Ухвала

Іменем України

12 липня 2018 року

місто Київ

справа № 761/2399/14-ц

провадження № 61-38465ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «ЕРДЕ БАНК», процесуальним правонаступником якого залучено ОСОБА_4,

відповідачі: ОСОБА_5, ОСОБА_6,

третя особа - ОСОБА_7,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2014 року у складі судді Юзькової О. Л. та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 25 травня 2015 року у складі колегії суддів: Корчевного Г. В., Лапчевської О. Ф., Слободянюк С. В., у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ЕРДЕ БАНК» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - ОСОБА_7, про звернення стягнення на предмет іпотеки, особа, яка подавала заяву про приєднання до апеляційної скарги, правонаступник позивача - ОСОБА_4,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 18 червня 2018 року із застосуванням засобів поштового зв'язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 25 травня 2015 року.

До матеріалів касаційної скарги додано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке обґрунтовувалось тим, що заявник про розгляд апеляційної скарги не повідомлялась, повний текст рішення суду апеляційної інстанції не отримувала, про існування зазначеного рішення дізналась під час вирішення спору в межах іншої справи, після чого звернулась із заявою до суду першої інстанції про видачу копій рішень та лише 14 червня 2018 року отримала копію ухвали апеляційного суду від 25 травня 2015 року.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є право оскарження судових рішень (стаття 129 Конституції України). Реалізація цього права здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій.

Рішеннями Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

У справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2015 року ЄСПЛ вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (справа «Рябих проти Росії» ).

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (§ 27 рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «ОлександрШевченко проти України», та «Трух проти України» (ухвала) від 14 жовтня 2003 року).

Відповідно до частини третьої статті 394 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення крім випадків: 1) подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки; 2) пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов'язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Наведені в клопотанні підстави поновлення процесуального строку не можна вважати поважними, оскільки заявник не підтвердила їх належними доказами, а саме: не надала доказів на підтвердження факту невиконання апеляційним судом положень статей 222, 321 ЦПК України 2004 року щодо направлення сторонам у справі копії судового рішення.

Судом встановлено, що ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 05 травня 2015 року відкрито апеляційне провадження за заявою ОСОБА_4 про приєднання до апеляційної скарги уповноваженої особи Фонду гарантування фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ЕРДЕ БАНК» Караченцева А. Ю. на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2014 року у цивільній справі за позовом ПАТ «ЕРДЕ БАНК» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - ОСОБА_7, про звернення стягнення на предмет іпотеки. З аналізу наведених обставин суд зробив висновок про те, що ОСОБА_4 об'єктивно та беззаперечно знала про розгляд апеляційної скарги судом у цій справі.

З метою виконання процесуального обов'язку дотримання строку на касаційне оскарження судових рішень, особа, яка має намір подати касаційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, в тому числі, спрямовані на своєчасне одержання судових рішень. При цьому за правилами частини третьої статті 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки, у тому числі щодо ознайомлення з матеріалами справи, отримання судових рішень.

Однак, ОСОБА_4 не навела обставини та не надала будь-яких належних доказів про те, чому вона не могла звернутися за отриманням копії ухвали апеляційного суду раніше, а тому строк на касаційне оскарження, що пропущений більше ніж на три роки, не може бути поновлений з підстав, зазначених у пункті 1 частини третьої статті 394 ЦПК України.

Інші виключні випадки передбачені частиною третьої зазначеної статті для поновлення строку на касаційне оскарження у заяві не зазначені, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтями 393, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною ОСОБА_4 на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 25 травня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ЕРДЕ БАНК» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - ОСОБА_7, про звернення стягнення на предмет іпотеки, особа, яка подавала заяву про приєднання до апеляційної скарги, процесуальний правонаступник позивача - ОСОБА_4, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття судом та оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Погрібний

О. В. Ступак

Г. І. Усик