АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2018 року м. Херсон

справа № 666/617/16

провадження № 22-ц/791/875/18

Апеляційний суд Херсонської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого ( судді-доповідача)ОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2,
ОСОБА_3
секретарОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_5нарішення Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Прохоренко В.В. від 21 березня 2018 рокув справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про визначення порядку користування житловим приміщенням та виселення,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року ОСОБА_6, ОСОБА_7 звернулися до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 20.12.1999 року за № 510, виданого Фондом комунального майна м. Херсона ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9 були співвласниками квартири №22, за адресою: вул. Видригана, 76, у м. Херсоні в рівних частках.

Після смерті ОСОБА_9 належну їй частку, в рівних долях по 1/6, успадкували ОСОБА_7, ОСОБА_5

27 листопада 2009 року ОСОБА_7 продала, а ОСОБА_10 купив належну продавцю 1/3 частину квартири №22, за вищезазначеною адресою у звязку з цим частки співвласників квартири на теперішній час складають: ОСОБА_6А 1/3, ОСОБА_7 Ю.В.1/6, ОСОБА_5 1/6, ОСОБА_10 1/3.

Відповідачі протягом більш ніж шести місяців перешкоджають ОСОБА_6 користуватися квартирою, мотивуючи відмову тим, що не можуть визначитись, яку кімнату виділити йому в користування.

ОСОБА_11 є донькою ОСОБА_6, тому просить виділити її долю спільно з часткою батька, який іншого житла не має і змушений винаймати житло та нести додаткові витрати.

З огляду на викладене, з урахуванням збільшених позовних вимог позивачі просили визначити порядок користування квартирою №22, по вул. Видригана, 76, у м. Херсоні, виділивши їм в користування жилу кімнату площею 11,50 кв.м., відповідачам площею 15,96 кв.м, кухню, ванну кімнату та вбиральню залишити в загальному користуванні, а також виселити ОСОБА_5 із жилої кімнати площею 11,50кв.м., квартири №22, по вул. Видригана 76, у м. Херсоні.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 31 січня 2018 року залишено без розгляду позовні вимоги ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про виселення.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 21 березня 2018 року позовні вимоги задоволено частково.

Встановлено порядок користування квартирою № 22, за адресою: вул. Видригана 76, у м. Херсоні.

Виділено в користування ОСОБА_6 кімнату площею 11,50 кв.м., в користування ОСОБА_5 виділено кімнату площею 15,96 кв.м, кухню, ванну кімнату, вбиральню, коридор, балкон залишено в загальному користуванні співвласників.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про відмову у задоволенні позову за безпідставністю.

В письмовому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_6 доводи апелянта не визнав, рішення суду просить залишити без змін, як постановлене з дотриманням вимог процесуального законодавства. Судові витрати з розгляду апеляційної скарги покласти на ОСОБА_12 та стягнути на його користь витрати на правову допомогу у розмірі 1500 грн.

Заслухавши доповідь судді -доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло № 510 від 20.12.1999 року, виданого Фондом комунального майна АДРЕСА_1, по вул. Видригана, 76, у м. Херсоні, загальною площею 47,57кв.м., належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_8

Ця квартира розташована на шостому поверсі девятиповерхового будинку та складається із двох кімнат жилою площею 27,46кв.м.: одна кімната площею 15,96кв.м.; друга жила кімната площею 11,50кв.м.; кухні площею 8,16кв.м., ванної кімнати площею 2,60кв.м., вбиральні площею 1,30кв.м., коридору площею 6,80кв.м., балкону 2,50кв.м.

Згідно до свідоцтва про реєстрацію шлюбу ОСОБА_8 29.03.2003року зареєструвала шлюб із ОСОБА_13 та прийняла його прізвище «Сіпакова».

Відповідно до нотаріально посвідчено договору купівлі продажу від 27 листопада 2009 року ОСОБА_7 продала, а ОСОБА_10 купив належну продавцю 1/3 частину квартири №22, за адресою: вул. Видригана, 76, у м. Херсоні.,

Згідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.12.2015року ОСОБА_5, ОСОБА_7 отримали в порядку спадкування по 1/2 частини, належної спадкодавцю ОСОБА_9 1/3 частини двокімнатної квартири №22, по вул. Видригана, 76, у м. Херсоні.

Таким чином співвласниками квартири стали ОСОБА_6А - 1/3, ОСОБА_7 - 1/6, ОСОБА_5 -1/6, ОСОБА_10 - 1/3.

В довідці КП «Дніпровський» зазначено, що у спірній квартирі на даний час зареєстровані: ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_14, ОСОБА_15

На час розгляду справи ОСОБА_10 помер, з заявою про прийняття спадщини звернулися дружина спадкодавця ОСОБА_5, відповідачка у даній справі, та його син- Якубовський О.С.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність підстав для обмеже6ння у користуванні жилою площею спірної квартири позивачів на рівні з відповідачами. Вказаний позивачем ОСОБА_6 варіант найбільш враховує баланс інтересів кожного зі співвласників, а відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_7, суд виходив з того, що позивачка, як власник 1/6 частини спірного майна, в квартирі не проживає, забезпечена іншим житлом і не претендує на користування жилим приміщенням у спірній квартирі.

Проте погодитися з таким висновком суду не можна з огляду на наступне.

Згідно ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток.

У даному випадку спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею. Тому критерій необхідності виділення у користування кожному зі співвласників ізольованого приміщення, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обовязковим.

Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, то в користування сторонам спору має бути виділено в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно.

При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у звязку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

Оскільки порядок користування спірною квартирою має визначатися між всіма співвласниками, але зважаючи на те, що визначивши порядок користування житлом лише між ОСОБА_6 та ОСОБА_5, суд фактично усунув позивачку ОСОБА_7 від користування належної їй частки у праві власності на спірне майно, колегія суддів вважає, що висновки суду в спірних правовідносинах є неправильними та такими, що порушують вимоги статті 358 ЦК України, а тому рішення суду підлягає скасуванню відповідно до ст. 376 ЦПК України.

Крім того, визначивши порядок користування спірною квартирою, суд не звернув увагу на те, що після смерті ОСОБА_10 спадкоємцями його частки в квартирі є відповідачка та ОСОБА_16, який до участі у справі залучений не був, в той час, як визначення порядку користування квартирою буде впливати на його права та обовязки.

Відповідно до п.4 ч.3 ст. 376 ЦПК України порушенням норм процесуального права є обовязковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обовязки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Оскільки ОСОБА_16 не був залучений до участі у справі, в той час, як ухвалене судове рішення стосується його прав та обовязку щодо користування спірною квартирою, колегія суддів вважає, що зазначена обставина є порушенням норм процесуального права і обовязковою підставою для скасування судового рішення.

Отже рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заявлених вимог з наведених вище підстав.

Керуючись ст. ст. 367, 376, 382 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 21 березня 2018 року скасувати і ухвалити нове.

У задоволенні позову ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про визначення порядку користування житловим приміщенням відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Т.Г. Чорна

Судді: Л.В. Пузанова

ОСОБА_3

Повний текст судового рішення складено 17 липня 2018 року

Суддя Апеляційного суду Херсонської області Т.Г. Чорна