Справа № 466/9885/17 Головуючий у 1 інстанції: Кавацюк В.І.
Провадження № 22-ц/783/1782/18 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2018 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 04 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, -

в с т а н о в и л а:

В грудні 2017 року ОСОБА_3 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей.

В обгрунтування позовних вимог зазначала, що 28 вересня 2002 року вона уклала шлюб з відповідачем ОСОБА_2, який був розірваний 30 січня 2017 року.

Від подружнього життя в них народилось двоє дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають з нею та вона самостійно несе обовязки по утриманню і вихованню дітей. Належний рівень життя дітей вона, позивач, самостійно забезпечити не може, а тому вирішила звернутись в суд, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх обовязків щодо участі в утриманні дітей і забезпечення їм належного рівня життя. Відповідач ОСОБА_2 є самозайнятою особою арбітражним керуючим. Станом на 01 вересня 2017 року відповідач ОСОБА_2 призначений арбітражним керуючим на пяти підприємствах та його мінімальний дохід становить (3200х2) х 5 = 32000 грн. Враховуючи вищенаведені обставини, просила ухвалити рішення про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 8000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня розірвання шлюбу і до повноліття дітей.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 04 травня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстроване місце проживання: 79039, АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстроване місце проживання: 79039, АДРЕСА_1, аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі по 2000,00 грн. (дві тисячі гривень) щомісячно на кожну дитину, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнення аліментів проводити з моменту предявлення позову 13 грудня 2017 року до досягнення кожною дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в доход держави в розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок).

Дане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення в частині розміру стягнутих аліментів є незаконним, прийнятим з неповним зясуванням судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідністю висновків суду обставинам справи та з порушенням судом першої інстанції норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Зазначає, що суд першої інстанції повинен врахувати реальний матеріальний стан відповідача, а не законодавчо встановлений розмір доходів, які він повинен отримувати від своєї діяльності. Покликається на те, що він не отримує винагороду від здійснення діяльності арбітражного керуючого на 5 підприємствах в розмірі двох мінімальних заробітних плат, такі обставини не доведені позивачем. Судом не здобуто доказів на підтвердження цієї обставини, оскільки ним було долучено до матеріалів справи копію книги доходів і витрат за 2017 рік та оглянутий оригінал цієї книги в судовому засіданні. Така книга прошита, пронумерована та скріплена печаткою ДПІ Шевченківського району м. Львова, а тому є належним доказом на підтвердження його майнового стану. З врахуванням доходів та витрат від діяльності арбітражного керуючого він фактично не отримав прибутку в 2017 році, що підтверджує неможливість сплачувати аліменти в розмірі визначені судом першої інстанції по 2000,00 грн., на кожну дитину. Також, судом першої інстанції при встановлені розміру аліментів не взято до уваги того, що згідно свідоцтва про шлюб серія І-БВ №166239, виданого 07 липня 2017 року, свідоцтв про народження серія І-БВ №304908 та серія 1-БВ №130015, виданих відповідно 06 жовтня 2017 року та 08 вересня 2010 року, вбачається, що він з 07 липня 2017 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7. Від подружнього життя вони мають малолітню доньку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, та, крім того, його теперішння дружина має від першого шлюбу малолітнього сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6, які перебувають на його утриманні. Інших доходів, які б надавали йому можливість сплачувати аліменти в розмірі визначеному судом першої інстанції у нього немає, а стягнення аліментів в розмірі визначеному судом першої інстанції позбавить його можливості утримувати інших дітей, які теж потребують утримання. Враховуючи наведене, та те, що у нього фактично відсутній прибуток від діяльності арбітражного керуючого та того, що на його утриманні перебувають ще двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_7, та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_8, вважає, що розмір аліментів, який він може сплачувати повинен становити по 1000 грн., на кожну дитину, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, визначення судом такого розміру аліментів буде відповідати принципу справедливості, пропорційності та законності. Відтак просить суд рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 04.05.2018 р., в частині стягнення аліментів з нього на користь позивача в розмірі 2000,00 грн., на кожну дитину скасувати, постановити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково, стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі по 1000,00 грн. (одна тисяча гривень) щомісячно на кожну дитину, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, в решті рішення залишити без змін

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п.9 ст. 18.03.2004 «Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу».

Справа розглядається Апеляційним судом Львівської області, у межах територіальної юрисдикції якого перебуває районний суд, який ухвалив рішення, що оскаржується, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, відповідно до вимог п. 8 ст. 1 Перехідних положень.

Відповідно до п.1 ч.4 ст. 274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Предметом апеляційного оскарження є рішення суду, що випливає із сімейних правовідносин, а саме стягнення аліментів, відтак є підстави для розгляду апеляційним судом апеляційної скарги без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

Положеннями частини 1 статті 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що діти знаходяться на утриманні позивача, а у відповідача є стабільний дохід з якого він може сплачувати аліменти в розмірі 2000 грн. на кожну дитину.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.3 та ч.4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Матеріалами справи та судом встановлено, що позивач ОСОБА_3М та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 28 вересня 2002 року по 30 січня 2017 року. Від подружнього життя вони мають двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач разом з дітьми зареєстрована і проживає в ІНФОРМАЦІЯ_9 та діти перебувають на її повному утриманні.

Відповідач ОСОБА_2, який зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_9, фактично проживає окремо та не приймає участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дітей.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч.1 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитини визначаються за домовленістю між ними. Згідно з ч.3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до 182 СК України визначено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів.

Згідно ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи, що між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів на дитину, відповідач добровільно свого обовязку по утриманню дітей не виконує, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність стягнення аліментів з відповідача у примусовому порядку.

Проте, ухвалюючи рішення про стягнення аліментів з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 на утримання дітей щомісячно в розмірі 2000 грн. на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дітей, суд першої інстанції не врахував реальний майновий стан відповідача, а врахував законодавчо встановлений розмір доходів, які він повинен отримувати, як арбітражний керуючий на 5 підприємствах.

Крім того, при ухвалені рішення суд першої інстанції не врахував того, що згідно свідоцтва про шлюб серія І-БВ №166239, виданого 07 липня 2017 року, свідоцтв про народження серія І-БВ №304908 та серія 1-БВ №130015, виданих відповідно 06 жовтня 2017 року та 08 вересня 2010 року, вбачається, що відповідач ОСОБА_2 з 07 липня 2017 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7. Від подружнього життя у них є малолітня донька ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, та крім цього, у його дружини ОСОБА_7 від першого шлюбу є малолітній син ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6, які перебувають на утриманні у ОСОБА_2

Зважаючи на наведене доводи апеляційної скарги слід визнати частково обґрунтованими та таку скаргу слід задовольнити частково.

За таких обставин, колегія суддів, з врахуванням встановленого законом розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та обовязку обох батьків утримувати дітей, прийшла до висновку, про необхідність стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей щомісячно в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень на кожну дитину, що місячно, починаючи з 12 грудня 2017 року, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право , скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Керуючись ст.ст. 274, 367, 368, п.2 ч.1 ст.374, 376, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 04 травня 2018 року в частині стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в розмірі 2000,00 грн., на кожну дитину скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі по 1500,00 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В решті рішення залишити без змін

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 02.07.2018 року.

Головуючий : О.М. Ванівський

Судді: Р.П. Цяцяк

ОСОБА_11