Справа № 538/789/18
Провадження № 2/538/410/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 серпня 2018 року Лохвицький районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді Бондарь В.А.
за участю секретаря судового засідання Дробот О.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лохвиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з даною позовною заявою, в обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що вона є власницею квартири АДРЕСА_1. В даній квартирі зареєстровані : позивачка - власник квартири ОСОБА_1, діти - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2, онуки - ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, але фактично проживають : ОСОБА_1, діти - ОСОБА_4, ОСОБА_5, онуки - ОСОБА_6, ОСОБА_7. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в квартирі не проживають. Відповідачі з 2010 року не проживають за вищевказаною адресою. На даний час позивачка має проблеми та незручності при оплаті комунальних платежів та отриманні субсидії, тому змушена звернуться до суду з даним позовом.
Позивачка в судове засідання не зявилася, але надіслала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги повністю підтримує, не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку.
Відповідачі в судове засідання не зявилися, хоча належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання.
Згідно з вимогами ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з"явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не надав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, ознайомившись із матеріалами справи, дослідивши та давши оцінку доказам по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 10.01.1994 року, позивачка є власницею квартири АДРЕСА_1 (а.с. 5).
Згідно довідки про склад сім"ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, наданої Лохвицькою міською радою від 18.05.2018 року за № 2814, та згідно "Домової книги" в квартирі № 12 по вул. Героїв України (Леніна), 15, в м. Лохвиця, Полтавської області, зареєстровані : ОСОБА_1 (домовласник), ОСОБА_4 (донька), ОСОБА_5 (донька), ОСОБА_2 (донька), ОСОБА_3 (внук), ОСОБА_6 (внук), ОСОБА_7 (внук), (а.с. 6-10).
Відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 22.05.2018 року, відповідачі не проживають у належній позивачці квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, з 2010 року (а.с. 11).
Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
На підставі ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
У пункті 39 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, ч. 1 ст. 405 ЦК). Таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК України. Тому стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним застосовуються положення статті 405 ЦК України. Відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом, і у цьому випадку положення статей 71, 72 ЖК УРСР застосуванню не підлягають.
Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право користування цим приміщенням у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік.
Згідно зі ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цими приміщенням. Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту.
Відповідачі з 2010 року не проживають у вищезазначеній квартирі. Факт реєстрації відповідачів у вищевказаній квартирі має для позивачки негативні наслідки, наявні незручності при оплаті комунальних платежів та отриманні субсидії, а також порушує її права як власника на свій розсуд володіти, користуватися і розпоряджатися належним майном.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснене на підставі рішення суду виключно про: позбавлення права власності на житлове приміщення; позбавлення права користування житловим приміщенням; визнання особи безвісно відсутньою; оголошення фізичної особи померлою.
Суд визнає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є законними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 81, 141, 247, 263, 265, 280-288 ЦПК України, ст. ст. 321, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 150, 156 ЖК України, Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом - задовольнити в повному обсязі.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстровану за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування житловим приміщенням, яке належить ОСОБА_1 та знаходиться за адресою : АДРЕСА_3.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Полтавської області через Лохвицький районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його складення.
Суддя Лохвицького
районного суду Полтавської області ОСОБА_8