Ухвала

Іменем України

30 липня 2018 року

м. Київ

справа № 2-54/12

провадження № 61-25698ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Кузнєцова В. О.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Рокитнянського районного суду Київської області від 22 грудня 2017 року у складі судді Нечипоренка Л. М. та постанову Апеляційного суду Київської області від 07 березня 2018 року у складі колегії суддів: Ігнатченко Н. В., Сушко Л. П., Яворського М. А. у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за заявою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про заміну сторони виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 2-54/12 за позовом Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» (далі - ПАТ «Кредитпромбанк») до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 08 лютого 2012 року у цій справі стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 788 940 грн 91 коп.На виконання цього рішення 02 серпня 2012 року судом були видані виконавчі листи. 26 червня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, згідно з яким до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги за кредитним договором № 41/36/08/-НВС. Враховуючи наведене, ПАТ «Дельта Банк» просило залучити його до участі у справі № 2-54/12 як правонаступника ПАТ «Кредитпромбанк» та замінити стягувача із ПАТ «Кредитпромбанк» на ПАТ «Дельта Банк».

Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 22 грудня 2017 року заяву задоволено. Залучено ПАТ «Дельта Банк» як правонаступника позивача ПАТ «Кредитпромбанк». Замінено стягувача ПАТ «Кредитпромбанк» на правонаступника ПАТ «Дельта банк» у виконавчих листах № 2-54/12, виданих 02 серпня 2012 року Рокитнянським районним судом Київської області, про солідарне стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 788 940 грн 91 коп.

Судове рішення місцевого суду мотивоване тим, що правонаступником ПАТ «Кредитпромбанк» є ПАТ «Дельта Банк», тому є підстави для заміни сторони (стягувача) у виконавчому провадженні.

Постановою Апеляційного суду Київської області від 07 березня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення. Ухвалу Рокитнянського районного суду Київської області від 22 грудня 2017 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не містять встановлених законом підстав для скасування оскаржуваної ухвали, яка постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

06 квітня 2018 року ОСОБА_4подав засобами поштового зв'язку касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Рокитнянського районного суду Київської області від 22 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду Київської області від 07 березня 2018 року, і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви.

Касаційна скарга ОСОБА_4мотивована тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норму статті 512 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), оскільки в даному випадку відбулося передання прав вимоги за правочином іншій особі, а не правонаступництво. З моменту відступлення прав вимоги за кредитним договором пройшло більше трьох років, тому заявник втратив право на звернення до суду у зв'язку пропуском позовної давності.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Судами встановлено, що рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 08 лютого 2012 року у справі № 2-54/12 стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 788 940 грн 91 коп.

На виконання зазначеного судового рішення 02 серпня 2012 року видано виконавчі листи щодо боржників.

26 червня 2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Кредитпромбанк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, за яким до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право грошової вимоги за кредитним договором від 08 лютого 2008 року № 41/36/08/-НВС.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи з цих норм, зокрема пунктів 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв'язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв'язку з чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п'ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов'язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов'язки в зобов'язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Вищенаведене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, висловленим у постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13.

Встановивши, що відповідно до договору купівлі-продажу прав вимоги від 26 червня 2013 рокуправо вимоги за кредитним договором від 08 лютого 2008 року № 41/36/08/-НВС перейшло до ПАТ «Дельта Банк», врахувавши наведені норми права, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про задоволення заяви ПАТ «Дельта Банк» про заміну сторони виконавчого провадження.

Доводи касаційної скарги про те, що передання прав вимоги за правочином не є правонаступництвом, не заслуговують на увагу.

Як було зазначено вище згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Посилання ОСОБА_4 у касаційній скарзі на те, що з моменту відступлення прав вимоги за кредитним договором пройшло більше трьох років, тому заявник втратив право на звернення до суду у зв'язку пропуском позовної давності,судом апеляційної інстанції обґрунтовано відхилено з посиланням на те, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Заміна сторони виконавчого провадження не є способом захисту, а пов'язана з виконанням судових рішень у цивільних справах (стаття 442 ЦПК України).

Наведені у касаційні скарзі доводи були предметом розгляду апеляційного суду та їм надана належна правова оцінка.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (пункт 45 рішення ЄСПЛ від 23 жовтня 1996 року у справі «Леваж Престейшинз Сервісиз проти Франції», пункти 37, 38рішення ЄСПЛ від 19 грудня 1997 року у справі «БруаллаГомесде ла Торре проти Іспанії»).

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Із змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судами попередніх інстанцій норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності судових рішень.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою, шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Рокитнянського районного суду Київської області від 22 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду Київської області від 07 березня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за заявою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про заміну сторони виконавчого провадження.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

С. О. Карпенко

В. О. Кузнєцов