ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2011/18
провадження № 2/753/3650/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" липня 2018 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Коренюк А.М.

при секретарі Слаква О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до гаражно-будівельного кооперативу «Печерський» про визнання звільнення незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення невиплаченої заробітної плати й заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, суд -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ГБК «Печерський» про визнання звільнення незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення невиплаченої заробітної плати й заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. Мотивуючи свої вимоги тим, що наказом № 2 від 30 березня 2015 року ГБК «Печерський» вона була прийнята на посаду бухгалтера з 01 квітня 2015 року, а наказом № 9 від 20 червня 2017 року переведена на посаду касира. Звільнена вона наказом № 30 від 01 січня 2018 року на підставі п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України, положення якого передбачає розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. Так, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Вважає, що звільнення на такій підставі є незаконним, оскільки роботодавець не врахував положення ч.3 ст. 149 КЗпП України, а саме те, що при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Окрім того, при звільненні відповідач всупереч ст. 116 КЗпП України не здійснив виплату належних їй всіх коштів при звільненні, які складаються із заборгованості по заробітній платі за грудень 2017 року - 4 000 грн. 00 коп., за роботу по сумісництвом прибиральниці - 200 грн. 00 коп. та за січень 2018 року (4 робочі дні - з 02 по 05 січня 2018 року) - 761 грн. 92 коп., а всього - 6 361 грн. 92 коп. У зв»язку із незаконним звільненням їй завдана моральна шкода, яку оцінює у 50 000 грн. 00 коп., яку просить стягнути з відповідача.

В судовому засіданні позивачка та її представники ОСОБА_3, діюча на підставі ордеру про надання правової допомоги від 20 липня 2018 року, ОСОБА_4, діюча на підставі довіреності від 25 червня 2018 року, позовні вимоги підтримали з тих же підстав та просили їх задовольнити, посилаючись на вимоги закону про належне виконання зобов»язань роботодавця перед працівником щодо виплати заробітної плати й заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкодитощо, тим самим поновивши права працівника - визнати звільнення незаконним, скасувати наказ про звільнення й поновити на роботі.

Представники відповідача ОСОБА_5, діючий на підставі довіреності від 16 червня 2018 року, ОСОБА_6, діючий на підставі ордеру про надання правової допомоги, в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили відмовити у їх задоволенні за недоведеністю та безпідставністю вимог. Вважаючи, що позивачкою систематично не виконувались посадові обов»язки, покладені на неї посадовою інструкцією, й виявлені неодноразово комісійними перевірками та затверджені актами таких перевірок. ГБК «Печерський», встановивши такі порушення, зажадав у позивачки письмових пояснень згідно вимог ч.1 ст. 149 КЗпП України, проте остання жодних пояснень не надала, так само як і відмовилась поставити свій підпис у документах перевірки та наказах про застосування до неї дисциплінарних стягнень, принятих за наслідками службової перевірки, що їй вручались, та підтверджується актом про відмову в отриманні вказаних документів. А тому звільнення позивачки на підставі п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України вважає законним. Щодо стягнення заборгованості по заробітній платі, такі вимоги вважає необґрунтованими, оскільки при звільненні ним уцілому виплачено кошти за грудень 2017 року та з 01 по 05 січня 2018 року. Доводи позивачки щодо виконання нею роботи за сумісництвом на посаді прибиральниці не визнає, такого наказу не видавав.

Вислухавши пояснення сторін, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги первісного позову та зустрічні позовні вимоги підлягають відмові у задоволенні із наступних підстав.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції.

Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов»язком держави.

Судом встановлено, що наказом № 2 від 30 березня 2015 року ГБК «Печерський» ОСОБА_2 була прийнята на посаду бухгалтера з 01 квітня 2015 року (а.с.9), а наказом № 9 від 20 червня 2017 року ОСОБА_2 переведена на посаду касира (а.с.10).

Звільнена ОСОБА_2 наказом № 30 від 01 січня 2018 року на підставі п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених трудовим договором, й такої, що раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення.

Положення п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України передбачає розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу.

Так, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

ГБК «Печерський» затверджена 15 грудня 2010 року посадова інструкція бухгалтера, бухгалтера-касира ГБК «Печерський» (а.с.98-101).

У відповідності до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань організаційно-правова форма ЖБК «Печерський» визначена як обслуговуючий кооператив.

Діяльність обслуговуючого кооперативу та особливості трудових відносин у кооперативах регулюються нормами Закону України «Про кооперацію» (СтатутЖБК«Печерський»).

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про кооперацію» трудові відносини в кооперативних організаціях регулюються цим Законом, законодавством про працю, статутами кооперативних організацій та їх правилами внутрішнього розпорядку.

06 грудня 2017 року головою правління ГБК «Печерський» виявлено відсутність в касових книгах підписів касира та інвентаризаційних відомостей, у зв»язку із чим він видав два накази: про проведення перевірки ведення касових книг та про проведення перевірки інвентаризаційної роботи бухгалтерії.

Так, 06 грудня 2017 року головою правління ГБК «Печерський» видано розпорядження ревізійній комісії про проведення перевірки ведення касових книг бухгалтером-касиром ОСОБА_7 (а.с.38).

07 грудня 2017 року виготовлений акт повірки ведення касової книги ГБК «Печерський» та виявлено ряд порушень, які містять ознаки непереривних та систематичних, який підписаний головою правління та членами ревізійної комісії (а.с. 40).

08 грудня 2017 року ГБК «Печерський» видано наказ за результатами перевірки касових книг про оголошення суворої догани бухгалтеру-касиру ОСОБА_2 за систематичне та грубе порушення ведення касових книг (а.с.42).

Відповідно до п.1.2 чинного в період з 27 вересня 2005 року по 05 січня 2018 року Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637, касова книга - це документ установленої форми, що застосовується для здійснення первинного обліку готівки в касі. Касовий ордер - первинний документ (прибутковий або видатковий касовий ордер), що застосовується для оформлення нахдоджень (видачі) готівки з каси.

Усі надходження і видачі готівки в національній валюті підприємства відображають у касовій книзі (пункт 4.2 Положення № 637).

Записи в касовій книзі провадяться касиром за операціями одержання або видачі готівки за кожним касовим ордером і видатковою відомістю в день її надходження або видачі (пункт 4.3 Положення № 637).

Касиру забороняється передоручати виконання дорученої йому роботи іншим особам (пункт 4.8 Положення № 637).

09 грудня 2017 року видано наказ за результатми перевірки бухгалтерії ГБК «Печерський» заборгованості по виплаті членських внесків про оглошення суворої догани бухгалтеру-касиру ОСОБА_2 із постановленням питання про звільнення (а.с.46).

Проведеною 12 грудня 2017 року на підставі розпорядження від 06 грудня 2017 року членами ревізійної комісії спільно із головою правління ГБК «Печерський» перевіркою встановлено відсутність в кабінеті бухгалтера-касира інвентаризаційних відомостей за серпень, вересень, жовтень та листопад 2017 року, про що складено акт від 12 грудня 2017 року.

02 січня 2018 рокуголовою правління ГБК «Печерський» видано розпорядження ревізійній комісії про проведення перевірки ведення касових ордерів і касової книги за грудень 2018 року (а.с.48).

Проведеною 03 січня 2018 року перевіркою виготовлено акт перевірки ведення касових ордерів і касової книги за грудень 2018 року та виявлено ряд порушень, які містять ознаки непереривних та систематичних, який підписаний головою правління та членами ревізійної комісії (а.с. 49).

За результатами проведеної перевірки розпорядженням від 03 січня 2018 року позивачу було оголошено сурову догану (а.с.51).

03 січня 2018 року ГБК «Печерський» видано розпорядження про проведення перевірки бухгалтерії та з»ясування причин затримки виплати заробітної плати на грудень 2017 року, за наслідками якої встановлено відсутність в кабінеті бухгалтера-касира табелів виходу на роботу працівників за грудень 2017 року, відсутність відомостей по нарахуванню та видачі заробітної плати за грудень 2017 року, що викладено в акті від 04 січня 2018 року (а.с.53).

Відтак, факт порушення позивачкою посадових обов»язків підтверджений представленими суду доказами.

При цьому, притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності, нею не оскаржується.

Як вбачається із акту ГБК «Печерський» від 12 грудня 2017 року ОСОБА_2 була ознайомлена з розпорядженням від 06.12.2017 року, 09 та 12 грудня 2017 року про оголошення догани за порушення норм ведення бухгалтерського обліку та відмовилась від підпису (а.с.43).

За таких підстав, суд виходить із того, що при доведеності порушення працівником трудової дисципліни, не відібрання у нього письмових пояснень з приводу своєї відсутності на роботі, не може бути підставою для визнання наказу про припинення дії контракту та звільнення позивача незаконним.

Такої правової позиції дотримується Верховний Суд України.

Так, відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 19 жовтня 2016 року у справі № 6-2801цс15, відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення.

Разом з тим правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з'ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника.

Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов'язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами.

За таких підстав суд вважає притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності правомірним, за наслідками якого правомірного звільнення на підставі п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України - за систематичного невиконання без поважних причин обов'язків, покладених трудовим договором, та як особи, до якої раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення.

Оскільки судом встановлений факт правомірності притягнення позивача до дисципнарної відповідальності та законного звільнення, правових підстав для її поновлення на роботі немає, як немає правових підстав для стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Щодо вимоги позивачки про стягнення невиплаченої заробітної плати,які складаються із заборгованості по заробітній платі за грудень 2017 року - 4 000 грн. 00 коп., за роботу по сумісництвом прибиральниці - 200 грн. 00 коп. та за січень 2018 року (4 робочі дні - з 02 по 05 січня 2018 року) - 761 грн. 92 коп., а всього - 6 361 грн. 92 коп., останні не підлягають задоволенню за недоведеністю. Так, як вбачається із наданих доказів позивачу при звільненні уцілому виплачено кошти за грудень 2017 року та з 01 по 05 січня 2018 року. Доводи позивачки щодо виконання нею роботи за сумісництвом на посаді прибиральниці не доведені, оскільки такий наказ роботодавцем не видавався, про отримувані нею кошти за вказану роботу матеріали справи не містять.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення пункту 1 станні 6 Конвенції про захист прав і основоположених свобод гарнтує кожному подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов»язків. Проте право на суд не є обсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до правосуддя за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до правосуддя чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдавати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Позивач при зверненні до суду звільнений від сплати судового збору згідно Закону України «Про судовий збір».

Зважаючи на викладене, з урахуванням ст. 141 ЦПК України, судові витрати компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі вищевикладеного, п.3 ч.1 ст. 40, ст.ст.116, 149 КЗпП України, керуючись 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України, ст.ст. 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 17, 43, 49, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 258, 262, 264, 265, 268, 273, 352 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до гаражно-будівельного кооперативу «Печерський» про визнання звільнення незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення невиплаченої заробітної плати й заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, - відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п»ятнадцять днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судомому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до ст.355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Однак відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Згідно ч.1 ст.354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Отже, строки оскарження судових рішень в апеляційному порядку складають 30 календарних днів - для рішень і 15 календарних днів - для ухвал, однак апеляційна скарга подається за старими правилами - через суд першої інстанції.

Суддя: Коренюк А.М.