АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 530/469/18 Номер провадження 22-ц/786/1467/18Головуючий у 1-й інстанції Должко С.Р. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Абрамова П.С., Хіль Л.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою приватного підприємства «Агроекологія»

на ухвалу Зіньківського районного суду Полтавської області від 23 квітня 2018 року у складі головуючого судді Должка С.Р.

у цивільній справі за скаргою Приватного підприємства «Агроекологія» на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця.

Заслухавши суддю-доповідача апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2018 року представник Приватного підприємства «Агроекологія» звернувся до суду зі скаргою в порядку судового контролю за виконанням судових рішень, в якій просив визнати незаконною та скасувати постанову про відкладення проведення виконавчих дій від 02.04.2018 р. ВП № 55502081 старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_2

Ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 23 квітня 2018 року у задоволенні скарги відмовлено з мотивів вчинення оскаржуваного рішення відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця та відсутності порушеного права заявника.

Не погодившись з вказаною ухвалою, представник ПП «Агроекологія» подав апеляційну скаргу, в якій прохає ухвалу суду скасувати, скаргу задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що оскаржувана постанова державного виконавця від 02.04.2018 року про відкладення виконавчих дій є незаконною, безпідставною та підлягає скасуванню, оскільки посадові особи державної виконавчої служби, зловживаючи своїми службовими обовязками, умисно перешкоджають виконанню рішення суду.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами і перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно пункту першому частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

По справі встановлено, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області перебуває виконавче провадження № 55502081 з примусового виконання виконавчого листа № 530/169/17, виданого 17.11.2017 р. Зіньківським районним судом Полтавської області про зобовязання Шишацького РВ ДВС ГТУЮ в Полтавській області повернути стягувачу ОСОБА_3 виконавчий лист № 530/173/16-ц від 02.09.2016 р., виданий Зіньківським районним судом, без виконання.

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_2 від 02 квітня 2018 року на підставі ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» відкладено проведення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа № 530/169/17 до 13.04.2018 року включно у звязку з відсутністю у відділі виконавчого листа № 530/173/16-ц від 02.09.2016 року, який повернуто до районного суду, та неможливістю повернення його стягувачу ОСОБА_3

Статтею 447 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За результатами розгляду скарги у відповідності до статті 451 ЦПК України суд постановляє ухвалу.

У разі обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Нормами статті 32 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що перешкоджають проведенню виконавчих дій (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), або з інших підстав, внаслідок виникнення яких сторони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим законом, виконавець може відкласти проведення виконавчих дій з власної ініціативи або за заявою стягувача чи боржника на строк до 10 робочих днів, про що державний виконавець виносить відповідну постанову.

Аналіз наведених положень закону дає підстави для висновку, що винесення постанови про відкладення проведення виконавчих дій є правом державного виконавця, а розгляд заяви сторін виконавчого провадження, в тому числі щодо відкладення проведення виконавчих дій, є його обов'язком.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, що при прийнятті оскаржуваної постанови від 02 квітня 2018 року про відкладення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа № 530/169/17 строком на 10 робочих днів державний виконавець діяв в межах наданих Законом повноважень і прав стягувача при цьому порушено не було, відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ПП «Агроекологія» ґрунтуються на незгоді заявника з оцінкою судом доказів по справі та висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обовязку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи (рішення у справі «ОСОБА_4 проти Іспанії» (Garsia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26 із подальшими посиланнями).

Пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З огляду на встановлені фактичні обставини справи оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Виходячи з наведеного судова колегія дійшла висновку про залишення апеляційної скарги ПП «Агроекологія» без задоволення, а ухвали суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Агроекологія» залишити без задоволення.

Ухвалу Зіньківського районного суду Полтавської області від 23 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя підпис ОСОБА_1

Судді підпис ОСОБА_5

підпис ОСОБА_6

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО.

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1