Справа № 296/338/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" травня 2018 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Сингаївського О.П.,

за участі секретаря судового засідання Галіцької А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Житомира цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

До Корольовського районого суду м. Житомира звернувся ОСОБА_1 із вказаним позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою № 40 в будинку № 75 по вул. В.Бердичівській у м. Житомирі.

Позивач в обґрунтування своїх вимог зазначив, що йому належить зазначене житлове приміщення, в якому зареєстрований відповідач, який не проживає у квартирі і це перешкоджає йому вільно розпоряджатися своїм майном.

Позивач у судове засідання не зявився, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій свої позовні вимоги він підтримує повністю.

Відповідач у судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій проти задоволення позову не заперечив.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін і на підставі наявних у справі доказів.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 мешкає у квартирі АДРЕСА_1, яка належить йому і за яку він виплатив пай у повному обсязі, що підтверджується Довідкою-характеристикою ОСББ «Космос-1971» за № 13 від 11 січня 2018 року (а. с. 8).

ОСОБА_2, 09.10.1992 р. н., відповідно довідки адресно-довідкового бюро (а. с. 10) та довідки ОСББ «Космос-1971» за № 49 від 12 січня 2018 року (а. с. 6), зареєстрований за вказаною адресою, однак, зігдно Акту ОСББ «Космос-1971» від 10 січня 2018 року (а. с. 7) з вересня місяця 2014 року житло не займає.

З огляду на це, слід вважати, що відповідач за користування квартирою та комунальні послуги не сплачує і це спричиняє позивачу незручності у користуванні своєю власністю.

На ствердження вибуття, суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресована кореспонденція, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

Відповідно до ст.391 ЦК України, позивач має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Крім того, ст.41 Конституції України та ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплюють принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти.

Стаття 383 ЦК України та ст.150 ЖК Української РСР передбачають право власника будинку (квартири) використовувати своє житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст.156 Української РСР з врахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України тільки члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що належить йому, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Згідно ст.71 ЖК Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

У відповідності до ст.72 ЖК Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

За таких обставин та враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_3 ґрунтуються на вимогах Закону.

Керуючись ст.ст.3, 4, 5, 7-13, 17, 43, 49, 76-81, 258, 262, 264, 265, 268, 273, 352, 430 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1задовольнити.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою № 40 в будинку № 75 по вул. В.Бердичівській у м. Житомирі.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційному суді Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О. П. Сингаївський