З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 липня 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді Цуранова А. Ю. ,
при секретарі Солом'яна Л. М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Біла Церква в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
В грудні 2017 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» засобами поштового звязку звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_3 заборгованість у розмірі 15 131,60 грн. за кредитним договором № б/н від 09.09.2010 року та стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 1 600 грн..
В обґрунтування позову вказував, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 09.09.2010 року було укладено кредитний договір № б/н, згідно умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 5 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Позивач свої зобовязання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, однак відповідач ОСОБА_3 зі своєї сторони порушила умови договору внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 26.11.2017 року становить 15 131,60 грн. та складається з: 1116,79 грн. тіло кредиту; 5 813,58 грн. відсотки за користування кредитом; 7 004,49 грн. пеня, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 696,74 грн. штраф (процентна складова).
19.12.2017 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Білоцерківського міськрайонного суду Київської області вказана справа передана на розгляд судді Цуранову А.Ю.
19.02.2018 року судом отримано дані адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України УДМС України в Київській області, згідно яких, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 змінила прізвище на «ОСОБА_1 ОСОБА_2», за вказаним прізвищем зареєстрованою по Київській області не значиться.
Відповідно до п. 10 ст. 187 ЦПК України якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.
20.02.2018 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи.
Представник позивача звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення в разі неявки відповідача не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, тому суд зі згоди позивача вважає за можливе провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України.
В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
09.09.2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено договір б/н шляхом підписання заяви-анкети про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, відповідно до умов відповідач отримав кредит в розмірі 5 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Відповідно до п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий самий термін.
Відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком.
З матеріалів справи вбачається, що ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 5 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Згідно п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язується погашати заборгованість по кредиту, відсотків за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.
За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
З розрахунку заборгованості вбачається, що перед відповідачем виникла прострочена заборгованість по договору в сумі 15 131,60 грн., яка складається із заборгованості: 1116,79 грн. тіло кредиту; 5 813,58 грн. відсотки за користування кредитом; 7 004,49 грн. пеня, 13 934,86 грн. загальна заборгованість за наданим кредитом, а також штрафи в сумі 1 196,74 грн.
Однак суд вважає, що з відповідача на користь позивача не підлягає стягненню заборгованість по штрафам в сумі 1 196,74 грн., виходячи з наступного.
Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.
Покладення на боржника нових додаткових обов'язків, як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Пунктом 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф розмір якого встановлено тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни.
Тобто, вказаним пунктом передбачено сплату штрафу, як виду цивільно-правової відповідальності, за одне й те саме порушення клієнтом строків виплати грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів.
Крім того, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).
Так, із матеріалів справи вбачається, що за порушення позичальником строків виконання зобов`язання за кредитним договором банком одночасно нараховано пеню в сумі 7 004,49 грн. та накладено штраф в сумі 1 196,74 грн.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що одночасне застосування пені та двох видів штрафів за одне й те саме порушення виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання банком положень, закріплених у ст.61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Дана позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року № 6-2003цс15.
Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами в силу статті 95 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_4 належним чином не виконує зобов'язання, передбачені укладеним в установленому законом порядку кредитним договором, тому позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в розмірі 1 473,45 рн.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 4, 12, 81, 89, 141, 265, 268, 280-284 ЦПК України, суд
Стягнути з ОСОБА_1 ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 09.09.2010 року у розмірі 13 934,86 грн., що складається із заборгованості: 1116,79 грн. тіло кредиту; 5 813,58 грн. відсотки за користування кредитом; 7 004,49 грн. пеня.
Стягнути з ОСОБА_1 ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати в розмірі 1 473,45 грн.
У задоволені іншої частини позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Позивач може оскаржити заочне рішення в загальному порядку протягом тридцяти днів з дня його складення.

СуддяОСОБА_6