Справа №628/2503/17
Провадження №2/628/62/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2018року Куп'янський міськрайонний суд Харківської області

у складі: головуючого - судді Демченко І.М.,

за участю секретаря Романової Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Куп'янську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення порушень добросусідства

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В:

27.09.2017 ОСОБА_1 звернулася до Куп'янського міськрайонного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_2 про припинення порушень добросусідства, посилаючись на те, що відповідач є її сусідом та на своїй присадибній ділянці, за адресою: АДРЕСА_1, утримує пасіку. Відповідач розташовує вулики з бджолами безпосередньо біля житлового будинку позивача, що порушує її нормальну життєдіяльність, оскільки у 2015році бджоли відповідача неодноразово жалили її, у зв'язку з чим вона вимушена була звертатися за медичною допомогою та проходити лікування. Вважає, що відповідачем порушуються правила утримання пасіки у населеному пункті, тому просила суд зобов'язати його припинити незаконні дії по утриманню пасіки на території будинку АДРЕСА_1, заборонивши в подальшому розташовувати вулики з бджолами на території будинку за цією адресою та стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду у розмірі 5000грн.

Ухвалою суду від 28.09.2017 позовну заяву у зв'язку з неповною сплатою судового збору залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

На виконання ухвали суду від 28.09.2017 позивачем ОСОБА_1 06.10.2017 подано уточнену позовну заяву зі зменшеними позовними вимогами, у якій посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просила лише зобов'язати відповідача припинити незаконні дії по утриманню пасіки на території будинку АДРЕСА_1, заборонивши йому в подальшому розташовувати вулики з бджолами на території будинку за цією адресою.

Ухвалою суду від 02.11.2017 провадження у справі за уточненою позовною заявою відкрито та справу призначено до попереднього судового розгляду.

Ухвалою суду від 28.11.2017 справу призначено до розгляду у судовому засіданні.

14.12.2017 відповідачем ОСОБА_2 до суду надані письмові заперечення, у яких він вказав на те, що уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 не визнає у повному обсязі, у зв'язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю. Зазначає, що він з 26.01.1990 є членом Харківської обласної спілки бджолярів та на земельній ділянці площею 0,07га, розташованій у АДРЕСА_1, яка надана йому у постійне користування, утримує бджіл та займається бджільництвом професійно, оскільки отримав відповідну освіту та працював пасічником у Куп'янському лісництві та ПСП «Колос». Пасіка ним утримується з дотриманням вимог Закону України «Про бджільництво» та Інструкції щодо попередження та ліквідації хвороб і отруєння бджіл: територія двору має огорожу висотою 2,5м і 3,1 м, що перешкоджає перельоту бджіл на ділянку позивача; плодові дерева підрізані ним у відповідності до рекомендацій спеціалістів управління агропромислового розвитку та Держпродспоживслужби, пасіка забезпечена водонапувалками та розміщена на території присадибної ділянки на достатній відстані від житла позивача. Кількість бджолиних сімей, що може утримуватися у пасіці, законодавством не обмежена. Крім того, 08.04.2017 йому видано ветеринарно-санітарний паспорт пасіки, який засвідчує, що бджоли не становлять небезпеку для життя та здоров'я оточуючих. Зазначає, що на території Моначинівської сільської ради в радіусі 100-500м від місця їх проживання на земельних ділянках інших домогосподарств утримується ще 4 пасіки, а всього на території сільради утримується близько 10 пасік, тому вважає доводи позивача про те, що саме його бджола у 2015році жалила її, недоведеними. Зазначає, що між його родиною та позивачем склалися тривалі неприязні відносини, які і стали підставою цього позову.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, пояснивши, що 25.05.2015 на неї напали бджоли та покусали, у зв'язку з чим вона вимушена була звернутися за медичною допомогою, також зверталася до поліції. Крім того, бджоли відповідача пожалила її каченят, у зв'язку з чим восьмеро з них померли. Відповідач тримає пасіку постійно на території домоволодіння та не вивозить її у поле. Вважає, що з урахуванням площі прибудинкової території відповідача, він може тримати лише 13-15 вуликів, однак він утримує близько 40 вуликів. Вона неодноразово зверталася зі скаргами та були встановлені недоліки в утриманні пасіки, які відповідачем не усунені. Після зимового періоду бджоли здійснюють обліт, в результаті чого двір, випрані речі, вікна та все навколо становиться брудним від їх продуктів життєдіяльності. Зазначила, що в селі є й інші пасіки, однак бджоли летять тільки зі сторони пасіки відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засідання просив у задоволенні позову відмовити з підстав, викладених у письмових запереченнях. Додатково пояснив, що з позивачем неприязні відносини склалися з 1992року. Крім неї, ніхто з мешканців села претензій до нього щодо утримання пасіки не має та ніколи не скаржиться. Вважає, що позивач заздрить йому. Крім того зазначив, що пасіка розташована на достатній відстані від житла позивача, встановлена огорожа, що перешкоджає перельоту бджіл на ділянку позивача, та у 2018 році ним виконані роботи по заміні та продовженню паркану з боку подвір'я позивача висотою більше 2,5м, вулики перенесені вглиб двору, змінена направленість льоту бджіл.

Суд, заслухавши сторони, їх представників та свідків, дослідивши докази, встановив фактичні обставини справи та відповідні правовідносини, які виникли між сторонами.

З довідки КП «Куп'янське бюро технічної інвентаризації» встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 є житловим будинком з надвірними будівлями на двох співвласників (а.с.179).

Позивачу ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності з ОСОБА_6 належить квартира № 2 за цією адресою, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло та свідоцтвом про право на спадщину (а.с.71-73).

Власником квартири № 3 (вона ж № 1) у цьому ж будинку на підставі свідоцтва про право власності на житло є відповідач ОСОБА_2, його дружина ОСОБА_7 та їх діти - ОСОБА_8, ОСОБА_9.(а.с.180).

Зазначений житловий будинок знаходиться на землях комунальної власності Моначинівської сільської ради Куп'янського району Харківської області (а.с.69).

У погосподарській книзі Гусинської сільської ради за 1991-1995 роки, в якій записані домогосподарства населеного пункту с. Моначинівка, містяться відомості про те, що ОСОБА_7, як одному із членів господарства, надано у постійне користування земельну ділянку за цією ж адресою (а.с.165).

Рішенням Моначинівської сільської ради за № 102 від 14.03.2018 ОСОБА_7 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою в межах АДРЕСА_1 орієнтовною площею 0,10га (а.с.163).

Згідно з довідкою Моначинівської сільської ради Куп'янського району Харківської області розмір земельної ділянки, яка знаходиться у користуванні ОСОБА_2 складає 0,07га. З облікової картки об'єкта погосподарського обліку на домоволодіння відповідача встановлено, що площа сільськогосподарських угідь складає 0,04га (а.с.51,192-194).

На території домоволодіння, яке знаходиться у власності відповідача та членів його сім'ї, ОСОБА_2 розміщена пасіка, яка взята на облік у визначеному законодавством порядку, 08.04.2017 відповідачу видано ветеринарно-санітарний паспорт пасіки № 340, згідно з яким пасіка розміщена у с. Моначинівка Куп'янського району Харківської області та станом на 07.04.2017 складалася з 40 бджолосімей, станом на 02.05.2018 - 36 бджолосімей, ветеринарно-санітарний стан пасіки задовільний, інфекційних та карантинних хвороб не виявлено, проведено дослідження підмору бджіл (а.с.167-168).

Згідно довідки амбулаторії загальної сімейної медицини с.Гусинка Комунального некомерційного підприємства «Куп'янський центр первинної допомоги» Куп'янської міської ради Харківської області від 20.06.2017, ОСОБА_1 20.05.2015 зверталася за медичною допомогою у зв'язку з алергічною реакцією на укус бджіл, при огляді було виявлено численні укуси бджіл в області шиї, обличчя, голови. Рекомендовано амбулаторне лікування (а.с.13).

ОСОБА_1 зверталася до Моначинівської сільської ради Куп'янського району Харківської області, Куп'янської районної державної адміністрації, Головного управління ДФС у Харківській області, Управління ветеринарної медицини в Куп'янському районі та Управління Держпродспоживслужби в Куп'янському районі щодо недотримання, на її думку, громадянином ОСОБА_2 правил утримання пасіки (а.с.9-12,38,48,70,147).

На підставі зазначених звернень Управлінням Держпродспоживслужби в Куп'янському районі 02.06.2016 складено довідку за №1, відповідно до якої ОСОБА_2 рекомендовано з урахуванням площі подвір'я утримувати не більше 13-15 бджолосімей та на період весняно-літнього періоду вивозити їх на медозбір (а.с.8).

Вказані рекомендації відповідачем виконані в частині огородження подвір'я парканом необхідної висоти, що підтверджується наданими відповідачем фотознімками станом на 24.05.2018 (а.с.169-171), у зв'язку з чим суд не приймає до уваги фотознімки надані позивачем, оскільки вони відображають події станом на зимовий період (а.с.107-119). Не заперечувала факту встановлення паркану висотою близько 3 м у судовому засіданні і позивач, тому у відповідності до положень ч.1 ст. 82 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10, яка мешкає разом з сином позивача, пояснила, що проживає АДРЕСА_1 на протязі трьох років. У зв'язку з тим, що відповідач ОСОБА_2 утримує пасіку, це створює їх сім'ї незручності, оскільки неможливо вивісити випрану білизну, користуватися парфумами та шампунем, крім того, небезпечно виходити на двір з дитиною. Їй відомо, що був випадок, коли бджоли відповідача пожалили ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні підтвердив факт того, що у 2015році ОСОБА_1 пожалили бджоли, від чого у неї був набряк обличчя та вона вимушена була звертатися за медичною допомогою. Крім того, він був у дворі ОСОБА_1 та особисто бачив розпухлих мертвих каченят близько 8 штук. Він також утримує пасіку, однак вважає, що його пасіка знаходиться на краю села, тому нікому не заважає. Також пояснив, що особисто у дворі ОСОБА_2 він ніколи не був, однак бачив, що вулики знаходяться безпосередньо у дворі. Вважає, що пасіка відповідача заважає іншим жителям села. Підтвердив, що по вулиці Молодіжній є й інші пасіки, а паркан домоволодіння ОСОБА_2 на даний час має висоту близько 3 метрів.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснила, що вона разом з відповідачем ОСОБА_2 та дітьми проживає у с.Моначинівка з 1991року, де їй запропонували роботу вчителем та надали половину житлового будинку по АДРЕСА_1, у якій раніше жила позивач. З того часу, між ними склалися неприязні відносини та між ними виникають конфлікти з приводу утримання домашньої птиці, розподілу врожаю плодових дерев. Вважає, що позивач заздрить їх добробуту, тому постійно скаржиться на них в різні інстанції. Свідку відомо лише про один факт трирічної давнини, коли позивача пожалили бджоли, хоча укусів вона не бачила, однак запропонувала їй допомогу та не виключає, що це могли бути бджоли з інших пасік, яких на території села близько п'яти. Крім того, вони докладають максимальних зусиль, щоб пасіка не заважала сусідам - встановили паркан висотою близько 3м, забезпечили вулики водонапувалками, змінили напрямок льоту бджіл, на 6,5 м переставили вулики від території домоволодіння позивача, насадили фруктові дерева на межі. Від інших сусідів скарг не надходило, їх внук влітку завжди перебуває у них в гостях та ніякого дискомфорту з бджолами не виникає.

Свідок ОСОБА_12, яка є завідувачем ФАПу, пояснила, що 25.05.2015 позивач ОСОБА_1 дійсно зверталася за медичною допомогою з приводу укусів сусідських бджіл. Їй було надано медичну допомогу - введено антигістамінний препарат. Стверджувати, що це були укуси саме бджіл, а не інших комах, не може; жала не видаляла. Поряд з будинком відповідача знаходиться магазин, де завжди збираються жителі села та проводять масові заходи, однак до неї за медичною допомогою з приводу укусів бджіл ніхто не звертався.

Свідок ОСОБА_13 пояснив, що йому відомо про конфлікт між сім'ями ОСОБА_2 та ОСОБА_6 з приводу пасіки, оскільки особисто часто буває у ОСОБА_2 та допомагає йому по господарству на протязі 10років, однак його жодного разу бджоли не жалили. Подвір'я сторін у справі розділені парканом висотою близько 3 метрів, влітку додатково встановлюється тент, який перешкоджає перельоту комах. Напроти будинку розташований магазин, де завжди збираються односельці, ніхто на незручності, пов'язані із бджолами, не скаржиться.

Згідно показань свідка ОСОБА_14, він влітку допомагав по господарству у дворі ОСОБА_1, жодної бджоли не бачив. Підтвердив, що подвір'я поділено парканом висотою 3м. Ніколи скарг від сусідів та мешканців села щодо пасіки не чув.

Свідок ОСОБА_15 пояснив, що часто допомагає ОСОБА_1 по господарству, під час роботи у дворі зазнав укусу бджоли та йому довелося приймати ліки. Бджоли постійно залишають свої сліди на білизні, машині. Бачив, як подохли каченята ОСОБА_1, бо були покусані бджолами. Разом з позивачкою ходив до ОСОБА_2, коли її покусали бджоли, але він їй нічим не допоміг. Підтвердив, що висота паркана між подвір'я сторін складає близько 2 м. Особисто на подвір'ї ОСОБА_2 свідок не був.

Як вбачається із повідомлення голови Моначинівської сільської ради Куп'янського району Харківської області за № 427 від 20.11.2017 на території сільської ради постійно утримується в домоволодіннях 4 пасіки, які знаходяться в радіусі 100-500м від місця проживання сторін у справі (а.с.49).

Частиною 1 статті 103 Земельного Кодексу України визначено зміст добросусідства, за яким власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров'я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше, що визначено статтею 104 цього ж Кодексу.

Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права.

Правила розведення бджіл регулюються Законом України «Про бджільництво», Інструкцією щодо попередження та ліквідації хвороб і отруєнь бджіл, затвердженої наказом Головного державного інспектора ветеринарної медицини №9 від 30.01.2001 року, Порядком реєстрації пасік, затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики України і Української академії аграрних наук №184/82 від 20.09.2000.

Відповідно до ст.11,12 Закону України «Про бджільництво» право на утримання бджіл і зайняття бджільництвом мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які мають необхідні навики або спеціальну підготовку, а також юридичні особи. Зайняття бджільництвом здійснюється без окремого дозволу органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Кількість бджолиних сімей, що може утримуватися юридичними та фізичними особами, не обмежується.

Стататею 13 цього Закону визначено, що з метою обліку пасік та здійснення лікувально-профілактичних заходів на кожну пасіку видається ветеринарно-санітарний паспорт. Пасіка підлягає реєстрації за місцем проживання фізичної особи або за місцезнаходженням юридичної особи, яка займається бджільництвом, у місцевих державних адміністраціях або сільських, селищних, міських радах у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики.

Згідно Наказу Головного державного інспектора ветеринарної медицини України від 30.01.2001 року № 9 "Про затвердження Інструкції щодо попередження та ліквідації хвороб і отруєнь бджіл", а саме Розділу 1 «Вимоги щодо розміщення і облаштування пасік» визначено, що територію стаціонарної пасіки огороджують, обсаджують плодовими деревами і кущами. Відведення земельних ділянок для розміщення такої пасіки необхідно погоджувати з органами державного управління з питань ветеринарної медицини і місцевими органами влади. При визначенні розміру площі під пасіку розраховують, що на одну гадану бджолину сім'ю потрібно 30 - 35 м2, залежно від способу розміщення бджіл. При розміщенні пасіки на присадибній ділянці (подвір'ї) огорожа повинна бути заввишки не менше 2,5 м для підвищення рівня льоту бджіл.

Судовим розглядом справи встановлено, що ОСОБА_2 видано 08.04.2017 ветеринарно-санітарний паспорт пасіки, згідно з яким пасіка розміщена у с. Моначинівка по АДРЕСА_1/1, має задовільний стан. Пасіка ОСОБА_2 значиться на обліку у Моначинівській сільській раді з 1995року (а.с.49).

Актом обстеження від 15.03.2016, складеного Управлінням ветеринарної медицини в Куп'янському район, встановлено, що пасіка ОСОБА_2 на час проведення перевірки налічує 40 бджолосімей та розташована на подвір'ї, яке огороджено від сусідів з обох боків парканом висотою більше 2 м. Крім того, зазначено, що від сусідки паркан піднято на висоту 3,5 м для підвищення льоту бджіл. Вулики від межі встановлені на відстані більше 5 метрів. Територія засаджена плодовими деревами, які обрізані відповідно до вимог нормативно-правових актів, які регулюють правила утримання бджіл. Будь-яких порушень ЗУ «Про бджільництво», Інструкції щодо попередження та ліквідації хвороб та отруєння бджіл, затвердженої наказом №9 від 30.01.2001 року не виявлено.

Норми Закону України «Про бджільництво», Інструкції щодо попередження та ліквідації хвороб та отруєння бджіл, а також норми Порядку видачі ветеринарно-санітарного паспорта пасіки та Порядку реєстрації пасік, затверджених спільним наказом Міністерства аграрної політики України та Української академії аграрних наук від 20 вересня 2000 року №184/82 не містять обмежень у відстані розміщення пасіки від жилих будівель та заборони її розташування на присадибних ділянках.

Відповідно до п. 2 Додатку № 5 до Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених Наказом Міністерства охорони здоров'я України від 19 червня 1996 року № 173 розмір санітарно-захисної зони від бджільницьких підприємств до житлової забудови встановлений у 300 метрів, однак такі вимоги на індивідуальну пасіку відповідача не розповсюджуються, так як зазначена пасіка не є бджільницьким підприємством.

Суд не приймає до уваги посилання Управління Держпродспоживслужби в Куп'янському районі у повідомленні за вих. № 85 від 21.06.2016 щодо виконання ОСОБА_2 вимог припису № 1 від 06.06.2016 на підставі ст. 33 ЗУ «Про бджільництво», оскільки зазначені положення не регулюють правовідносини з приводу бджолиних сімей, які знаходяться у вуликах на присадибних ділянках, а стосується охорони бджіл у природних умовах життєдіяльності, тобто тих, які оселилися в дуплах дерев, щілинах і штучних спорудах.

Принцип диспозитивності цивільного судочинства, закріплений у статті 13 ЦПК України, визначає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За положеннями ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд, з врахуванням пояснень допитаних свідків, а також документів, що підтверджують наявність на території села за місцем проживання позивача інших пасік та відсутність скарг мешканців територіальної громади щодо розміщення пасік, окрім однієї скарги ОСОБА_1, критично оцінює пояснення позивача щодо спричинення укусів бджіл, які б стали підставою для задоволення позовних вимог у обраний позивачем спосіб захисту шляхом заборони розташовувати вулики на території домоволодіння відповідача, належного йому на праві власності. При цьому, судом враховується, що подія, пов'язана з укусом бджоли мала місце у травні 2015році, медична довідка складена у червні 2017 року, тобто безпосередньо перед зверненням з позовом до суду. Разом з тим, однозначних та переконливих доказів того, що саме з вини відповідача, і що саме бджоли, та з пасіки ОСОБА_2 спричинили укуси позивачу, не надано, причинно-наслідковий зв'язок між подіями не доведено.

Крім того, суд не приймає до уваги пояснення свідка ОСОБА_11 про те, що інший мешканець села ОСОБА_15 також зазнав укусів від бджіл на подвір'ї відповідача, оскільки такі обставини спростовані поясненнями самого ОСОБА_15, який пояснив, що особисто ніколи на подвір'ї ОСОБА_2 не був.

Посилання в уточненій позовній заяві на порушення відповідачем серед іншого законодавства щодо місця розміщення септиків на присадибній ділянці, судом також не приймаються до уваги у відповідності до вимог ч.4 ст. 77 ЦПК України, оскільки не стосуються предмета позову та доказування.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, суд оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи, що у судовому засіданні зібраними по справі доказами не встановлено, що у позивача гине домашня птиця внаслідок укусів бджіл, а також те, що відповідач створив внаслідок зайняття бджільництвом (утримання та розведення бджіл) небезпеку, яка загрожує життю та здоров'ю позивача ОСОБА_1 Беручи до уваги, що нею не доведено, що укуси були нанесені саме бджолами ОСОБА_2, оскільки у с.Моначинівка не лише відповідач займається бджільництвом, при цьому судом встановлено, що з боку відповідача порушення чинних норм Закону України «Про бджільництво» чи ветеринарних-санітарних правил при розміщенні пасіки відсутні та ним додатково вжито всіх превентивних заходів для її належного утримання : територія пасіки огороджена парканом висотою понад 2,5 м, обсаджена плодовими деревами; відповідач має ветеринарно-санітарний паспорт пасіки, який засвідчує, що бджоли не становлять небезпеку для життя та здоров'я, пасіка розташована на достатній відстані від житла позивача, тобто, відповідач, займаючись бджільництвом, не порушує чинне законодавство, яке регулює відносини щодо розведення, використання та охорони бджіл; заготівлі та переробки продуктів бджільництва, а тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.2, 23, 76-81, 89, 90, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, ст.ст.103, 104 Земельного Кодексу України, Законом України «Про бджільництво», суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні уточненої позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення порушень добросусідства - відмовити.

Рішення може бути оскаржено повністю або частково учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов'язки до Апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Куп'янський міськрайонний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Оскільки у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 09.07.2018.

Головуючий : І.М.Демченко