Справа № 144/465/17
Провадження № 2/144/92/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2018 р. Теплицький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Германа О.С.,

секретаря судового засідання - Пігулі А.А.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Теплик справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2017 року представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2, який діє на підставі договору про надання правової допомоги № 20/17-ц, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, про поділ спільного майна подружжя, а саме розділити майно, що є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3, шляхом виплати позивачу ОСОБА_1 грошової компенсації у розмірі 50% від вартості автомобіля НОМЕР_1, 2002 року випуску, білого кольору. Обгрунтовує позов тим, що 23.04.2012 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Теплицького районного управління юстиції Вінницької області між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають малолітню дочку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 Під час шлюбу подружжям спільно набуто рухоме майно, автомобіль НОМЕР_1, 2002 року випуску, білого кольору. Власником транспортного засобу є відповідач ОСОБА_3 Транспортний засіб був зареєстрований на відповідачеві 03.10.2015. Під час перебування у шлюбі, позивач та відповідач спільно використовували даний транспортний засіб. Крім того, відповідно до реєстраційної картки транспортного засобу, право користування автомобіль марки «Opel Vivaro» належало позивачу ОСОБА_1 Вказане майно на даний час перебуває у користуванні відповідача ОСОБА_3 Просить задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача судові витрати.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2, який діє на підставі договору про надання правової допомоги № 20/17-ц, підтримує позовні вимоги. Просить розділити майно, що є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3, шляхом виплати позивачу ОСОБА_1 грошової компенсації у розмірі 50% від вартості автомобіля НОМЕР_1, 2002 року випуску, білого кольору та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Відповідач ОСОБА_3, заперечила проти позовних вимог. Пояснила, що її позиція викладена у запереченні, вважає, що вона не порушила прав позивача.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд вважає, що у задоволенні позовної заяви, необхідно відмовити, виходячи з наступного.

В силу ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України - обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 із відповідачем ОСОБА_3, зареєстрували шлюб 23.04.2013, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-АМ № 125845(а.с. 8). Рішенням Теплицького районного суду Вінницької області від 11.05.2017 шлюб між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було розірвано. За час шлюбу позивач ОСОБА_1 продав відповідачу ОСОБА_3 автомобіль марки «Opel Vivaro», 2002 року випуску, білого кольору, кузов № НОМЕР_2, за що отримав кошти в сумі 116270 грн., що підтверджується довідкою-рахунком серії ААЕ № 333117 від 03.10.2015(а.с. 38). Власником даного автомобіля є відповідач ОСОБА_3, що підтверджується реєстраційною карткою ТЗ(а.с. 17, 37). Відповідно до висновку експерта № 256 від 22.11.2017, щодо оцінки транспортного засобу ринкова вартість автомобіля марки «Opel Vivaro», 2002 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3, на момент проведення експертизи, з ПДВ складає 88044 грн. 70 коп.(а.с. 179-185). Відповідно до розписки від 29.09.2015(а.с. 48) відповідач отримав особисто, кошти в сумі 115000 грн., на купівлю автомобіля «Opel Vivaro», 2002 року випуску, які в подальшому мала особисто повернути.

Досліджені докази подані сторонами є достатніми та достовірними для вирішення справи.

Дані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України та Сімейним кодексом України.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України - майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України - майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України майном, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

В силу ст. 64 СК України - дружина та чоловік мають право на укладення між собою усіх договорів, які не заборонені законом, як щодо майна, що є їхньою особистою приватною власністю, так і щодо майна, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Договір про відчуження одним із подружжя на користь другого з подружжя своєї частки у праві спільної сумісної власності подружжя може бути укладений без виділу цієї частки.

Ч. 1 ст. 71 СК України - якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто.

Отже суд приходить до висновку, про те, що позивач під час шлюбу із відповідачем фактично відчужив на користь останньої свою частку у спільній сумісній власності, за що отримав відповідні кошти, а відповідач у свою чергу набув автомобіль для особистого користування, за кошти які їй належали особисто, тобто отримані у борг, який вона має повернути, тому відповідачем права позивача в розумінні ст. 15 ЦК України не порушено, що є наслідком відсутні підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 64, 70, 71 СК України, ст. 355 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 19, 81, 141, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Апеляційного суду Вінницької області. Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 25 червня 2018 року.

Суддя