Провадження № 4-с/470/2/18
Справа № 2-П-541/2006р
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2018 року смт. Березнегувате

Березнегуватський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Лусти С.А.,

за участю секретаря судового засідання Дячук А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Лиманського районного управління юстиції в Одеській області Залевської К.К. про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керувати транспортним засобом,

ВСТАНОВИВ:

11 червня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідною скаргою у якій зазначив, що рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 29 серпня 2006 року з нього було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини заробітку/доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31.07.2006 року і до досягнення дитиною повноліття. 13 лютого 2015 року постановою державного виконавця ВДВС Комінтернівського районного управління юстиції в Одеській області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 28 лютого 2018 року постановою державного виконавця Залевською К.К. було встановлено тимчасове обмеження у праві керувати транспортним засобом, через наявність у нього заборгованості зі сплати аліментів понад шість місяців. Посилаючись на те, що за спеціальністю він механік та слюсар, а встановлене обмеження позбавляє його основного джерела для існування, через неможливість доїхати до місця роботи, крім цього на його утриманні є дитина інвалід, яка потребує нагляду лікарів та відвідування лікарні, ОСОБА_1 просив суд визнати неправомірною та скасувати постанову про встановлення тимчасового обмеження у праві керувати транспортними засобами у виконавчому провадженні №46509733, відкритого на підставі виконавчого листа № 2-п-541/2006 виданого 09.09.2009 року Березнегуватським районним судом Миколаївської області про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_4.

Скаржник в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Його представники адвокати ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (за договором № 23/1 про надання адвокатських послуг від 08.05.2018 року). в судове засідання не з'явились, до суду направили заяву про розгляд справи за їх відсутності (а.с.38-42).

Старший державний виконавець Лиманського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеській області Залевська К.К., в судове засідання не з'явилась, до суду направила заперечення на скаргу, у яких посилаючись на те, що боржник має заборгованість зі сплати аліментів, однак винесена нею постанова не порушує його права, оскільки не направлена для виконання, просила відмовити у задоволенні скарги (а.с.44-45).

Вивчивши матеріали справи та наявні у ній докази суд доходить наступного.

З матеріалів справи слідує, що рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 29 серпня 2006 року зі скаржника було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання їх спільної доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31.07.2006 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.15).

На виконання зазначеного рішення суду 09 вересня 2009 року було видано виконавчий лист № 2-п-541/2006р. (а.с.30).

На підставі заяви стягувача від 12.02.2015 року державним виконавцем ВДВС Комінтернівського районного управління юстиції Марчук О.В. було відкрито виконавче провадження №46509733 про стягнення з боржника аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 (а.с.31).

28 лютого 2018 року постановою старшого державного виконавця Лиманського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеській області Залевською К.К. тимчасово обмежено боржника у праві керування транспортними засобами до сплати ним заборгованості по аліментам (а.с.33).

06 лютого 2018 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» яким внесено зміни до ряду законодавчих актів, в тому числі Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.9 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови:

1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

З оскаржуваної постанови та заперечень старшого державного виконавця убачається, що боржником рішення суду про стягнення аліментів не виконується з лютого 2015 року та станом на 26.02.2018 року заборгованість по сплаті аліментів складає 63 503,30 грн. (а.с.33).

Частиною 10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі:

1) якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування;

2) використання боржником транспортного засобу у зв'язку з інвалідністю чи перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю I, II групи, визнаної в установленому порядку, або дитини з інвалідністю;

3) проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення анти терористичної операції;

4) розстрочення або відстрочення сплати заборгованості за аліментами у порядку, встановленому законом.

Тобто, у разі незгоди боржника із застосованим до нього тимчасовим обмеженням у праві керувати транспортними засобами, він має довести в суді наявність хоча б однієї з вищенаведених підстав.

Згідно із ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У скарзі боржник не заперечуючи наявність заборгованості зі сплати аліментів зазначив, що працюватиме механіком та слюсарем, що є основним джерелом засобів для існування, та обмеження у праві керувати транспортним засобом позбавить його можливості дістатися місця роботи, що знаходиться в іншій місцевості з якою відсутнє сполучення, крім цього, на його утриманні перебуває дитина інвалід від іншого шлюбу. Натомість належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин, зокрема копії трудової книжки, копії свідоцтва про народження дитини, довідок про склад сім'ї та перебування дитини - інваліда на утриманні боржника, або відповідних інших, останній не надав. Крім цього професія механіка та слюсаря не потребує обов'язкової наявності власного транспортного засобу.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про необґрунтованість скарги та відсутності підстав для її задоволення.

Керуючись ст.ст.260-261,447,450,451 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Лиманського районного управління юстиції в Одеській області Залевської К.К. про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керувати транспортним засобом, відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Миколаївської області або через суд першої інстанції шляхом подачі в 15-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя С. А. Луста