Справа № 686/5845/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2018 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого судді Чевилюк З.А.

за участю секретаря Перун А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_3 опіки та піклування Виконавчого комітету Хмельницької міської ради про визначення місця проживання дитини та негайне відібрання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача, позиції третьої особи.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визначення місця проживання дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, що зареєстрована за його місцем проживання та проживала постійно разом з ним за адресою АДРЕСА_1. З матірю дитини ОСОБА_2 перебував в зареєстрованому шлюбі з 16 березня 2002 року, який розірвано 20 лютого 2014 року. Відповідач без згоди позивача змінила місце проживання дитини, у звязку з чим останній звертався до поліції та змушений звернутись до суду внаслідок відсутності домовленості щодо визначення місця проживання дитини. Просив визначити місце проживання дитини з ним-батьком ОСОБА_1. Постановити рішення про негайне відібрання дитини у відповідачки та повернення її ОСОБА_1 за зареєстрованим місцем проживання дитини АДРЕСА_1. Допустити негайне виконання рішення у частині відібрання дитини.

Відповідач заперечила заявлений позов, зауважила, що позивач зловживає алкоголем, застосовує насильство по відношенню до неї і останнім часом до дитини. Вона не чинить ніяких перешкод у спілкуванні з дитиною на противагу позивачу. Просила суд відмовити у задоволені позову.

Третя особа, орган опіки та піклування у своєму висновку вважав за недоцільне визначити місце проживання ОСОБА_4 з батьком-Тромбою ОСОБА_1. Відібрано пояснення від батька та матері. Батьком надано такі документи:копії паспорта, свідоцтва про народження дитини, довідку про реєстрацію дитини, рішення суду про розірвання шлюбу, психолого-педагогічну характеристику на дитину з навчального закладу, характеристику з відділення поліції за місцем проживання, довідку з наркологічного диспансеру, згідно якої ОСОБА_1 з 26.09.2017 року перебуває на диспансерному обліку в лікаря-нарколога з діагнозом «Поведінкові та психічні розлади внаслідок вживання алкоголю з синдромом залежності. Ремісія». Крім того, ОСОБА_1 не підтвердив документально наявність у нього самостійного доходу. Мати ОСОБА_2 будь-яких документів, що стосується справи не дала. Відповідно до висновку мати не надала можливості обстежити умови проживання. Мати має мінливий дохід, який заощаджує та витрачає на потреби дитини. Дитина проживала деякий час з батьком зі станом здоровя матері. На сьогодні, зі слів матері, вона може доглядати доньку. Дитина заперечила можливість проживати з батьком. Оскільки, перебуваючи з батьком, відчуває себе некомфортно. Батько іноді перебуває у нетверезому стані та буває агресивним.

2. Заяви, клопотання.

В позові зафіксовано клопотання ОСОБА_1 про допит свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 Іржини, ОСОБА_7,ОСОБА_8

10 квітня 2018 року від ОСОБА_2 надійшло клопотання про перенесення розгляду справи у звязку з необхідністю реалізації права на правову допомогу.

19 квітня 2018 року від органу опіки та піклування клопотання про розгляд справи за відсутності представника, у звязку неможливістю надати висновок внаслідок ухилення ОСОБА_1 від надання необхідних документів та неявкою на бесіду.

20 квітня 2018 року клопотання від представника ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи у звязку з відпусткою.

23 квітня 2018 року клопотання представника позивача ОСОБА_9 про перенесення розгляду справи у звязку з важкими особистими обставинами(поховання близької людини).

11 травня 2018 року клопотання від органу опіки та піклування про подальший розгляд справи за відсутності представника та приєднання до матеріалів справи висновку щодо визначення місця проживання.

21 травня 2018 року клопотання представника ОСОБА_2 ОСОБА_10 про поновлення строку для подачі відзиву та зустрічного позову.

16 травня 2018 року клопотання ОСОБА_10, представника відповідача, про витребування інформації щодо ОСОБА_1 на обліку в Хмельницькому обласному психоневрологічному диспансері з визначенням діагнозу; в Хмельницькому обласному сервісному центрі щодо судимості; Хмельницькій міській дитячій лікарні щодо звернення ОСОБА_4 в період з 08.03.2018 року по 12.03.2018 року та встановлений діагноз.

29 травня 2018 року клопотання ОСОБА_10, представника відповідача, про допит свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12

20.06.2018 року клопотання представника відповідача про долучення до матеріалів справи постанови Хмельницького міськрайонного суду №686/768/13-п від 29.01.2013 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення ч.1.ст.173-2(вчинення насильства відносно ОСОБА_2В.);постанови Хмельницького міськрайонного суду №686/15425/17 від 25.10.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ч.1.ст.130 КупАП; постанови Хмельницького міськрайонного суду від 13.02.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП(вчинення насильства відносно ОСОБА_2В.).

20.06.2018 року клопотання представника відповідача про виклик лікаря психіатра Хмельницького обласного психоневрологічного диспансеру, у якого ОСОБА_1 перебував на обліку, психолога ОСОБА_13

3. Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 23 березня 2018 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду у підготовчому засіданні 10 квітня 2018 року.

Ухвалою 10 квітня 2018 року відкладено розгляд справи у звязку з неявкою відповідача.

Ухвалою 24 квітня 2018 року відкладено розгляд справи у звязку з неявкою сторін.

Ухвалою 16 травня 2018 року залишено без руху зустрічний позов, у звязку з несплатою судового збору, відкладено розгляд справи.

Ухвалою 22 травня 2018 року зустрічний позов повернуто, у звязку з не усуненням недоліків у встановлений строк.

Ухвалою 29 травня 2018 року відкладено розгляд справи у звязку з витребуванням доказів, необхідністю позивачу підготувати відповідь на відзив, продовжено строк підготовчого засідання.

Ухвалою від 20 червня 2018 року закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. Задоволив клопотання про допит свідків, виклик спеціалістів лікарів-психітрав. Клопотання про допит психолога ОСОБА_13 відхилено, що зафіксовано в протокольній ухвалі.

4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Заслухавши учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у шлюбі з 16 січня 2002 року по 20 лютого 2014 року, який був припинений рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 20 лютого 2018 року.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-БВ №025888.

Дитина зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з батьком ОСОБА_1, що підтверджується довідкою органу реєстрації.

ОСОБА_4 з 8 березня 2018 року проживає разом з матірю без погодження батька ОСОБА_1 До цього дитина проживала та була зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4 за місцем проживання батька за погодженням з ОСОБА_2

Відповідачем та її представником не підтверджено належними та допустимими доказами твердження відповідача про поганий стан здоровя ОСОБА_2, у звязку з чим дитина проживала з батьком.

За Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивач ОСОБА_1 набув за договором купівлі-продажу 19.02.2004 року квартиру за адресою АДРЕСА_1. Квартира придбана під час шлюбу з ОСОБА_2 ОСОБА_1 є титульним власником.

З того ж джерела підтверджено, що ОСОБА_2 є співвласницею нерухомості за адресою АДРЕСА_2.

ОСОБА_4 позитивно характеризується за місцем навчання. Відповідно до Характеристики з Хмельницької ЗОШ №22 зазначено, що батько приділяє належну увагу вихованню доньки, ОСОБА_4 завжди охайно одягнута. Має усі навчальні приладдя. Харчується в їдальні за кошти батька. Додаткові гроші на екскурсії, культпоходи та інші заходи виділяє батько. Всі батьківські збори відвідує батько. Підтримує контакт з вчителями. ОСОБА_7 ОСОБА_2 шкільним життям ОСОБА_7 не цікавиться, батьківські збори не відвідує, не контактує з вчителями.

По місцю проживання ОСОБА_1 характеризується позитивно, що підтверджується зібраними по справі доказами, зокрема довідкою-характеристикою КП Управляюча Муніципальна компанія «Заріччя», поясненнями свідків ОСОБА_6 Іржини, ОСОБА_5, які є сусідами за місцем проживання.

За характеристикою ДОП СП ЗВнП ХВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_1 характеризується позитивно, нарікання від сусідів відсутні, зауваження від вчителів школи не надходили. В місцях, де збираються особи, які ведуть антигромадський спосіб життя, та в закладах розважальних, помічений не був. Із особами, що ведуть антигромадський спосіб життя звязків не підтримує.

За матеріалами справи, відповідно до довідки Хмельницької дитячої школи Образотворчого мистецтва, після того, як дитина почала жити з мамою перестала відвідувати заклад та була відрахована за невідвідування і несплату за навчання. За довідкою зі школи дитиною ОСОБА_4 не відвідувалась школа в квітні-травні, в тому числі без поважних причин:12.04.2018 року, 13.04.2018 року-1 урок без пояснень, 16.04.2018 року-2 уроки без пояснень, 19.04.2018 року-без пояснень,24.04.2018 року-без пояснень, 14.05.2018 року-4 уроки без пояснень.

ОСОБА_2 знаходилась на лікуванні в Хмельницькій обласній психіатричній лікарні №1 з 21.11.2013 року по 01.01.2014 року з діагнозом «Рекурентний депресивний розлад, легкий поточний епізод із соматичним синдромом»

За інформацією Обласного психоневрологічного диспансеру ОСОБА_1 перебуває на консультативному обліку в Хмельницькому психоневрологічному диспансері з 07.03.2018 року. Діагноз:Емоційно нестійкий розлад особистості в стані нестійкої компенсації, обтяжений зловживанням алкоголю.

За інформацією Обласного психоневрологічного диспансеру ОСОБА_2 перебуває на обліку в Хмельницькому обласному психоневрологічному диспансері з 2013 року. Діагноз:рекурентний депресивний розлад. Стан ремісії.

За поясненнями спеціаліста лікаря-психіатра ОСОБА_14 ні позивач, ні відповідач не є небезпечними для оточуючих та в однаковій мірі можуть реалізувати себе як батьки. Інші спеціалісти лікарі-психіатри ОСОБА_15, ОСОБА_16 на виклик суду не зявились. Сторони не наполягали на повторному їх виклику.

З матеріалів справи знайшли підтвердження факти застосування насилля ОСОБА_1 до ОСОБА_2, відповідно до постанов Хмельницького міськрайонного суду від 13.02.2018 року та від 29.01.2013 року.

25.10.2107 року ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за керування транспортом в стані алкогольного спяніння ст..130 ч.1 КУпАП..

В матеріалах справи наявні висновки поліції про невиконання ОСОБА_2 батьківських обовязків за лютий 2014 року. По даному факту проводилась перевірка. Класний керівник малолітньої ОСОБА_17 вказала, що дійсно матір учениці рідко відвідує школу, інколи приводить дитину до школи, але із запізненням, навчанням та поведінкою доньки не цікавиться. За даним фактом складено протокол 13.02.2014 року. Відомості щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності з ач.1 ст.184 КУпАП у суду відсутні.

За інформацією з Хмельницької міської дитячої лікарні ОСОБА_4 зверталась 11.03.2018 року. Встановлений діагноз:забійна гематома нижньої третини лівого плеча. В подальшому лікування в лікарні не проходила. Суду не представлено доказів про притягнення ОСОБА_1 у звязку з нанесеними дитині травмами до відповідальності.

За поясненнями свідка ОСОБА_7, що була вчителем ОСОБА_4 з першого по четвертий клас, активну участь у житті дитини відігравав батько. Роль матері пасивна. Дівчинка дуже талановита та батько сприяв у розвитку здібностей.

Допит ОСОБА_8, що є матірю позивача по справі, суд не бере до уваги, оскільки остання є зацікавленою особою, та не може бути обєктивною. Проте зважає на її участь у житті дитини та сприяння в догляді та розвитку. Представлені свідком квитанції про реалізацію ОСОБА_2 в т.ч. коштовних речей можуть свідчити про скрутне матеріальне становище останньої.

Свідки ОСОБА_5., ОСОБА_6 Іржина підтвердили суду про конфліктність ОСОБА_2, на противагу ОСОБА_1 Зауважили, що останній є турботливим батьком, врівноважений та спокійний. Створив дитині гарні умови існування. Дівчинка має обладнану кімнату та все необхідне завдяки батькові. Зауважили про зміни в поведінці дитини після того як останні змінила місце проживання. Дівчинка досить комунікабельна, за місцем проживання мала багато друзів. Після того як переїхала до матері стала відлюдькувата та непривітна.

Допитана в судовому засіданні як свідок дитина ОСОБА_4 вказала, що вона хоче жити з мамою. ОСОБА_7 її найкращий друг, враховує її інтереси. Підтвердила, що під час конфлікту між батьками, який виник внаслідок відсутності згоди батька на проживання дівчинки з мамою, в березні місяці 2018 року, батько штовхнув її в кімнату та потягнув за капюшон. Вказала що у неї є подруга Даша по місцю проживання батька.

Інші свідки не зявились до суду на виклик. Клопотання про повторний виклик свідків не заявлялись. Сторони не просили відкласти розгляд справи, оголосити перерву для повторного виклику свідків.

В судовому засіданні позивач та відповідач були допитані як свідки та приведені до присяги, надали пояснення відповідно до позову та відзиву на позов по справі.

На дату розгляду справи до суду не надійшла інформація з Хмельницького обласного сервісного центру МВС про судимість ОСОБА_1.Сторони не клопотали про відкладення розгляду справи з метою здійснення повторного запиту. Просили розгляд справи проводити за наявними матеріалами.

Суд зауважує, що відповідач по справі, під час судового розгляду весь час порушувала порядок. Судом здійснювались неодноразові зауваження останній щодо її поведінки в судовому засіданні, попередження, видалення з зали судових засідань, що характеризує її емоційну нестабільність.

5. Мотивована оцінка аргументів сторін.

При визначенні місця проживання дитини необхідно встановлювати не лише наявність або відсутність виняткових обставин, коли дитина має бути розлучена зі своєю матір'ю, а крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку іншим обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

У вирішенні справи суд має визначити першочергове значення найкращих інтересів дитини. Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків. Батьки в принципі повинні мати рівні права в спорах про утримання дітей. Не може бути ніяких презумпцій, заснованих на залежності від статі одного з батьків.

Оцінюючи представлені суду аргументи, виходячи з наданих суду фактів та доказів, суд прийшов до наступних висновків.

Обоє з батьків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають на обліку в психоневрологічному диспансері, проте жоден з них не є небезпечним для суспільства та можуть реалізувати себе в повній мірі як батьки.

Позивач по справі має квартиру за адресою АДРЕСА_3, де створив дитини належні умови для проживання. Квартира придбана під час шлюбу позивача та відповідача. Відповідач має також у власності частку в обєкті нерухомості за адресою АДРЕСА_4, проте за висновком органу опіки і піклування не надала можливості для обстеження умов проживання, що позбавляє суд можливості здійснення позитивних висновків з даного питання. Клопотання про здійснення обстеження умов проживання відповідача, після розяснення судом, не заявлялось.

Ні позивач, ні відповідач не працевлаштовані офіційно. Проте зі слів сусідів ОСОБА_5, ОСОБА_6 Іржини, характеристик з навчальних закладів позивач по справі дбає про дитину, забезпечує її всім необхідним, в т.ч. харчуванням, одягом.

Під час проживання з батьком, останній дбав про розвиток дитини та її навчання. Дитина відвідувала Хмельницьку дитячу школу образотворчого та декоративно-прикладного мистецтва, яку перестала відвідувати після того як стала проживати з мамою ОСОБА_2 Після припинення проживання з батьком дитина без належної мотивації не відвідувала школу.

Факти притягнення позивача до адміністративної відповідальності за застосування насилля ОСОБА_1 до ОСОБА_18, відповідно до постанов Хмельницького міськрайонного суду від 13.02.2018 року та від 29.01.2013 року, свідчать про наявність конфліктної ситуації між колишнім подружжям. Проте враховуючи поведінку ОСОБА_2 в суді, пояснення свідків, суд приходить до висновків про емоційну провокативність дій останньої.

Суд оцінює притягнення позивача до адміністративної відповідальності в 2017 році по ст.130 ч.1. КУпАП, лікування його від алкогольної залежності,враховуючи пояснення позивача, покази свідків, як усвідомлену життєву ситуацію, що поведінково корегується ОСОБА_1 Під час судового розгляду справи не знайшли підтвердження факти зловживання позивачем алкоголем на теперішній час.

Суд також бере до уваги висновки поліції про невиконання ОСОБА_2 батьківських обовязків за лютий 2014 року.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що саме батько може забезпечити як найкращі інтереси дитини та створити необхідні умови для її розвитку та навчання. Суд бере до уваги участь бабусі ОСОБА_8 у житті дитини та сприяння її розвитку та догляд за неї, що підтверджено в ході розгляду справи.

Суд критично оцінює висновок органу опіки та піклування щодо недоцільності проживання дитини з батьком, оскільки вважає його неповним та недостатньо обґрунтованим. Зокрема, під час складання висновку не досліджено умови проживання ОСОБА_2, що не дає можливості в повній мірі дослідити обставини справи та, відповідно, зробити повний, всебічний та обґрунтований висновок щодо найкращих інтересів дитини.

Суду не доведено небезпечність перебування дитини з батьком. Факти агресії батька щодо дитини не знайшли підтвердження під час судового розгляду.

Суд, зважає на думку дитини проживати з матірю, та приходить до висновку про можливість реалізації вказаного бажання враховуючи правовий статус нерухомості за адресою АДРЕСА_5. Але на момент вирішення справи, саме батько довів доцільність визначення місця проживання дитини разом з ним та підставність відібрання дитини, враховуючи відсутність попередньої домовленості з матірю щодо визначення місця проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_5.

6. Чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду.

З вищенаведених міркувань, суд приходить до висновку, що права дитини на належні умови існування, стабільність оточення були порушені. Дитина була втягнута в конфліктну ситуації внаслідок неузгоджених дій ОСОБА_2 щодо визначення місця проживання дитини. Було порушено право дитини на стабільність оточення, в тому числі розірвані комунікації по місцю проживання; порушено право дитини на належні умови проживання та розвиток.

7. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев'ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Закон України «Про охорону дитинства» визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров'я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини) держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Відповідно до частини першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

ОСОБА_3 опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Стаття 162 Сімейного кодексу встановлює, що у випадку, якщо один з батьків або інша особа, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання..

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

В рішенні зазначено, що Рада Європи засуджує нерівне відношення до батьків і підкреслює, що роль батька по відношенню до дітей повинна краще визнаватись і належним чином оцінюватись. Наприклад, в своїй Резолюції 2079 (2015) про «Рівність та загальну батьківську відповідальність:роль батьків», Парламентська Ассамблея підкреслила важливість «подолання гендерних стереотопів щодо ролі жінки та чоловіка в сімї як «відображення соціологічних змін, які відбулися за останні пятдесят років стосовно організації приватного та сімейного життя».

Презумпція на користь матері в справах щодо опіки над дитиною не підтримується на рівні ООН після прийняття Декларації ООН ні прецендентним правом Суда, і вона не відповідає позиції Ради Європи та більшості держав-учасників.

В 21 столітті методологія з такою презумпцією, що спростовується тільки «виключними обставинами», ненадійна по відношенню прав, що забезпечується Конвецією.

Суддя Ранзоні виклавши окрему думку, зазначив, що Європейський Суд повторював, що існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків. Суд також підкреслив, що батьки в принципі повинні мати рівні права в спорах про утримання дітей, і не приймає ніяких презумпцій, заснованих на залежності від статі одного з батьків.

Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об'єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що Конвенція покликана гарантувати не теоретичні чи ілюзорні права, а права практичні та ефективні (справа «Вайт і Кеннеді проти Німеччини» (пункт 67), «ОСОБА_19 Ганс-Адам ІІ проти Німеччини» (пункт 45).

Відповідно до частин першої, другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання.

У статті 9 цієї Конвенції зазначено, що «якнайкращі інтереси дитини» мають відігравати визначальну роль при вирішенні питань щодо місця її проживання з одним із батьків.

Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства (стаття 12 Конвенції).

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей, ратифікованої Законом України від 3 серпня 2006 року «Про ратифікацію Європейської конвенції про здійснення прав дітей» та яка також є частиною національного законодавства України, під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу.

Отже, закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються.

Разом з тим, згода дитини на проживання з одним з батьків не повинна бути абсолютною для суду, якщо така згода не буде відповідати та захищати права та інтереси дитини, передбачені Конвенцією.

А тому, покладаючи в основу судового рішення згоду дитини на проживання з одним з батьків, суд повинен проаналізувати, чи не порушує така згода положень Конвенції, та навести у судовому рішенні мотиви, з яких він дійшов висновку про необхідність узяти за основу саме думку дитини та надати їй перевагу по відношенню до інших доказів (правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду України від 12 липня 2017 року № 6-564цс17).

За змістом статей 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов'язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, усупереч яким не можуть здійснюватись батьківські права.

Отже, найкращі інтереси дітей повинні мати першочергове значення. При цьому найкращі інтереси дитини можуть залежно від їх характеру та серйозності перевищувати інтереси батьків (правовий висновок Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року в справі № 6-1945цс17).

Оскільки аргументи викладені позивачем на обґрунтування заявленого позову не спростовані в суді та не підтверджено дотримання найкращих інтересів дитини під час перебування з матірю, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись Конвенцією про права дитини, З.У. «Про охорону дитинства», ст.ст. 141,150,151, 161,162,171,, 165, 167,170 СК України, ст.ст.19, 81, 82, 263,353 ЦПК України ,-

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визначити місце проживання дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1.

Відібрати дитину ОСОБА_4 у ОСОБА_2 та повернути її батькові ОСОБА_1 за місцем проживання ІНФОРМАЦІЯ_6.

Рішення в частині відібрання дитини ОСОБА_4 та повернення батькові ОСОБА_1 допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду, через суд першої інстанції, шляхом подачі в 30 денний строк з дня проголошення судового рішення апеляційної скарги .

Повний текст рішення виготовлено 20 липня 2018 року.

Суддя: З.А.Чевилюк