Ухвала

26 липня 2018 року

м. Київ

справа № 761/28585/17

провадження № 61-40219 ск 18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Усика Г. І., розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства «Комерційний індустріальний банк» на постанову Апеляційного суду м. Києва від 07 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний індустріальний банк» про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний індустріальний банк» (далі - ПАТ «Комерційний індустріальний банк»), яке змінило свою назву на Акціонерне товариство «Комерційний індустріальний банк» (далі - АТ «Комерційний індустріальний банк»), у якому просила суд зобов'язати ПАТ «Комерційний індустріальний банк» виконати вимоги Положення про недержавне пенсійне забезпечення в ПАТ «Комерційний Індустріальний банк», затвердженого рішенням Правління від 07 липня 2009 року (нова редакція від 29 жовтня 2010 року) та виплатити їй пенсійний банківський вклад, нараховані проценти в загальному розмірі 50 000,00 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 23 січня 2018 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 07 червня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 січня 2018 року залишено без змін.

У липні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга АТ «Комерційний індустріальний банк» на постанову Апеляційного суду м. Києва від 07 червня

2018 року, у якій заявник просив доповнити мотивувальну частину постанови апеляційного суду, а резолютивну частину постанови залишити без змін.

Крім того, до касаційної скарги додано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, обгрунтоване тим, що копію оскаржуваної постанови

АТ «Комерційний індустріальний банк» отримало лише 18 червня 2018 року. На підтвердження зазначених обставин до клопотання додано копії супровідного листа та поштового конверту з апеляційного суду.

Відповідно до частини другої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення прощенного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Враховуючи те, що указані причини пропуску процесуального строку є поважними, на їх підтвердження надано відповідні докази, клопотання про його поновлення підлягає задоволенню на підставі статей 127 і 390 ЦПК України.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Ураховуючи, що ціна позову у справі становить 50 000,00 грн, що не перевищує станом на 01 січня 2018 року ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 762,00*100=176 200,00), справа є малозначною в силу вимог закону.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від

07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обгрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням того, що касаційну скаргу подано на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктами 1, 2 частини шостої, частиною дев'ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, статтею 390, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

Поновити Акціонерному товариству «Комерційний індустріальний банк» строк на касаційне оскарження на постанову Апеляційного суду м. Києва від 07 червня

2018 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Комерційний індустріальний банк» на постанову Апеляційного суду

м. Києва від 07 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний індустріальний банк» про зобов'язання вчинити дії відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя Г. І. Усик