Ухвала

16 липня 2018 року

місто Київ

справа № 326/265/17

провадження № 61-38935ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. розглянув касаційну скаргу касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду Запорізької області від 02 березня 2018 року та постанову Апеляційного суду Запорізької області від 22 травня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 20 червня 2018 року звернулась з касаційною скаргою на зазначені судові рішення.

І. Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду, оскільки заявником у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують наявність підстав звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду касаційної скарги на ухвалу суду фізичною особою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Станом на 1 січня 2018 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 1 762, 00 грн.

Враховуючи викладене, заявник за подання касаційної скарги має сплатити 352, 40 грн судового збору.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печерському районі/ Печерський район/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, рахунок отримувача: 6007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», символ звітності банку: 207.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату, або надати документи, що підтверджують наявність підстав звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

ІІ. Крім того, у порушення вимог пункту 1 частини другої статті 392 ЦПК заявником у касаційній скарзі невірно зазначено найменування суду, до якого подано касаційну скаргу.

Відповідно до пункту 6 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VІІ Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду від 30 листопада 2017 року № 2 початком роботи Верховного Суду визначено 15 грудня 2017 року.

Відповідно до частини першої статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У пункті 1 частини другої статті 36 Глави 5 «Верховний Суд» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІ «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що Верховний Суд здійснює правосуддя як суд касаційної інстанції, а у випадках, визначених процесуальним законом, - як суд першої або апеляційної інстанції, в порядку, встановленому процесуальним законом.

За правилами, встановленими частиною першою статті 391 ЦПК України, касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Проте, заявником у порушення зазначених правил касаційну скаргу адресовано до Верховного Суду України.

ІІІ. Подана касаційна скарга не підлягає прийняттю Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду до розгляду, оскільки заявником у порушення пункту 6 частини другої статті 392 ЦПК України не сформульовано належним чином клопотання - процесуальну вимогу касаційної скарги, що має відповідати статті 409 ЦПК України щодо повноваження касаційного суду.

Згідно зі статтею 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право: залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду; скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд; скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині; скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій у відповідній частині і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині; у передбачених цим Кодексом випадках визнати нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі у відповідній частині; у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених в пунктах 1-6 частини першої цієї статті.

Відповідно до прохальної частини скарги заявник просить скасувати постанову Апеляційного суду Запорізької області від 22 травня 2018 року; ухвалу Приморського районного суду Запорізької області від 02 березня 2018 року змінити на таку, якою прийняти позов до розгляду, визнавши для цього порушення норм матеріального права щодо неоднакового його застосування до учасників сторін.

Наведені клопотання прохальної частини касаційної скарги заявника не узгоджуються із повноваженнями Верховного Суду, визначеними статтею 409 ЦПК України.

Наведене свідчить про необхідність заявнику уточнити процесуальну вимогу касаційної скарги, усунути розбіжності, викласти її відповідно до вимог статей 392, 409 ЦПК України.

ІV. У порушення вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі не зазначено жодного доводу та обґрунтування, в чому полягає неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

V. Також заявником у порушення вимог пункту 7 частини другої, пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України належним чином не зазначений перелік письмових матеріалів, що додаються до скарги та не додані копії цих матеріалів разом із копіями скарги у відповідності до кількості учасників по справі.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, визначених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України в редакції Закону України від № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1, подану 20 червня 2018 року засобами поштового зв'язку на ухвалу Приморського районного суду Запорізької області від 02 березня 2018 року та постанову Апеляційного суду Запорізької області від 22 травня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про відшкодування моральної шкоди залишити без руху.

Надати для усунення зазначених недоліків строк до 16 серпня 2018 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Погрібний