Справа №473/1816/18 25.07.2018
Провадження №22-ц/784/1187/18
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 473/1816/18
Провадження № 22-ц/784/1187/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2018 року судова колегія судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Миколаївської області в складі :

головуючого Темнікової В.І.,

суддів Бондаренко Т.З., Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання Лівшенко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 червня 2018 року, постановлену під головуванням судді Лузан Л.В. в приміщенні суду, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И Л А :

В травні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила суд розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2, зареєстрований 05.01.2015 р. виконавчим комітетом Григорівської сільської ради Братського району Миколаївської області, про що складено відповідний актовий запис № 1.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 червня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу передано на розгляд до Братського районного суду Миколаївської області на підставі ч. 9 ст. 187 ЦПК України.

Не погодившись з даною ухвалою суду, ОСОБА_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначену ухвалу, посилаючись на її незаконність та прийняття з порушенням норм процесуального права в частині недотримання правил підсудності.

Відповідно до ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга ОСОБА_1 розглядається судом без повідомлення (виклику) учасників справи.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу, суд виходив з того, що відповідно до ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи предявляються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Позови про розірвання шлюбу можуть предявлятися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоровя чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них (ч. 2 ст.28 ЦПК України).

Між тим, із змісту поданого позову слідує, що у сторін спільних малолітніх або неповнолітніх дітей немає, не зазначено також доказів щодо незадовільного стану здоровя чи інших поважних причин внаслідок яких позивач не може виїхати до місця проживання відповідача. Не укладалося сторонами і договору про розгляд справи за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них. Зазначене виключає право позивача на альтернативний вибір підсудності, відповідно до ч.2 ст. 28 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що зареєстроване місце проживання відповідача значиться: вул. Степова, 143 с. Людмилівка Братського району Миколаївської області.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншому суд. За нормами ч. 9 ст. 187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому ст. 31 цього Кодексу.

З урахуванням вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що дану справу слід передати за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Братського районного суду Миколаївської області.

Проте такий висновку суду суперечить матеріалам справи, виходячи з наступного.

Як убачається з тексту позовної заяви позивач зазначала в ній, що перебуває в стані вагітності, що поїздки та стресові ситуації їй не рекомендовані згідно довідки КЗ «Вознесенський районний центр ПМСД» Олександрівської АЗПСМ від 23.02.2018р.

В уточненій позовній заяві від 14 червня 2018 р. позивач крім зазначених обставин посилалася як на доказ того, що вона не має можливості виїхати за місцем проживання відповідача також на те, що 08 травня 2018 року вона народила дочку ОСОБА_3 та надала копію свідоцтва про її народження.

Зазначені обставини свідчать про наявність поважних причин, внаслідок яких позивач не може виїхати до місця проживання відповідача.

Суд даним обставинам не дав належної правової оцінки та помилково дійшов висновку, що із змісту поданого позову слідує, що позивачем не зазначено доказів щодо незадовільного стану здоровя чи інших поважних причин внаслідок яких позивач не може виїхати до місця проживання відповідача, а тому позивач не має права на альтернативний вибір підсудності, відповідно до ч.2 ст. 28 ЦПК України.

За таких обставин суд першої інстанції невірно застосував норми ч.2 ст. 28 та п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, дійшов до неправильного висновку про те, що позовна заява підлягає передачі до Братського районного суду Миколаївської області для розгляду за підсудністю , у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі в установленому законом порядку.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 379, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 червня 2018 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про можливість відкриття провадження у справі в передбаченому законом порядку.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий

Судді

Повний текст постанови складено 25 липня 2018 року