Справа № 194/2350/14-ц
Провадження № 2/185/9/18
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
20 липня 2018 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О., за участю секретаря судового засідання Красуцького Б.В., відповідача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Орган опіки та піклування Тернівської міської ради про позбавлення права користування житловим приміщенням, зустрічного позову ОСОБА_3, ОСОБА_4, законний представник ОСОБА_1, до ОСОБА_2, треті особи Орган опіки та піклування виконавчого комітету Тернівської міської ради, Орган опіки та піклування Павлоградської міської ради, про визнання права на користування житловим приміщенням, зустрічного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_1, Приватний нотаріус Тернівського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання заповіту недійсним
Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 березня 2018 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Орган опіки та піклування Тернівської міської ради про позбавлення права користування житловим приміщенням задоволено повністю, а в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3, ОСОБА_4, законний представник ОСОБА_1, до ОСОБА_2, треті особи Орган опіки та піклування виконавчого комітету Тернівської міської ради, Орган опіки та піклування Павлоградської міської ради, про визнання права на користування житловим приміщенням, та зустрічного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_1, Приватний нотаріус Тернівського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання заповіту недійсним відмовлено у повному обсязі.

Судом при дослідженні матеріалів справи, рішення суду від 22 березня 2018 року та ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 червня 2018 року, встановлено, що суд при прийнятті рішення від 22 березня 2018 року вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, згідно статті 141 ЦПК України та відповідно до вимог пункту 6 частини 1 статті 264 ЦПК України, не визначився з їх розміром, у звязку з чим виникла необхідність в ухваленні додаткового рішення суду.

Відповідач в судовому засіданні не заперечувала проти винесення додаткового рішення, всі інші учасники цієї справи в судове засідання не зявилися.

Дослідивши письмові матеріали справи та аналізуючи все у своїй сукупності, суд вважає, що є необхідність в ухваленні додаткового рішення суду за наступних обставин.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно пункту 6 частини 1 статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує таке питання, як розподілити між сторонами судові витрати.

Враховуючи те, що позивач ОСОБА_2 при зверненні до суду з позовом сплатив судовий збір в сумі 243,60 грн., що підтверджується квитанцією(т.1 а.с.9), позов задоволено повністю, проте суд вирішив покласти вищезазначені судові витрати на позивача, оскільки відповідач ОСОБА_1, має на своєму утриманні двох неповнолітніх дітей(т.1 а.с.208; 210), брала участь в антитерористичній операції на сході України(т.1 а.с.89), а тобто має скрутне матеріальне становище, окрім цього позивач ОСОБА_5 при зверненні до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2, сплатила судовий збір в сумі 243,00 грн., що підтверджується квитанцією(т.1 а.с.171), в задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю, а тому суд прийшов до висновку про покладення судових витрат на позивача ОСОБА_5, також позивач ОСОБА_1 при зверненні до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2, просила суд звільнити її від сплати судового збору, в задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю, проте суд дійшов висновку про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору, який на час звернення з відповідною позовною заявою згідно Закону України «Про судовий збір» складав 0,4 розміру мінімальної заробітної плати(на 1 січня 2015 року мінімальна заробітна плата складала 1218 грн.), тобто судовий збір в сумі 487,20 грн., оскільки остання має на своєму утриманні двох неповнолітніх дітей(т.1 а.с.208; 210), брала участь в антитерористичній операції на сході України(т.1 а.с.89), а тобто має скрутне матеріальне становище. Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що оскільки суд вирішуючи питання щодо розподіл судових витрат в рішенні Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 березня 2018 року, не визначився з їх розміром, то суд вважає за необхідне доповнити вищезазначене рішення суду шляхом ухвалення додаткового рішення, відповідно до якого зазначити конкретні суми судового збору при винесенні рішення суду які покладаються на сторін, а які компенсуються за рахунок державного бюджету.

Керуючись ст. ст. 141, 270, 263, 264, 265, ЦПК України суд

В И Р І Ш И В

Доповнити рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 березня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Орган опіки та піклування Тернівської міської ради про позбавлення права користування житловим приміщенням, зустрічного позову ОСОБА_3, ОСОБА_4, законний представник ОСОБА_1, до ОСОБА_2, треті особи Орган опіки та піклування виконавчого комітету Тернівської міської ради, Орган опіки та піклування Павлоградської міської ради, про визнання права на користування житловим приміщенням, зустрічного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_1, Приватний нотаріус Тернівського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання заповіту недійсним.

Витрати на судовий збір в сумі 243,60 грн. покласти на ОСОБА_2.

Витрати на судовий збір в сумі 487,20 грн. компенсувати за рахунок Державного бюджету України.

Витрати на судовий збір в сумі 243,00 грн. покласти на ОСОБА_5.

Додаткове рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення.

Додаткове рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд додаткового заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: ОСОБА_7