Справа № 307/790/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 липня 2018 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючої - Готри Т.Ю.,

суддів - Бисаги Т.Ю., Мацунича М.В.,

з участю секретаря: Микуляк Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2 на рішення Тячівського районнного суду від 12 грудня 2017 року (головуючий Чопик В.В.) в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно набутих коштів,-

в с т а н о в и л а :

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно набутих коштів, який обґрунтовував тим, що 14 січня 2004 року його мама подарувала йому будинок АДРЕСА_1 У 2015 році він надав письмову довіреність відповідачці ОСОБА_3 діяти від його імені щодо підготовки документів та продажу цього будинку за визначену суму і передачі йому виручених від продажу цього будинку коштів. 07.11.2015 року ОСОБА_3, діючи від його імені та в його інтересах, у приватного нотаріуса Русин Н.І. уклала з покупцем ОСОБА_5 договір купівлі-продажу його будинку і отримала від покупця грошові кошти в сумі 15000,00 дол. США. Згідно із їх домовленістю відповідачка зобов'язана була повернути ці кошти йому (або його матері), як власнику проданого майна, оскільки діяла в його інтересах і від його імені. Довіреність не передбачала можливості не повертати йому кошти і зберігати їх у себе. До часу подачі позову відповідачка не повернула жодної копійки із вказаної суми, яку набула у своє володіння безпідставно та утримує (зберігає) цю суму коштів, і користується ними. Вимогу про звіт та передачу належних йому грошей вона проігнорувала, а тому просить суд стягнути з ОСОБА_3 на його користь 415500,00 грн. безпідставно набутих та збережених нею у себе, внаслідок представництва його інтересів при укладенні договору купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1

Рішенням Тячівського районнного суду від 12 грудня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно набутих 415 500,00 грн. - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати зазначене рішення, як постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити. Вказує на те, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про те, що ним не надано доказів на підтвердження отримання відповідачкою за продаж вказаного будинку 15000,00 дол. США, які вона безпідставного утримує у себе та в порушення вимог ст. 1212 ЦК України не повертає йому.

Учасники справи у судове засідання не з'явилися, хоча про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому їх неявка згідно ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України (2004 р.,чинних на момент ухвалення рішення) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з його недоведеності.

Проте, колегія суддів із висновком суду першої інстанції погодитись не може виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 14 січня 2004 року позивачу ОСОБА_6 було подаровано будинок АДРЕСА_1 що стверджується письмовим договором дарування, посвідченим нотаріусом Тячівської державної нотаріальної контри 14.01.2004 року, зареєстрованим в реєстрі за №2-38 (а.с.5).

09.01.2014 року позивач ОСОБА_6 надав нотаріально посвідчену довіреність відповідачці ОСОБА_3 діяти від його імені щодо підготовки документів та продажу цього будинку, а також отримання коштів за його продаж.

Відповідно до ч. 1 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

07.11.2015 року ОСОБА_3, діючи від імені позивача та в його інтересах, у приватного нотаріуса Русин Н.І. уклала з покупцем ОСОБА_5 договір купівлі-продажу вказаного будинку АДРЕСА_1

У пункті 4 вказаного договору купівлі-продажу зазначено, що продаж за домовленістю сторін вчиняється за 55860,00 грн., яку продавець одержала від покупця до підписання цього договору.

Загальні підстави для виникнення зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України).

Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Оскільки відповідачка ОСОБА_3 укладаючи з покупцем ОСОБА_5 договір купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1, діяла від імені та в інтересах позивача, отримала від покупця 55860,00 грн. та в порушення вимог ст. 1212 ЦК України безпідставно не повернула вказану суму грошових коштів позивачу, тому з неї на користь ОСОБА_1 слід стягнути вказані кошти, як безпідставно набуті.

Що стосується позовної вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_3 на його користь безпідставно набутих та збережених нею у себе 359640,00 грн., то така задоволенню не підлягає за відсутністю у матеріалах справи належних та допустимих доказів на підтвердження отримання відповідачкою цієї суми.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції у відповідності до ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення, яким апеляційну скаргу та позов ОСОБА_1 слід задовольнити частково.

Також з відповідачки на користь позивача, на підставі положень п.13 ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню судові витрати в розмірі 1350,38 грн., з яких 540,15 грн. за подачу позовної заяви та 810,23 грн. за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384 ЦПК України,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Тячівського районнного суду від 12 грудня 2017 року - скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно набутих коштів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 55860,00 грн. безпідставно набутих коштів.

У решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1350,38 грн., з яких 540,15 грн. за подачу позовної заяви та 810,23 грн. за подачу апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду на протязі тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 липня 2018 року.

Головуюча : Судді :