на звернення із позовом про розірвання договору оренди, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову в цій частині.

Оскільки розірвання договору оренди в позовних вимогах заявлено підставою для розірвання додаткової угоди, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні і цієї частини вимог.

Починаючи з 01 січня 2013 року відповідно до ст. 122 ЗК та Положення про Державне агентство земельних ресурсів, повноваження щодо надання земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної форми власності у власність або користування є виключною компетенцією Держземагентства та його територіальних органів. Законом при цьому не було визначено, що Держземагентство та його територіальні органи є правонаступниками відповідної сторони в укладених договорах оренди землі, а відтак після спливу строку їх дії оренда земельних ділянок мала поновлюватися не шляхом укладання додаткових угод, а шляхом укладання нових договорів. Проте з цих підстав позивач до суду не звертався.

Суд першої інстанції безпідставно послався на наказ Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель від 12 вересня 2007 року № 110 «Про затвердження Методичних рекомендацій», який скасовано наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 17 червня 2010 року № 478, проте оскільки прокурор в інтересах Володарської районної державної адміністрації Донецької області не звертався, а договір оренди землі з Головним управлінням Держгеокадастру у Донецькій області не укладався, підстави для задоволення позовних вимог в частині відшкодування шкоди також відсутні.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що підстави для скасування рішення суду першої інстанцій відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заступника прокурора прокуратури Донецької області - залишити без задоволення.

Рішення Володарського районного суду Донецької області від 19 березня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 10 липня 2018 року.

Судді В.М. Барков

І.П. Мироненко

В.П. Принцевська