Справа № 682/2480/17
Провадження № 2/682/48/2018
РІШЕННЯ
Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючої - судді Маршал І.М.,
секретаря Мелашенко О.В.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Славута цивільну справу за позовною заявою ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до п. 1.3.1. кредитного договору за користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, позичальник зобов'язався сплатити проценти у розмірі 15,00% річних, після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов договору, а відповідно до п. 5.2 кредитного договору у випадку порушення кредитної дисципліни позичальник зобовязався сплатити проценти у подвійному розмірі. За порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобовязань, зокрема термінів повернення кредиту та/або термінів сплати процентів та комісій, банк має право вимагати від позичальника сплатити банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, за кожний день прострочення, включаючи день погашення заборгованості.
На умовах іпотечного договору від 10.06.2008 року, укладеного між банком та ОСОБА_2, в забезпечення виконання зобовязань за даним кредитним договором, було передано в іпотеку двокімнатну квартиру під номером шістдесят п'ятим, що знаходиться в м. Славута Хмельницької області по вулиці Садовій в будинку сімнадцятому, та яка належить ОСОБА_2
В звязку з порушенням позичальником умов кредитного договору щодо погашення кредиту, процентів, пені банк у 2010 році звернувся до Славутського міськрайонного суду Хмельницької області з заявою про видачу судового наказу про стягнення з позичальника ОСОБА_1 та фінансового поручителя в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором, відсотками та пенею в розмірі 368538,39 грн. Судовим наказом в справі № 2-н-47/2010 р. з боржників стягнуто суму заборгованості в розмірі 368538,39 грн. та 880 грн. судових витрат, однак, на день звернення позивача до суду зобов'язання виконано не було.
Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про підтримання позовних вимог та слухання справи у відсутність повноважного представника.
Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання не зявилася, про день та час судового розгляду повідомлялася належним чином. У підготовчому судовому засіданні 19.04.2018 позов визнала повністю.
Відповідач ОСОБА_2, який належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи, до суду не з'явився та не повідомив суд про причини неявки.
Вивчивши письмові докази, суд знаходить позов таким, що підлягає до задоволення.
Позичальник зобов'язався повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, встановлені графіком погашення кредиту згідно з Додатком № 1 до Договору, але в будь-якому випадку не пізніше 09 червня 2015 року (п. 1.2.2 Кредитного договору).
Відповідно до п. 1.3 кредитного договору за використання кредитних коштів протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, позичальник зобов'язався сплатити проценти у розмірі 15% річних, після чого кредитна ставка підлягає перегляду відповідно до умов договору, а відповідно до п. 5.2 кредитного договору у випадку порушення кредитної дисципліни позичальник зобовязався сплатити проценти у подвійному розмірі. За порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, зокрема термінів повернення кредиту та/або термінів сплати процентів, банк має право вимагати сплатити банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені.
Сторони погодили, що ринкова вартість предмету іпотеки становить 242912,00 гривень (п. 1.2. Іпотечного договору).
Іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобовязання, що забезпечено іпотекою за цим договором (п. 4.1.1. Іпотечного договору).
Судовим наказом від 19.04.2010 року в справі № 2-н-47/2010 р. з ОСОБА_3 та її поручителя ОСОБА_4 ухвалено стягнути на користь ПАТ "УкрСиббанк" суму заборгованості в розмірі 368538,39 грн. та 880 грн. судових витрат, однак, на день звернення позивача до суду зобов'язання виконано не було.
Відповідно до статті 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ч. 1, 5 ст. 3 Закону).
Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону, майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.
У разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Статтею 33 Закону передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду.
Отже, наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум шляхом звернення стягнення на передане боржником в іпотеку нерухоме майно.
Викладене підтверджується правовою позицією ВСУ № 6-73цс13 від 04.09.2013.
Вказаний розрахунок заборгованості жодним чином не спростовувався відповідачами.
Таким чином, вимога позивача з метою погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки є обгрунтованою.
Разом з тим, в позовній заяві позивач просив встановити спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки майна, здійсненої субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом.
Згідно з правовою позицією ВСУ № 6-1205цс15 від 23.12.2015, у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки резолютивна частина рішення суду має відповідати вимогам частини шостої статті 38, статті 39 Закону України "Про іпотеку" і положенням пункту 4 частини першої статті 215 Цивільного процесуального кодексу України й у ній повинна зазначатись, крім іншого, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. При цьому суд повинен зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій).
Однак, вказана правова позиція щодо зазначення у рішенні суду початкової ціни предмету іпотеки на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій у наступному була Верховним Судом України змінена (справи № 6-1923цс16, № 6-1907цс16).
Верховний Суд України у правових позиціях № 6-1907цс16 від 02.11.2016 та №6-2284цс16 від 01.03.2017 зазначив наступне.
За вимогами частини першої статті 39 Закону України "Про іпотеку" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.
Суть іпотеки як засобу забезпечення виконання цивільно-правових зобов'язань полягає у тому, що кредитор (іпотекодержатель) набуває право в разі невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого іпотекою, одержати задоволення своїх вимог з вартості іпотечного майна переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця. Це право відповідно до Закону України "Про іпотеку" підлягає підтвердженню з боку суду.
Згідно з положеннями частини першої статті 39 цього Закону в разі звернення стягнення на предмет іпотеки початкова ціна іпотечного майна, з якої починаються торги, встановлюється рішенням суду.
Виходячи зі змісту поняття ціни, як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, беручи до уваги аналіз норм ст. ст. 38, 39 Закону України від 5 червня 2003 р. №898-IV "Про іпотеку", Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України дійшла правового висновку, що в розумінні норми ст. 39 Закону України від 5 червня 2003 р. №898-IV "Про іпотеку" встановлення початкової ціни предмета іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою ч. 6 ст. 38 цього Закону.
Позивачу рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки дає право на примусовий продаж іпотечного майна, то, викладаючи резолютивну частину рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд повинен обов'язково врахувати вимоги зазначеної норми, тобто встановити у грошовому вираженні початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації, визначену за процедурою, передбаченою ч. 6 ст. 38 Закону України "Про іпотеку".
Отже, в даному випадку суд приходить до висновку про необхідність встановлення способу реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною: 361 321грн. за двокімнатну квартиру № 65 що знаходиться в м. Славута Хмельницької області по вулиці Садовій, 17 , вартість якої встановлена в звіті про оцінку майна від 07.11.2017 року.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути 1600 гривень судових витрат.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 598, 599, 629, 1268, 1269, 1281 ЦК України, ст.ст. 1, 3, 11, 12, 23, 33, 38, 39, 43 Закону України «Про іпотеку», суд, -
Встановити спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною встановленою на рівні 361 321 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_1), ОСОБА_2 ( ІПН НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» 1 600 гривень судових витрат .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Маршал І. М.