Номер провадження: 22-ц/785/2742/18
Номер справи місцевого суду: 495/6306/14-ц
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сєвєрова Є. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2018 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі :

головуючого Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Ващенко Л.Г.,

за участю секретаря Урум Т.В.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_2

відповідач: Білгород-Дністровська міська рада Одеської області

відповідач: Виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради Одеської області

відповідач: ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 травня 2015 року у складі судді Мишко В.В.,

встановила:

ОСОБА_2 звернулася з позовом до відповідачів про визнання недійсним державного акту, усунення перешкод в здійсненні права власності будинком №21 по вул.Виноградна в м.Білгород Дністровський Одеської області. У позовній заяві посилалася на те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину є власником будинку за зазначеною адресою після смерті чоловіка ОСОБА_4, померлого в 2005 році. В свідоцтві, на підставі якого її чоловік за життя був власником будинку, було зазначено, що будинок розташований на земельній ділянці площею 900 кв.м., але розпочав процес оформлення прав на ділянку, вона дізналася, що без їх відома та узгодження з чоловіком, ОСОБА_3 оформили державний акт на земельну ділянку №21а по вул.Виноградній в м.Одесі площею 0,09 га, чим порушили її право, оскільки первісно земельна ділянка була спільною площею 0,15 га, і за рішенням її власника земельну ділянку площею 0,09 га було передано в користування ОСОБА_4, а не ОСОБА_5 (до укладання шлюбу ОСОБА_4), підтвердженням чого є користування ділянкою такою площею на теперішній час.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05.05.2015 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2

У апеляційній скарзі ОСОБА_2, просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити її позов. При цьому посилається на те, що посилання суду на норми Земельного кодексу України від 2002 року є помилковими, оскільки право користування земельною ділянкою виникло на підставі іншої редакції кодексу Земельного кодексу УРСР від 1970 року; відповідач не спростував підтверджені судом першої інстанції твердження про незаконність будівництва спірного гаражу, та не надав будь яких доказів для спростування зазначеного.

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10.02.2000 р., за реєстром № 4434 (спадкова справа № 25/2000), ОСОБА_4 є спадкоємцем ОСОБА_6, померлого 07.07.1990 року жилого будинку з господарчими будівлями, що находиться в Одеській області, місті Білгород-Дністровському, по вул. Виноградній під № 21 (колишня вул. Пушкіна № 34), та складається в цілому з одного житлового будинку, під літ. «А», житловою площею 28,8 кв.м., господарчих будівель: Б - літня кухня, В - сарай, Ж - підвал, «И» - вбиральня, № 2-5 - споруди, розташованого на земельній ділянці площею 900 кв.м. (т.1 а.с.22).

ОСОБА_4 помер 24.09.2005 р., його спадкоємцем стала ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.05.2013 р., за реєстром № 1105 (спадкова справа № 174/2006), спадкове майно складається з житлового будинку під № 21, розташованого в м. Білгород-Дністровському Одеської області по вул. Виноградній, та складається в цілому з: одного житлового будинку, під літ. «А», житловою площею 42,8 кв.м., загальною площею 74,4 кв.м., надвірних будівель під літ.: «Ж» - підвалу, «І» - убиральні та споруд № 2-8 (а.с.15 т.1).

31.08.2000 року ВК Білгород-Дністровською МР було прийнято рішення № 576 «Про залишення у власності самовільних будівель громадянам міста», яким залишено у власності громадян міста, зокрема, в домоволодінні № 21а по вул. Виноградній гр. ОСОБА_5 гараж розміром 6,13 х 3,77 м. та баню розміром 6,22 х 3,55 м. (а.с.117-119 т.1).

31.01.2002 року Білгород-Дністровською МР було прийнято рішення № 781-XXIII «Про передачу громадянам України безкоштовно у приватну власність земельних ділянок на території міста Білгород-Дністровського», пунктом 1 якого вирішено передати громадянам України безкоштовно у приватну власність земельні ділянки на території міста Білгород-Дністровського, згідно додатка № 1 (а.с.67 т.1).

Згідно із п.28 Додатку № 1 до рішення Білгород-Дністровської МР № 781-XXIII від 31.01.2002 року, передано безкоштовно у приватну власність ОСОБА_5 земельну ділянку площею 754 кв.м. по вул. Виноградній, 21 «а» для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель з двором загального користування площею 118 кв.м. (а.с.68).

Листом ВК Білгород-Дністровської МР від 14.02.2002 року доручено земельно- кадастровому бюро міського відділу земельних ресурсів виготовити технічну документацію для видачі державного акту на право приватної власності земельною ділянкою для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель ОСОБА_5 по вул. Виноградній,21 «а» площею 754 кв.м. (а.с.69об т.1).

14.02.2002 року Білгород-Дністровським міським відділом земельних ресурсів затверджено технічне завдання на розробку технічної документації по складанню державного акту на право власності на земельну ділянку по вул. Виноградній,21 «а», на замовлення ОСОБА_5 (а.с.70 т.1).

Розглянувши матеріали по складанню державного акту на право приватної власності на землю ОСОБА_5 для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель по вул. Виноградній,21 «а» в м. Білгород-Дністровському, загальною площею 0,0754 га на території Білгород-Дністровської МР, Білгород-Дністровський міський відділ земельних ресурсів та Білгород-Дністровське міське управління архітектури та містобудування склали висновки, відповідно до яких погоджено складання державного акту та підтверджено відсутність наявних обмежень на використання земельної ділянки (а.с.71-72 т.1).

05.11.2002 року головою Білгород-Дністровської МР затверджено ОСОБА_4 встановлення (відновлення) в натурі меж земельної ділянки, наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), що знаходилась в користуванні ОСОБА_5 з площею в погоджених межах 0,0754 га. Даний акт складений та підписаний представником земельно-кадастрового бюро Білгород-Дністровського міського відділу земельних ресурсів, власницею землі ОСОБА_5, представником Білгород-Дністровської МР, представниками суміжних власників землі і землекористувачів ОСОБА_4 (номер будинку №21 по вул. Виноградній), ОСОБА_7, ОСОБА_8 (номер будинку 10 по вул. Декабристів), ОСОБА_9 (номер будинку 12 по вул. Декабристів), ОСОБА_10С, (номер будинку 14 по вул. Декабристів) (а.с.73-74 т.1).

На підставі рішення Білгород-Дністровської МР від 31.01.2002 року № 781-XXIII та складеної відповідної документації, 05.11.2002 року Білгород-Дністровською МР видано ОСОБА_5 державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії І-ОД № 081322 та зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №432 за яким, ОСОБА_5 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0754 в межах згідно з планом, яка розташована по вул. Виноградній,21а в м. Білгород-Дністровському Одеської області та призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель (а.с.65 т.1).

ОСОБА_5, померла 17.11.2003 року, її спадкоємцем став ОСОБА_3, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.09.2008 р., за реєстром №5243 (спадкова справа № 150/2007), житлового будинку з господарськими спорудами під № 21а, що знаходиться в м. Білгород-Дністровському Одеської області по вул. Виноградній, та складається в цілому з: житлового будинку зазначеного під літ. «А», житловою площею 50,6 кв.м., загальною площею 62,9 кв.м. та надвірних споруд під літ. «Б» - літньої кухні, «В» - сараю, «Г» - душу, «Д» - убиральні, «Є» - бані, «Ж» - гаражу, № 1-5 - споруд, розташованих на земельній ділянці площею 754 кв.м. (а.с.24 т.1).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка у встановленому порядку не набула права користування земельною ділянкою, і відсутні ознаки порушення її прав.

Проте погодитися з таким висновком суду не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або користувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом способів.

За загальним правилом, закріпленим у частині першій ст.120 ЗК України особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

Відповідно до статті 377 ЦК України ст.120 ЗК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

При застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об'єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстровано одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка набула ознак об'єкта права власності.

Згідно до п.»г» п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Після 31 грудня 2001 р. в таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до статті 120 ЗК 2001 року на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди, укладених відповідно відчужувачем або набувачем. До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 р., згідно зі статтею 377 ЦК, а з часу внесення змін до статті 120 ЗК Законом України від 27 квітня 2007 р. N 997-V - і згідно зі статтею 120 ЗК, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. При переході права власності на будинок або його частину за договором довічного утримання до набувача переходило право на земельну ділянку, де вони розташовані, на умовах, на яких ця ділянка належала відчужувачу. В разі переходу права власності на будівлі та споруди до кількох осіб право на земельну ділянку визначалось пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено в договорі відчуження останніх, а при переході права власності на будівлі та споруди до фізичних або юридичних осіб, які не могли мати у власності земельні ділянки, до них переходило право користування земельною ділянкою. З 1 січня 2010 р. до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) відповідно до статті 377 ЦК і статті 120 ЗК в редакції Закону України від 5 листопада 2009 р. N 1702-VI.

Крім того, вбачається з правовстановлювальних документів сторін, інвентарної справи, що первісно земельні ділянки сторін складали одну цілу земельну ділянку, площею 0,15 га, яка була надана у користування первісному користувачу ОСОБА_6 у встановленому законом порядку в листопаді 1972 року за колишньою адресою вул.Пушкіна,34 (Виноградна,21) в м.Білгород Дністровському (а.с.18,19 т.2), померлому 07.07.1990 року.

В подальшому ОСОБА_6 в 1974 році подарував розташований на цій земельній ділянці належний йому будинок дочці ОСОБА_5, залишив у своєму користуванні частину земельної ділянки з будинком (а.с.11-37,т.2).

Згідно погосподарської книги 1.01.1974 року внесено відомості про площу земельної ділянки по вул. Виноградній, 21 (Колишня Пушкіна, 34) - 0, 15 га.

20.07.1974 року до вказаної погосподарської книги внесено зміни щодо площі земельної ділянки, а саме: площа земельної ділянки по вул. Виноградній, 21 (колишня вул. Пушкіна, 34) вказана 0,09 га, а площа земельної ділянки по вул. Виноградній, 21а (колишня вул. Пушкіна, 34а) вказана 0, 06 га (а.с.23 т.1).

Враховуючи такі норми права, розяснення, та фактичні обставини її отримання у користування, висновок суду першої інстанції про те, що ненадання земельної ділянки у власність чи у користувуання є підставою для відмови в позові, на законі не ґрунтується.

Надаючи оцінку наявності порушення прав ОСОБА_2 державним актом на право приватної власності на земельну ділянку, колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається з висновку судової будівельно технічної експертизи від 18.05.2017 р. фактична площа земельної ділянки, на якій знаходиться будинок №21 по вул.Виноградній в м.Білогород Дністровському Одеської області складає 958 кв.м., а фактична площа земельної ділянки, на якій знаходиться будинок №21а по вул.Виноградній в м.Білгород Дністровському Одеської області складає 835 кв.м. Площа, конфігурація та розміри земельної ділянки №21а, яка вказана у державному акті І-ОД №081322 05.11.2002 р. на імя ОСОБА_5 не відповідає площі та конфігурації земельної ділянки №21а у м.Білгород Дністровському Одеської області, якою фактично користується ОСОБА_3.

Межа земельної ділянки №21а по вул.Виноградній в м.Білгород-Дністровському Одеської області за державним актом І-ОД №081322 05.11.2002 р. проходить по будівлі, що позначена в технічному паспорті КП «Білгород Дністровське бюро технічної інвентаризації» станом на 11.04.2013 р.. літ.»Ж» - підвал, що належить ОСОБА_2 за адресою будинку №21 по вул..Виноградній в м.Білгород Дністровському Одеської області.

Таким чином, нежитлова будівля, яка входить до складу будинку, що належить ОСОБА_2 на праві приватної власності, знаходиться на території земельної ділянки, що належить іншій особі відповідно до державного акту.

При цьому, як встановлено, первісно земельні ділянки сторін складали одну цілу земельну ділянку, площею 0,15 га, яка була надана у користування первісному користувачу ОСОБА_6 в листопаді 1972 року за колишньою адресою вул.Пушкіна,34 (вул. Виноградна, 21) в м.Білгород Дністровському (а.с.18,19 т.2), ОСОБА_4 є спадкоємцем ОСОБА_6.

Вбачається, що державний акт на право власності на землю був виданий пізніше, аніж ОСОБА_4 було набуте право власності на будинок та споруди, ОСОБА_2 є його правонаступником, відтак державний акт в межах наданої земельної ділянки порушує права власника будинку та користувача земельної ділянки під №21 по вул.Виноградній в м. Білгород Дністровському, та, відповідно, рішення органу місцевого самоврядування про надання земельної ділянки в таких межах не відповідає вимогам закону.

Доводи відповідача ОСОБА_3 в особі його представника про те, що згоду на такі межі земельної ділянки, що надавалася у власність ОСОБА_5, було надано за життя попереднім власником ОСОБА_4 не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки суд може не визнати угоду про порядок користування земельною ділянкою, коли дійде висновку, що угода явно ущемляє законні права когось зі співвласників, позбавляє його можливості належно користуватися своєю частиною будинку, фактично виключає його з числа користувачів спільної земельної ділянки, суперечить архітектурно-будівельним, санітарним чи протипожежним правилам (п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ») .

Розташування будівлі на території земельної ділянки іншого власника є перешкодою для належного користування нею, і наявність державного акту на право власності, яким закріплено такі межі ділянки, є перешкодою в оформленні ОСОБА_2 права на земельну ділянку, яка перебуває в її користуванні.

Крім того, такі обставини були визнані Білгород-Дністровською міською радою і про визнання позову була подана заява (а.с.251 т.1).

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, неправильно застосував норми матеріального права, неповно зясував обставини справи, тому рішення не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України, підлягає скасуванню із ухваленням нового про задоволення позову про визнання недійсним рішення сесії Білгород-Дністровської міської ради Одеської області № 781-ХХХІІІ від 31.01.2002 року в частині передачі безкоштовно у приватну власність ОСОБА_5 земельної ділянки площею 754 кв.м. по вул. Виноградній, 21а у м. Білгород-Дністровському Одеської області для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель з двором загального користування площею 118 кв.м., визнання недійсним державного акту на право приватної власності на земельну ділянку № 21а у м. Білгород-Дністровському Одеської області по вул. Виноградній І-ОД № 081322 від 05.11.2002 року на імя ОСОБА_5, з огляду на підстави та мотиви, викладені вище.

Не підлягають задоволенню вимоги про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради № 576 від 31.08.2008 року «Про залишення у власності самовільних будівель громадянам міста» в частині залишення у власність ОСОБА_5 гаражу розміром 6,13х3,77м під літ «Ж», скасування реєстрації державного акту на право приватної власності на земельну ділянку № 21а у м. Білгород-Дністровському Одеської області по вул. Виноградній І-ОД № 081322 від 05.11.2002 року на імя ОСОБА_5, зобовязання усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою № 21 розміром 0,09 га, яка розташована у м. Білгород-Дністровському Одеської області по вул. Виноградній шляхом знесення гаража під літ «Ж», розташованого по вул. Виноградній, 21а у м. Білгород-Дністровському Одеської області, а також самовільно спорудженої металевої конструкції (бесідки), оскільки ОСОБА_2 не доведено факт порушення її прав наявністю зазначених будівель та споруд.

Встановлено, що гараж під літ. «Ж» на праві приватної власності належить відповідачу, межі земельної ділянки, яка підлягає передачі у користування ОСОБА_2 органом місцевого самоврядування чи органом виконавчої влади не визначено, визнанням недійсним державного акту на імя ОСОБА_5 сторони фактично повернуто у первісний стан, відтак вважати встановленим факт порушення її прав існуванням гаражу на час вирішення спору неможливо.

Усунення перешкод шляхом знесення будівлі, що належить на праві власності можливе за умов дотримання певних правил.

Відповідь ГУ ДСНС в Одеській області про невідповідність будівлі гаражу вимогам ДБН на підставі візуального огляду, належним доказом вважатися не може (а.с.161 т.1), оскільки не є висновком спеціаліста.

Належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст.77-80 ЦПК України щодо створення перешкод через існування металевої конструкції - бесідки ОСОБА_2 не надано.

Не підлягають задоволенню вимоги про скасування реєстрації державного акту на право приватної власності, оскільки визнання державного акту недійсним судом є підставою скасування у внесудовому порядку.

Зважаючи на викладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 травня 2015 року скасувати.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати недійсним рішення сесії Білгород-Дністровської міської ради Одеської області № 781-ХХХІІІ від 31.01.2002 року в частині передачі безкоштовно у приватну власність ОСОБА_5 земельної ділянки площею 754 кв.м. по вул. Виноградній, 21а у м. Білгород-Дністровському Одеської області для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель з двором загального користування площею 118 кв.м.

Визнати недійсним державний акт на право приватної власності на земельну ділянку № 21а у м. Білгород-Дністровському Одеської області по вул. Виноградній І-ОД № 081322 від 05.11.2002 року на імя ОСОБА_5, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 432.

В задоволенні вимог про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради № 576 від 31.08.2008 року «Про залишення у власності самовільних будівель громадянам міста» в частині залишення у власність ОСОБА_5 гаражу розміром 6,13х3,77м під літ «Ж», скасування реєстрації державного акту на право приватної власності на земельну ділянку № 21а у м. Білгород-Дністровському Одеської області по вул. Виноградній І-ОД № 081322 від 05.11.2002 року на імя ОСОБА_5, зобовязання усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою № 21 розміром 0,09 га, яка розташована у м. Білгород-Дністровському Одеської області по вул. Виноградній шляхом знесення гаража під літ «Ж», розташованого по вул. Виноградній, 21а у м. Білгород-Дністровському Одеської області, а також самовільно спорудженої металевої конструкції (бесідки) - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: