Справа №477/1033/18 17.07.2018
Провадження №22-ц/784/1186/18
Провадження 22ц/784/1186/18 Доповідач апеляційного суду Кушнірова Т.Б.
Постанова

Іменем України

17 липня 2018 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Кушнірової Т.Б.,

суддів: Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

із секретарем Цуркан І.І.,

за участю:

- представника заявника Співака А.І.,

- представника ВДВС Гуташ О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на ухвалу Жовтневого районного суду Миколаївської області постановлену 29 травня 2018 року суддею цього ж суду Козаченком Р.В., у справі № 477/1033/18, за скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на неправомірні дії, рішення та бездіяльність заступника начальника відділу Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області,

в с т а н о в и л а:

У травні 2018 року Публічне акціонерне товариства «Державний ощадний банк України» звернулося до суду із скаргою на дії заступника начальника відділу Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Шардіної Г.О.

Скарга мотивована тим, що вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 07 листопада 2016 року задоволено цивільний позов Банку про відшкодування шкоди. Стягнуто з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь Банку 13 643 грн. 96 коп. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

28 лютого 2018 року заступником начальника Миколаївського районного відділу ДВС ГТУЮ у Миколаївській області Шардіною Г.О. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку із смертю боржника ОСОБА_5

Заявник просив суд визнати неправомірними дії державного виконавця, що полягають у винесенні постанови від 28 лютого 2018 року про закінчення виконавчого провадження, скасувати зазначену постанову та зобов'язати заступника начальника ВДВС відновити виконавче провадження.

Ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 29 травня 2018 року провадження у справі закрито з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст.255 ЦПК України.

В апеляційній скарзі Банк просить скасувати ухвалу суду, посилаючись на її незаконність та передати питання щодо відкриття провадження у справі до суду першої інстанції.

Зокрема, Банк зазначав, що суд помилково вважав, що оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби при виконанні вироків, що стосуються вирішення цивільних позовів у кримінальному провадженні, підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню із наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі, суд першої інстанції керувався тим, що розгляд скарги Банку в даному випадку повинен проводитися за правилами адміністративного, а не цивільного судочинства.

Проте з таким висновком погодитися не можна з огляду на наступне.

Судом встановлено, що заявник оскаржує дії та бездіяльність заступника начальника ВДВС у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого листа, виданого Жовтневим районним судом Миколаївської області на виконання вироку цього ж суду, яким було стягнуто із засудженого ОСОБА_5 на користь Банку 13 643 грн. 96 коп. на відшкодування матеріальної шкоди.

Тобто на примусовому виконанні перебуває цивільний позов вирішений у кримінальній справі.

Статтею 287 КАС України визначені особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця

Частиною 1 ст. 287 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Тобто, якщо законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Згідно з вимогами частин 1 та 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб) можуть бути оскаржені до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Підстави, порядок звернення та розгляду цивільного позову в кримінальному процесі передбачені ст.128 КПК України, зокрема, відповідно до частин 4 та 5 цієї статті форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред'являються у порядку цивільного судочинства. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв'язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Тобто інститут цивільного позову у кримінальному провадженні є суміжним з позовним провадженням, врегульованим ЦПК України.

Відповідно до вимог статей 447, 448 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції .

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 22 лютого 2017 року № 6-2946цс16.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі в порядку цивільного судочинства, суд першої інстанції належним чином не визначив характер спору, суб'єктний склад правовідносин, предмет та підстави заявлених вимог, внаслідок чого дійшов помилкового висновку щодо належності спору до юрисдикції адміністративного суду, тоді як даний спір має розглядатися в порядку цивільного судочинства судом, який видав виконавчий документ.

За наведеного, оскаржувана ухвала відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для розгляду.

Керуючись статтями 367, 374, 379, 382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду Миколаївської області постановлену 29 травня 2018 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий

Судді :

_____________________

Повний текст судового рішення виготовлено 19.07.2018 р.