АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2018 року м. Київ

Справа №755/2338/18-ц

Апеляційний суд м. Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Павлишина П.О.

сторони: позивач ОСОБА_2 відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті»

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва, ухваленого 26 квітня 2018 року суддею Ластовка Н.Д., в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, повний текст рішення виготовлено 27 квітня 2018 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

Справа №755/2338/18-ц
№ апеляційногопровадження:22-ц-796/5419/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Ластовка Н.Д.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 з позовом до ТОВ «Порше Мобіліті», в якому просить визнати виконавчий напис № 86 від 06 лютого 2018 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кірюхової Наталі Сергіївни таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що між сторонами було укладено Кредитний договір №50011196 від 22.11.2013р. за умовами якого ОСОБА_2 мало бути надано кредит у розмірі 124520,00 грн. під 9,9 % річних на 60 місяців.

28 листопада 2013 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Порше Мобіліті» було укладено Договір застави транспортного засобу, №50011196 відповідно до п. 1.1. якого, ОСОБА_2, з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, передав в заставу свій автомобіль Volkswagen Polo, реєстраційний номер НОМЕР_1 вартістю 146494 гривні 11 копійок.

06 лютого 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кірюховою Наталею Сергіївною було вчинено виконавчий напис №86 на підставі Договору застави транспортного засобу №250011196 від 28 листопада 2013 року.

Позивач вважає, що виконавчий напис має бути визнано таким, що не підлягає виконанню, у зв'язку із вчиненням його у порушення п.п. 2.1.1, 5.4 Договору застави транспортного засобу №250011196 від 28 листопада 2013 року.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №54820964 станом на 09 лютого 2018 року ТОВ «Порше Мобіліті», в порушення вимог законодавства, звернення стягнення на предмет застави автомобіль VolkswagenPolo, реєстраційний номер НОМЕР_2 не зареєстрував, повідомлення в порядку встановленому ст. 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» ОСОБА_2 не надсилав.

Але, незважаючи на обставини, в порушення імперативних вимог зазначеного вище законодавства, та не маючи законних підстав, 06 лютого 2018р. ТОВ «Порше Мобіліті», звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кірюхової Н.С. за здійсненням виконавчого напису на Договорі застави транспортного засобу №50011196 від 28 листопада 2013 року.

На підставі оспорюваного виконавчого напису ТОВ «Порше Мобіліті» звернувся до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова І.М., яким було відкрито виконавче провадження №55752896 з примусового виконання виконавчого напису та зараз здійснюються дії зі стягнення заборгованості за рахунок предмету застави.

Позивач вважає, що невиконання вимог реєстрації звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження є підставою для визнання виконавчого напису вчиненого з порушенням встановленого порядку, таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13 лютого 2018 року зупинено стягнення у виконавчому провадженні №55752896 відкритому приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва ЩербаковимІгорем Миколайовичем на підставі виконавчого напису №86 від 06 лютого 2018 року вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кірюховою Наталею Сергіївною, щодо звернення стягнення на автомобіль марки Volkswagen Polo, 2013 року випуску, номер кузова НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить на праві власності ОСОБА_2

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 26 квітня 2018 року у задоволені позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кірюхова НаталяСергіївна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню відмовити в повному обсязі.

Скасовано заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13 лютого 2018 року.

Відновлено стягнення у виконавчому провадженні №55752896 відкритому приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Щербаковим Ігорем Миколайовичем на підставі виконавчого напису №86 від 06 лютого 2018 року вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кірюховою Наталею Сергіївною, щодо звернення стягнення на автомобіль марки Volkswagen Роlo, 2013 року випуску, номер кузова НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_4, що належить на праві власності ОСОБА_2

Не погоджуючись з рішенням суду, позивачем ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій він просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення судом першоїі ністанції норм матеріального права.

Відповідно до п.8 ч.І Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно- територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402 - VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду судом у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

В судове засідання сторони не з'явилися.

Від представника відповідача ТОВ «Порше Мобіліті» Чередніченка М.М. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю явки в судове засідання, оскільки він приймає участь в іншому судовому засіданні, яке призначено поза межами м. Києва.

Апеляційний суд в складі колегії суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача, оскільки суду не надано будь-яких письмових документів, які б підтверджували участь представника відповідача Чередніченка М.М. в іншому судовому засіданні і крім того, відповідач, будучи юридичною особою, будучи завчасно повідомлений про день та час розгляд справи 16 липня 2018 року (а.с.166), не був позбавлений можливості забезпечити явку іншого представника для розгляду справи, зокрема Мірошниченко І.В., яка безпосередньо раніше приймала участь у розгляді справи та була обізнана з матеріалами справи.

Колегія суддів враховує, що закон створює рівні умови для осіб, що володіють правом звернення до суду, зобов'язавши суд повідомляти цих осіб про час і місце розгляду справи.

Суд прийняв вичерпні заходи для повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, забезпечивши можливість з'явитися до суду і захистити свої права.

За змістом ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права особа сама визначає обсяг своїх прав і обов'язків у цивільному процесі. Тому особа, визначивши свої права, реалізує їх на свій розсуд. Розпорядження своїми правами на розсуд особи є одним з основоположних принципів судочинства.

Враховуючи завдання судочинства, принцип правової визначеності, поширення загального правила, закріпленого в ч.1 ст.372 ЦПК України, відкладення судового розгляду у випадку неявки в судове засідання будь-кого з осіб, що беруть участь у справі, за відсутності відомостей про причини неявки в судове засідання не відповідало б конституційним цілям цивільного судочинства, що, у свою чергу, не дозволить розглядати судову процедуру в якості ефективного засобу правового захисту в тому сенсі, який закладений в ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст.ст. 7, 8 і 10 Загальної декларації прав людини і ст.14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права.

За таких обставин, обставин апеляційний суд в складі колегії суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи.

Оскільки розгляд справи розглядається за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч.5 ст.268 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, 22 листолпада 2013 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Порше Мобіліті» було укладено Кредитний договір №50011196, відповідно до якого ТОВ «Порше Мобіліті» надав позивачу кредит у сумі 124520 гривень, що є еквівалентом 15141,05 доларів США на дату укладання Договору, строком на 60 місяців, зі змінною процентною 9,90% відповідно до ст. 2.3 Загальних умов кредитування, з цільовим призначенням - для придбання автомобіля марки VW, модель Polo Sedan, кузов № НОМЕР_3, об'єм двигуна 1598 куб.см., рік випуску 2013 (а.с. 4)

Договір між сторонами складають цей Кредитний договір, Загальні умови кредитування, Графік погашення кредиту, а також додаткові угоди та інші документи, що можуть бути укладені або підписані сторонами у відношенні Кредиту.

Відповідно до положень Кредитного договору та Графіку погашення кредиту усі платежі за Кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в дол.. США, відповідно до ст. 1.3 Загальних умов кредитування.

Відповідно до п. 3.2.1. Загальних умов кредитування у випадку порушення позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу (його частини) з повернення Кредиту відповідно до Графіка погашення кредиту та/або сплати за користування Кредитом на строк щонайменше 1 (один) календарний місяць, компанія має право визнати термін повернення Кредиту та Додаткового кредиту таким, що настав та/або вимагати дострокового розірвання кредитного договору.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 28 листопада 2013 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Порше Мобіліті» було укладено Договір застави транспортного засобу №50011196 (а.с. 19-24).

Відповідно до предмету договору застави, Заставодавець з метою забезпечення виконання викладених нижче зобов'язань заставляє майно, а саме автомобіль з наступними характеристиками - автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель Polo, кузов № НОМЕР_3, об'єм двигуна 1598, рік виробництва 2013, державний номер - НОМЕР_4, колір білий.

Відповідно до ст. 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно пп. 5.1, 5.2 Договору застави транспортного засобу №50011196 від 28.11.2013р., Заставодержатель має право задоволення своїх позовних вимог за цим Договором та за Кредитним договором, яке виникає у Заставодержателя у випадку невиконання (або часткового невиконання) Заставодавцем своїх зобов'язань перед Заставодержателем за Кредитним договором та в інших випадках, передбачених цим Договором, при простроченні належного платежу та згідно з розділом 4 цього Договору. Задоволення вимог Заставодержателя здійснюється, зокрема, шляхом звернення стягнення на Предмет застави.

Відповідно до п. 5.4 Договору застави транспортного засобу №50011196 від 28листопада 2013 року звернення стягнення на Предмет застави здійснюється за рішенням суду або на підставі виконавчого напису нотаріуса.

27 грудня 2017 року ТОВ «Порше Мобіліті» направило на адресу ОСОБА_2 вимогу (повідомлення) про дострокове повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором, ТОВ «Порше мобіліті» вимагало від ОСОБА_2 дострокового повернення суми кредиту у повному обсязі відповідно до умов договору, яка станом на поточну дату становить 407194 гривень 04 копійки та складається з: дострокового повернення невиплаченої суми кредиту, станом на поточну дату становить еквівалент 3348,58 доларів США і відповідно до обмінного курсу за безготівковими операціями ПАТ «Креді Агріколь Банк» складає 92437 гривень 55 копійок, несплачені чергові платежі 270099 гривень 54 копійки, дострокове повернення наданих та несплачених всіх та будь-яких сум додаткового кредиту-0,00 грн., штрафні санкції відповідно до ст. 8.3 Договору 3812 гривень 34 копійки, витрати понесені компанією з метою повернення простроченої заборгованості позичальника у відповідності до договору 1767 гривень 24 копійки, штраф за порушення вимог щодо страхування майна у розмірі 15% від суми кредиту 18678 гривень, компенсація страхових платежів відповідно до ст.. 5.6 договору -20399 гривень 37 копійок, який отримано позивачем 03 січня2018 року, що підтверджується відомостями відстеження відправлення.

06 січня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кірюховою Н.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №86, про стягнення із заставодавця ОСОБА_2 на користь заставодержателя ТОВ «Порше Мобіліті» предмета заставу - автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель Polo, рік випуску 2013, колір білий, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_3, тип Седан -В, державний номер - НОМЕР_4 за Договором застави транспортного засобу №50011196 посвідченого ОСОБА_10, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 28.11.2013 року за реєстровим №2588, за яким заставодержатель видав заставодавцю кредит в сумі 124520,00 грн., що складає еквівалент 15414,05, а заставодавець зобов'язався його використовувати за цільовим призначенням та згідно з встановленими строками використання, своєчасно сплатити плату за користування кредитом, а також своєчасно повернути кредит.

За рахунок коштів, отриманих від реалізації предмета застави, пропоную задовольнити вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» за несплачені чергові платежі, штрафні санкції за період з 22 листопада 2013 року по 18 грудня 2017 року, сума поточної заборгованості станом на 18 грудня 2017 року: несплачені чергові платежі 270099 гривень 54 копійки, штрафні санкції за вимоги щодо сплати в розмірі 3812 гривень 34 копійки, витрати понесені компанією з метою повернення простроченої заборгованості позичальника - 1767 гривень 24 копійки, штраф за порушення вимог щодо страхування майна у розмірі 15% від суми кредиту 18678 гривень, компенсація страхових платежів відповідно до ст. 5.6 договору - 20399 гривень 37 копійок, сума кредиту до повернення 93264 гривні 65 копійок, штраф в розмірі 20% від суми кредиту - 24904 гривні. Сума до стягнення 432925 гривень 14 копійок (а.с. 25).

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог. виходив з того, що позов ОСОБА_2 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, є необґунтованим.

Апеляційний суд в складі колегії суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо законності вчинення нотаріусом виконавчого напису від 06 лютого 2018 року з огляду на таке.

Обґрунтовуючи підстави звернення з вимогами визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, позивач посилається на те, що ТОВ «Порше Мобіліті» до початку процедури звернення стягнення не зареєстрував відомості в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет обтяження.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (стаття 572 ЦК України).

Законом № 1255-IV визначено правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Пунктом 1 частини першої статті 21 Закону № 1255-IV до забезпечувальних обтяжень належить застава рухомого майна згідно з параграфом 6 глави 49 ЦК України, що виникає на підставі договору.

За змістом статті 22 Закону № 1255-IVобтяження може забезпечувати виконання боржником дійсної існуючої вимоги або вимоги, яка може виникнути в майбутньому. За рахунок предмета обтяження обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій договором. Розмір забезпеченої обтяженням вимоги визначається на момент її задоволення і включає: 1) відшкодування витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги і зверненням стягнення на предмет обтяження; 2) сплату процентів і неустойки; 3) сплату основної суми боргу; 4) відшкодування збитків, завданих порушенням боржником забезпеченого зобов'язання або умов обтяження; 5) відшкодування витрат на утримання і збереження предмета обтяження.

Згідно із частиною першою статті 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до частини першої статті 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом статті 20 Закону України «Про заставу» встановлено, що звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором застави.

У частині першій статті 23 Закону № 1255-IV у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин передбачено, що відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом.

Статтею 26 Закону № 1255-IV визначено позасудові способи звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, серед яких і реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Згідно із частиною першою статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Частиною першою статті 50 цього Закону визначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду.

Отже, можливість звернення стягнення на предмет застави передбачена як загальним Законом України «Про нотаріат», так і спеціальним - Законом № 1255-IV.

При цьому частинами першою, третьою статті 24 Закону № 1255-IV установлено порядок звернення стягнення на предмет застави. Зокрема, звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.

Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет застави.

Така вимога узгоджується з частиною першою статті 27 Закону № 1255-IV, згідно з якою обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов'язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Тобто законодавець визначив, що для звернення стягнення на предмет застави необхідно письмово повідомити боржника та зареєструвати в Реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Вказані вимоги є імперативними і не виконуються на розсуд стягувача.

У статті 27 Закону № 1255-IV передбачені вимоги до повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання. Це повідомлення повинне містити таку інформацію: 1) зміст порушення, вчиненого боржником; 2) загальний розмір не виконаної боржником забезпеченої обтяженням вимоги; 3) опис предмета забезпечувального обтяження; 4) посилання на право іншого обтяжувача, на користь якого встановлено зареєстроване обтяження, виконати порушене зобов'язання боржника до моменту реалізації предмета обтяження або до переходу права власності на нього обтяжувачу; 5) визначення позасудового способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, який має намір застосувати обтяжувач; 6) вимогу до боржника виконати порушене зобов'язання або передати предмет забезпечувального обтяження у володіння обтяжувачу протягом 30 днів з моменту реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Згідно зі статтею 28 Закону № 1255-IV якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача. До закінчення процедури звернення стягнення обтяжувач зобов'язаний вживати заходи щодо збереження відповідного рухомого майна згідно з вимогами, встановленими статтею 8 цього Закону.

Закон № 1255-IV пов'язує подальші дії стягувача не лише з виконанням чи невиконанням боржником вимоги усунути порушення зобов'язання або передати предмет забезпечувального обтяження у володіння обтяжувачу, але й установлює відповідний строк для такого виконання - протягом 30 днів, та пов'язує початок спливу цього строку з моментом реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а отже, і подальших дій зі звернення стягнення на предмет застави.

Тобто ухилення від надіслання боржнику повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання, реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а також недотримання 30-денного строку з моменту реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження вважаються порушеннями, які унеможливлюють вчинення нотаріусом виконавчого напису про звернення стягнення на предмет застави.

Порядок ведення Реєстру та внесення відомостей до нього врегульовано статтею 42 Закону № 1255-IV, згідно з якою держателем Реєстру є уповноважений центральний орган виконавчої влади. До Реєстру вносяться, зокрема, відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.

Частиною четвертою статті 43 Закону № 1255-IV визначено, що відомості про звернення стягнення на предмет обтяження згідно зі статтею 24 цього Закону реєструються держателем або реєстратором Реєстру на підставі заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України або індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів та посилання на звернення стягнення на предмет обтяження.

Порядок ведення Реєстру затверджено постановою Кабінету Міністрів Українивід 05 липня 2004 року № 830.

Пунктом 4 Порядку № 830 визначено, що державна реєстрація відомостей про звернення стягнення на предмет обтяження проводиться шляхом внесення до Реєстру запису.

У пункті 5 Порядку № 830 передбачено, що державна реєстрація приватних обтяжень рухомого майна проводиться будь-яким нотаріусом або його помічником, які відповідно до законодавства отримали ідентифікатор доступу до Реєстру, а також адміністратором Реєстру та його філіями на підставі відповідного договору.

А у пункті 6 цього Порядку вказано, що заяву про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження (далі - заява) у паперовій формі підписує обтяжувач, справжність підпису якого нотаріально засвідчується (крім випадків подання заяви щодо публічних обтяжень та випадків подання заяви нотаріусу, яким безпосередньо вчинено дію, спрямовану на виникнення, зміну, припинення обтяження, а також на звернення стягнення на предмет обтяження).

Процедуру вчинення виконавчого напису врегулювано у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 . Для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява (підпункт 2.1пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5), а нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, передбачені Переліком № 1172, та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (стаття 88 Закону України «Про нотаріат», підпункти 3.1, 3.2 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5).

Підпунктом 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5 передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку № 1172, а якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус має право витребувати їх у стягувача, а якщо для вчинення виконавчого напису, крім документа, що встановлює заборгованість, необхідно подати й інші документи, зазначені в цьому Переліку, то вони до виконавчого напису не приєднуються, а залишаються у матеріалах нотаріальної справи (підпункт 2.2 пункту 2 та підпункт 3.6 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5).

Разом з тим, відсутність у Законі України «Про нотаріат» та в Порядку № 296/5 вимоги до нотаріуса провести перевірку дотримання стягувачем норм спеціального Закону № 1255-IV щодо реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження та спливу тридцятиденного строку з моменту реєстрації не свідчить про можливість невиконання нотаріусом цих вимог, оскільки в разі розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовими актами перевага надається спеціальному, якщо його скасовано виданим пізніше загальним актом.

Тобто, в цьому випадку необхідно дотримуватися вимог Закону № 1255-IV. Встановлення нотаріусом на стадії відкриття нотаріального провадження, що заява стягувача не містить такої інформації або стягувач не надав необхідних документів, що підтверджують зазначені обставини, перешкоджає вчиненню нотаріусом виконавчого напису.

При цьому неподання стягувачем на вимогу нотаріуса на стадії підготовки до вчинення нотаріального провадження доказів реєстрації у Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет застави є підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії на підставі пункту 2 частини першої статті 49 Закону України «Про нотаріат», а невчинення нотаріусом дій щодо вжиття заходів про витребування від обтяжувача згаданої інформації та документів на її підтвердження і, як наслідок, вчинення виконавчого напису без таких документів вказує на незаконність нотаріальної дії як виконаної без усіх необхідних даних.

За таких обставин, факт недотримання стягувачем положень частини третьої статті 24 та частини першою статті 27 Закону № 1255-IV і нездійснення ним до вчинення виконавчого напису реєстрації у Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет обтяження є достатньою правовою підставою для визнання за рішенням суду виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Приватний нотаріус не перевірив реєстрації стягувачем у Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет обтяження, не врахував, що звернення стягнення на предмет застави може бути розпочате лише в разі невиконання боржником свого зобов'язання протягом тридцяти днів з дня Реєстрації

Аналізуючи наведене, апеляційний суд в складі колегії суддів вважає, що суд першої інстанції невірно застосувавши норми матеріального права, дійшов необґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, не врахувавши, що звернення стягнення на предмет застави пов'язується саме з реєстрацією у Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет обтяження та сплив тридцятиденного строку для добровільного виконання божником свого зобов'язання а відтак, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, у відповідності до вимог ст.376 ЦПК України рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26 квітня 2018 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

У відповідності до ст.141 ЦПК України, з Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» на користь ОСОБА_2 підлягають до стягнення судові витрати, понесені ОСОБА_2 при зверненні до суду з позовом в сумі 704 гривні 80 копійок, 352 гривні 40 копійок за подання заяви про забезпечення позову та за подачу апеляційної скарги в сумі 1507 гривень 21 копійку.

Керуючись ст.ст.268, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26 квітня 2018 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення, наступного змісту.

Позов ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати виконавчий напис, вчинений 06 лютого 2018 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу КірюховоюНаталією Сергіївною та зареєстрованим в реєстрі за №86 про звернення стягнення на предмет застави автомобіль марки VolkswagenPolo, 2013 року випуску, колір білий, номер кузова НОМЕР_3, тип Седан-В, реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить на праві власності ОСОБА_2 таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (м. Київ пр-т. Тичини, 1 В ) на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, РНОКП НОМЕР_5) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2114 гривень 41 копійку.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до Верховного Суду з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: А.М.Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І.Шкоріна