Справа №162/318/18
Номер провадження 2/162/168/2018
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 липня 2018 року смт. Любешів
Любешівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді Гладіч Н.І.,
за участю секретаря Пилипчук Р.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Любешів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Любешівської селищної ради Любешівського району Волинської області про визнання права власності на земельну ділянку призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та земельну частку (пай), -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Любешівської селищної ради Любешівського району Волинської області про визнання права власності на земельну ділянку призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та земельну частку (пай).
В обгрунтування позовних вимог зазначив, що ОСОБА_2 належала земельна ділянка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: с.Судче, вул.Рівненська, 31, Любешівського району, Волинської області та земельна частка (пай), що знаходиться на території Судченської сільської ради, Любешівського району, Волинської області.
Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЕГ №197417 від 27 грудня 2016 року ОСОБА_2 померла 26 грудня 2016 року.
Позивач являючись єдиним спадкоємцем, прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 подавши нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
На даний час оформити належним чином свої спадкові права позивач, як спадкоємець за заповітом після смерті ОСОБА_2 не має можливості, оскільки оригінали правовстановлюючих документів, а саме: Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №245025 від 11.12.2009 року та сертифікат на земельну частку (пай) серії ВЛ №0058813 від 07.12.1996 року були втрачені. Подальше їх оформлення на його ім'я не видається можливим з огляду на вимоги чинного законодавства.
Для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом поряд з іншими документами, позивачу необхідно подати документи про право власності на дані земельні ділянки на ім'я ОСОБА_2. Оскільки такі документи відсутні, нотаріусом було винесено постанову про відмову у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину на вказані вище земельні ділянки у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на ім'я спадкодавця.
Позивач в судове засідання не з'явився, подав письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав письмову заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи у його відсутності.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Повно та всебічно з'ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, подані на підтвердження таких, з врахуванням вимог процесуального закону про належність та допустимість таких доказів, Любешівський районний суд дійшов висновку про підставність позовних вимог, з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст.328 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч.2 ст.328 ЦК України).
Як передбачено ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини.
Свідоцтвом про смерть серії І-ЕГ №197417, виданим 27 грудня 2016 року, стверджено, що ОСОБА_2 померла 26 грудня 2016 року.
Відповідно до заповіту від 27 вересня 2013 року, посвідченого ОСОБА_3 приватним нотаріусом Любешівського районного нотаріального округу Волинської області, ОСОБА_2 заповіла усе належне їй майно, що буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого воно б не складалось, а також все те на що за законом вона буде мати право ОСОБА_1
В суді доведено, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом, прийняв спадщину після смерті спадкодавця, звернувшись в установленому порядку до державного нотаріуса Любешівської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 по питанню оформлення права власності на спадкове майно, однак постановою державного нотаріуса позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), що розташована за адресою: с.Судче, вул.Рівненська, 31, Любешівського району, Волинської області та на земельну частку (пай), що знаходиться на території Судченської сільської ради, Любешівського району, Волинської області, після смерті громадянки ОСОБА_2, в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності на вищевказані земельні ділянки.
З оглянутих в суді матеріалів спадкової справи №153/2017 вбачається, що позивач як спадкоємець за заповітом в установленому порядку звернувся до державного нотаріуса Любешівської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 з приводу оформлення права на спадщину після смерті ОСОБА_2, інших спадкоємців немає.
Судом встановлено, що земельна ділянка, яка розташована за адресою: с.Судче, вул.Рівненська, 31, Любешівського району, Волинської області, відповідно до копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №245025 від 11.12.2009 року належала ОСОБА_2.
Також, ОСОБА_2 належало право на земельну частку (пай), яка знаходиться на території Судченської сільської ради, Любешівського району, Волинської області, відповідно до сертифікату серії ВЛ №0058813, виданого Любешівською райдержадміністрацією Волинської області та зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) від 07.12.1996 року за №384, що підтверджується довідкою виданою Відділом держгеокадастру у Любешівському районі Міжрайонного управління держгеокадастру у Камінь-Каширському та Любешівському районах №97-3-0.212-279/166-18 від 26.03.2018 року.
Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).
Таким чином, в суді доведена та обставина, що позивач ОСОБА_1, як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину і звернувся в установленому порядку по питанню оформлення права власності на спадкове майно, тому земельна ділянка, яка розташована за адресою: с.Судче, вул.Рівненська, 31, Любешівського району, Волинської області та земельна частка (пай), що знаходиться на території Судченської сільської ради, Любешівського району, Волинської області, перебувають у правомірному володінні позивача, а тому позовні вимоги підлягають до повного задоволення.
За клопотанням позивача суд залишає судові витрати за ним.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 4, 12, 13, 76-78, 141, 206, 258-268 ЦПК України, ст. ст. 328, 392, 1216, 1261, 1268, 1269, 1296 ЦК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Любешівської селищної ради Любешівського району Волинської області про визнання права власності на земельну ділянку призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та земельну частку (пай) задовільнити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги через Любешівський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: