Провадження № 22-ц/783/3840/17 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої - судді Копняк С.М.,

суддів - Бойко С.М., Ніткевича А.В.

секретаря - Брикайло М.В.,

з участю - заявника ОСОБА_2, представника стягувача ПАТ «ВБР» - Кравченко В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_2 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 03 травня 2017 року за заявою ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню частково у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Бродівський м»ясокомбінат» про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Галицького районного суду м. Львова перебувала цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Бродівський м'ясокомбінат» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

06 червня 2014 року судом винесено рішення, яким позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» заборгованість за кредитним договором № ККРОG.1899.010 від 14 березня 2012 року у розмірі 955 495, 97 грн., з яких:

- поточна заборгованість по тілу кредиту - 388 291, 07 грн.;

- прострочена заборгованість по тілу кредиту - 400 000, 00 грн.;

- поточна заборгованість за процентами - 9 176, 01 грн.;

- заборгованість за простроченими процентами - 107 014, 63 грн.;

- сума нарахованої пені - 4 562, 07 грн.;

- сума штрафу - 46 452, 19 грн.

Також вказаним рішенням стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» 3 219,00 грн. сплаченого судового збору.

28 лютого 2017 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою, в якій просить зупинити виконавче провадження № 45202237 про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» заборгованість у розмірі 955495,97 грн. Витребувати виконавчий лист №1304/11722/12 від 21 жовтня 2014 року від Галицького ВДВС ЛМУЮ та визнати вказаний виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню частково, а саме в розмірі 937 318, 89 грн. та видати новий виконавчий лист на суму 18 177, 09 грн.

В обґрунтування заяви посилається на те, що ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» було заявлено позов до ТзОВ «Колібрі» як до майнового поручителя про звернення стягнення заборгованості в розмірі 937 214, 35 грн. Рішенням Господарського суду Львівської області від 19 березня 2013 року позов задоволено в повному обсязі, стягнуто з ТзОВ «Колібрі» на користь ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» заборгованість за кредитним договором №ККРОG.1899.010 від 14 березня 2012 року у розмірі 937 214, 35 грн. Вказує, що зазначене рішення виконане в повному обсязі, що вважає підставою для визнання виконавчого листа, виданого Галицьким районним судом м. Львова таким, що частково не підлягає виконанню.

Ухвалою Галицькогорайонного суду м. Львова від 03 травня 2017 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню частково - відмовлено.

Не погоджуючись з даною ухвалою, заявник ОСОБА_2 оскаржив таку в апеляційному порядку.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою, незаконною, ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом не досліджено та не з'ясовано усі обставини справи і прийнято за доведені ті обставини, які фактично є недоведеними. Звертає увагу на приписи ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження».

Зазначає, що обов'язок боржника виконано частково, але не в межах виконавчого провадження, тому звернення до державного виконавця не призведе до внесення необхідних змін до виконавчого документа. Крім того, ЦПК України, зокрема, розділом 6, який присвячений виконанню судових рішень, не передбачено, що зверненню до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню передує обов'язок боржника звернутися до державного виконавця. На думку апелянта, єдиним можливим і правильним способом захисту свого права для боржника є звернення до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Заявником надано суду докази того, що зобов'язання, на якому грунтується рішення Галицького районного суду м. Львова від 06 червня 2014 року та виконавчий лист від 21 жовтня 2014 року виконано скаржником та третьою особою - поручителем ТОВ «Колібрі» частково в розмірі 937 214 грн. 35 коп., що підтверджується відповідними квитанціями.

Просить ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 03 травня 2017 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою заяву задовольнити, визнати вказаний виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню частково в розмірі 937 318, 89 грн. та видати новий виконавчий лист на суму 18 177, 09 грн.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Справа розглядається Апеляційним судом Львівської області у межах територіальної юрисдикції якого перебуває районний суд, який постановив ухвалу, що оскаржується, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, відповідно до вимог п. 8 ст. 1 Перехідних положень.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п. 9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, дана справа розглядається за правилами ЦПК України в редакції Закону №2147-У111 від 03.10.2017 року, яка набрала чинності з 15.12.2017 року.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також заявлених вимог, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково. До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно п.п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пленум Верховного Суд України у п. 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз'яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Суд першої інстанції зазначених вимог закону не дотримався.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимоги апеляційної скарги.

Частиною 2 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Ухвалюючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку, що за виконавчим листом, виданим Галицьким районним судом м. Львова на виконання рішення від 06 червня 2014 року, стягнення не відбулось, боржник не надав державному виконавцю жодного доказу повного чи часткового виконання такого, а тому у суду відсутні підстави визнавати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з вимогами ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 3 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, 14.03.2012 року між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бродівський м'ясокомбінат» було укладено кредитний договір № ККРОG.1899.010 відповідно до п.п 1.1, 1.1.1, 1.1.2. якого банк зобов'язався надати позичальнику у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти (кредит), на умовах, визначених цим договором. Сторони встановлюють, що зобов'язання банку з надання кредиту не є безвідкличними. Кредит надається у розмірі 838 291 грн. 07 коп. Термін користування кредитом до 13.03.2013 р.

Процентна ставка за користування кредитом: 22 % річних. При невиконанні п. 4.2.4 кредитного договору процентна ставка становить 25 % річних ( п.1.1.3 кредитного договору).

Відповідно до п. 2.4 кредитного договору період сплати комісії та відсотків: з 1-го по 5-е число кожного поточного місяця, починаючи з дати підписання даного договору. Заборгованість за відсотками погашається в сумі залишку на 1-ше число кожного поточного місяця за попередній місяць, починаючи з дати підписання даного договору. При несплаті комісії та відсотків у зазначений строк вони вважаються простроченими (крім випадків розірвання договору згідно з п.6.1).

На виконання умов договору банком за розпорядженням від 14.03.2012 року на видачу зараховано ТзОВ «Бродівський м'ясо комбінат» 838 291 грн. 07 коп.

30.08.2012 року між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № ККРОG.1899.010, в якій встановлено, що процентна ставка за користування кредитом становить 30% річних, а за порушення строків погашення заборгованості за користування кредитом банк нараховує позичальнику відсотки в розмірі 48 % річних від суми прострочення заборгованості за кожний день прострочення. При розрахунку приймаються: рік - 360 днів, місяць - рівний календарній кількості днів.

Згідно п. 6.1. кредитного договору № ККРОG.1899.010 від 14.03.2012 року при порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених умовами даного договору, у т.ч. при порушенні цільового використання кредиту, банк на свій розсуд має право змінити умови договору - вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування ним, виконання інших зобов'язань за договором у повному обсязі шляхом направлення повідомлення. При цьому, згідно зі ст. ст. 212, 611, 651 ЦК України, за зобов'язаннями, строки виконання яких не настали, строки вважаються такими, що настали в зазначену в повідомленні дату. У цю дату позичальник зобов'язується повернути банку суму кредиту в повному обсязі, проценти за фактичний строк користування ним, повністю виконати інші зобов'язання за договором.

Відповідно п. 6.2 кредитного договору № ККРОG.1899.010 від 14.03.2012 року за порушення строків погашення заборгованості за користування кредитом, банк нараховує позичальнику відсотки в розмірі подвійної процентної ставки, що встановлена в п. 1.1.3 цього договору від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення.

Згідно з п. 6.4. кредитного договору №ККРОG.1899.010 від 14.03.2012 року за порушення строків сплати процентів за користування кредитом та/або комісії банк має право нараховувати позичальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення.

При порушенні позичальником строків платежів за кожним із грошових зобов'язань, передбачених даним договором, більш ніж на 30 днів, що спричинило звернення банку в судові органи, позичальник виплачує банку штраф, який розраховується за наступною формулою: 1000 грн. 00коп. + 5 % від суми позову (п.6.6 договору).

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № ККРОG.1899.010 цього ж дня, 14.03.2012 року між ТзОВ «Колібрі» (іпотекодавець) та ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» (іпотекодержатель) було укладено договір іпотеки № ZXR039523/2039/001 згідно умов якого, в забезпечення виконання зобов"язань ТзОВ «Бродівський м"ясо комбінат» перед іпотекодержателем, він має право в разі невиконання позичальником зобов'язань, забезпечених іпотекою та невиконанням іпотекодавцем зобов'язань за цим договором, одержати задоволення за рахунок переданого в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця. За вказаним договором іпотекою забезпечується виконання зобов'язань іпотекодавця, що випливають з кредитного договору №ККРОG.1899.010 від 14.03.2012 року, укладеного між іпотекодержателем та позичальником з повернення кредиту, наданого у вигляді непоновлюваної кредитної лінії в сумі 838 291 грн. 07 коп. на строк з 14.03.2012 року по 13.03.2013 року, погашення за кредитним договором здійснюється у строки та у розмірах згідно графіку погашення кредиту.

Відповідно до п.7 договору іпотеки, предметом іпотеки є наступне нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення загальною площею 279,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1, що належить іпотекодавцю на підставі договору № 1236 купівлі-продажу нежитлового приміщення способом викупу, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кушнерик Н.П. 30.12.2004 р. за реєстровим № 5330.

Пунктом 19.8.1. договору іпотеки, передбачено, що з метою задоволення своїх вимог, іпотекодержатель має право звернути стягнення на майно у випадку, якщо в момент настання термінів виконання позичальником якого-небудь із зобов'язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані.

В подальшому, 30.08.2012 року між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку», ТзОВ «Бродівський м'ясокомбінат» та ОСОБА_2 укладено договір про переведення боргу, яким сторони врегулювали відносини, пов'язані із заміною зобов'язаної сторони (первісного боржника) у зобов'язанні, що виникає з кредитного договору № ККРОG.1899.010 від 14.03.2012 року, укладеного між первісним боржником та кредитором. Пунктом 1.2 вказаного договору, первісний боржник переводить на нового боржника виконання зобов'язання за кредитним договором, а саме: погашення кредиту, сплата нарахованих процентів за користування кредитом, комісій, пені та/або інших можливих платежів, а також всіх зобов'язань, що передбачені кредитним договором.

Таким чином, наслідками переведення боргу є вибуття первинного боржника із зобов'язання, вступ до зобов'язання нового боржника та збереження у повному обсязі змісту зобов'язання при зміні його суб'єктного складу.

Крім того, 30.08.2012 року між ТзОВ «Колібрі» (іпотекодавець) який є майновим поручителем ОСОБА_2 та ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» було укладено договір про зміни № 1 до договору іпотеки № ZXR039523.2039.001, відповідно до яких п. 1 договору іпотеки № ZXR039523.2039.001 викладено в наступній редакції: „1. Предметом цього договору є надання іпотекодавцем в іпотеку майна, зазначеного в п. 7 цього договору, в забезпечення виконання зобов"язань ОСОБА_2 перед іпотекодержателем, в силу чого іпотекодержатель має право в разі невиконання позичальником зобов"язань, забезпечених іпотекою, та невиконання іпотекодавцем зобов"язань за цим договором, одержати задоволення за рахунок переданого в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами позичальника та іпотекодавця.

Пункт 2 договору іпотеки № ZXR039523.2039.001 від 14.03.2012 року викладено в наступній редакції: „За цим договором іпотекою забезпечується виконання зобов"язань позичальника, що випливають з кредитного договору № ККРОG.1899.010 від 14.03.2012 року та договору про переведення боргу від 30.08.2012 року, укладеного між іпотекодержателем та позичальником з повернення кредиту, наданого у вигляді невідновлюваної кредитної лінії в сумі 838 291 грн. 07 коп. на строк з 14.03.2012 року по 13.03.2013 року, погашення за кредитним договором здійснюється у строки та у розмірах згідно графіку погашення кредиту.

Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 06 червня 2014 року встановлено, що 07.09.2012 року банк направив ОСОБА_6 повідомлення про зміну умов кредитного договору та вимогу про дострокове погашення кредиту, якою змінив строк виконання зобов»язань за кредитним договором до 06.11.2012 року (т. 1 а.с. 149 зв., 180). Таким чином, з цієї дати відсотки за користування кредитом нараховуватись не могли.

У зв'язку з невиконанням новим боржником - ОСОБА_2 своїх зобов'язань щодо повернення чергової частини суми кредиту в грудні 2012 року ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №ККРОG.1899.010 від 14.03.2012 року, що становить 955 495 грн. 97 коп.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 06 червня 2014 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» заборгованість за кредитним договором № ККРОG.1899.010 від 14 березня 2012 року у розмірі 955 495 грн. 97 коп., з яких:

- поточна заборгованість по тілу кредиту 388 291, 07 грн.;

- прострочена заборгованість по тілу кредиту 400 000, 00 грн.;

- поточна заборгованість за процентами 9 176, 01 грн.;

- заборгованість за простроченими процентами 107 014, 63 грн.;

- сума нарахованої пені 4 562, 07 грн.;

- сума штрафу 46 452, 19 грн.

Також вказаним рішенням стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» 3219,00 грн. сплаченого судового збору.

21 жовтня 2014 року Галицьким районним судом м.Львова на підставі рішення Галицького районного суду м. Львова від 06 червня 2014 року було видано виконавчий лист про стягнення заборгованості.

Крім цього, в грудні 2012 року ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» звернувся в Господарський суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Колібрі» про погашення заборгованості за кредитним договором № ККРОG.1899.010 від 14 березня 2012 року в розмірі 937 214 грн. 35 коп. (поточна заборгованість по тілу кредиту: 438 291 грн. 07 коп., прострочена заборгованість по тілу кредиту - 350 000 грн. 00 коп., поточна заборгованість за процентами - 17 195 грн. 12 коп., заборгованість за простроченими процентами - 82 332 грн. 31 коп., сума нарахованої пені - 3 814 грн. 21 коп., сума штрафу - 45 581 грн. 64 коп.) шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: нежитлове приміщення загальною площею 279, 7 кв. м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить ТзОВ «Колібрі» на праві власності згідно договору купівлі-продажу № 1236 від 30.12.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кушнерик Н.П. за № 5330, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону. Встановити початкову ціну предмету іпотеки у розмірі не менше 2 463 000 грн. 00 коп.

Рішенням Господарського суду Львівської області від19 березня 2013 року у справі №5015/5434/12 стягнуто з ТзОВ «Колібрі» на користь ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» заборгованість за кредитним договором № ККРОG.1899.010 від 14 березня 2012 року у розмірі 937 214, 35 грн. та 18744,28 грн. витрат по сплаті судового збору (а.с.148-151).

Постановою головного державного виконавця Шевченківського ВДВС ЛМУЮ Пушкар І.Є. від 30 вересня 2015 року закінчено виконавче провадження №48086745 з виконання наказу №5015/5434/12 від 13 червня 2013 року відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» в зв'язку з повним фактичним виконанням рішення суду.

Як вбачається з обох цих рішень заборгованість нарахована Банком станом на 22 листопада 2012 року (т. 1 а.с.121-123, 148-151).

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи, заборгованість ОСОБА_2 за рішенням Галицького районного суду м. Львова у справі №1304/11722/12 від 06 червня 2014 року становить 955 495, 97 грн.

Вказана заборгованість частково сплачена ОСОБА_2 в добровільному порядку на рахунки ПАТ «ВБР» та ТОВ «Колібрі» , який є майновим поручителем, в межах виконавчого провадження №48086745.

Так, ОСОБА_2 поза межами виконавчого провадження № 45202237 сплачено заборгованість перед ПАТ «ВБР» за кредитним договором № KKPOG.1899.010 від 14.03.2012 року в наступних сумах:

1.04.06.2013 року - в сумі 20 000,00 грн. згідно квитанції № 372128;

2.22.08.2013 року - в сумі 81 250,00 грн. згідно квитанції №410465;

3.03.10.2013 року - в сумі 50 000,00 грн. згідно квитанції №444851;

4.07.11.2013 року - в сумі 40 000,00 грн. згідно квитанції №475573.

5.09.02.2015 року - в сумі 100 000,00 грн. згідно квитанції №815180.

6.09.02.2015 року - в сумі 100 000,00 грн. згідно квитанції 815184.

Таким чином ОСОБА_2 сплачена на користь ПАТ «ВБР» заборгованість у розмірі 391 250, 00 грн. в добровільному порядку поза межами виконавчих проваджень.

При цьому, на виконання рішення господарського суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, 04.09.2015 року ТОВ «Колібрі» добровільно в межах виконавчого провадження №48086745 з виконання цього рішення суду, сплачено заборгованість ОСОБА_2, що виникла з кредитного договору № KKPOG.1899.010 від 14.03.2012 року в сумі 546 068, 89 грн. , що підтверджується розпорядженням № 48086745/В-8.

Таким чином: 391 250, 00 грн. що сплачені ОСОБА_2 в добровільному порядку на рахунки ПАТ «ВБР» та 546 068,89 грн., що сплачені ТОВ «Колібрі» в межах виконавчого провадження №48086745 разом складають 937 318,89 грн., що становить суму виконаного зобов'язання Боржника поза межами виконавчого провадження № 45202237.

З пояснень в суді апеляційної інстанції представників виконавчих служб, на виконанні яких знаходились виконавчі листи про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 та про звернення стягнення на предмет іпотеки, вбачається, що незважаючи на те, що йдеться про одну й ту ж заборгованість, однак така стягується в різних виконавчих провадженнях та за різними судовими рішеннями і тому в межах цих виконавчих проваджень взаємозарахування згідно чинного законодавства провести неможливо. Таке може від бутись лише при взаємозвірках між боржниками та стягувачем, або в судовому порядку.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки обов»язок щодо погашення заборгованості частково виконаний, а стягувач провести взаєморозрахунки відмовляється, належних та допустимих доказів на спростування заяви ОСОБА_2 не подав ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції, то сума в розмірі 937 318, 89 грн., яка частково добровільно сплачена ОСОБА_2 та частково сплачена ТОВ «Колібрі» за виконавчим листом, повинна бути відрахована від загальної суми заборгованості в розмірі 955 495,97 грн.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та прийшов до передчасного висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2

А відтак, колегія суддів приходить до висновку, що заява ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення 937 318, 89 грн. є підставною і підлягає до задоволення.

Реальний залишок заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ «ВБР» становить 18 177, 09 грн.

Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 369 ЦПК України суд (в редакції, що діяла на час розгляду справи), який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника, виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом. Суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким виконавчим листом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Таким чином передумовою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є одна з наступних обставин:

- помилковість видачі виконавчого листа;

- боржником чи іншою особою було добровільно виконано рішення суду, внаслідок чого обов'язок припинився;

- обов'язок боржника припинився з інших причин (передання відступного, зарахування, прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі, інші підстави припинення зобов'язання, передбачені главою 50 Цивільного кодексу України).

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є закінчення виконавчого провадження.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Підстави припинення цивільно-правових зобов'язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги п'ятої ЦК України. Так, зобов'язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов'язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов'язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Враховуючи вказані обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що зобов'язання ОСОБА_2 перед ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» щодо виконання виконавчого листа № 1304/11722/12, виданого 21 жовтня 2014 року Галицьким районним судом м.Львова, слід визнати припиненим на суму 937 318 грн. 89 коп. та визнати виконавчий лист №1304/11722/12 від 21.10.2014 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» заборгованості за кредитним договором № ККРОG.1899.010 від 14 березня 2012 року у розмірі 955 495 грн. 97 коп. таким, що не підлягає виконання частково, а саме в розмірі 937 318 грн. 89 коп.

Щодо вимоги про постановлення нової ухвали про задоволення вимоги про видачу нового виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного Акціонерного товариств «Всеукраїнський Банк Розвитку» заборгованості за кредитним договором № ККРОG.1899.010 від 14 березня 2012 року в сумі 18 177 грн. 08 коп., то така є безпідставною і не підлягає до задоволення, оскільки згідно вимог ЦПК України суд не наділений такими повноваженнями в межах розгляду заяви про визнання виконавчого листа таким, що частково не підлягає до виконання.

Відповідно до ст. 376 ч. 1 п. п. 3, 4 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи те, що висновки суду не відповідають обставинам справи та судом першої інстанції невірно застосовано норми матеріального права, колегія суддів вважає за необхідне частково задовольнити апеляційну скаргу, скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову про часткове задоволення заяви.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 268, 367-369, 372, 374 ч.1 п.1, 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 03 травня 2017 року скасувати та ухвалити нову, якою заяву ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати виконавчий лист №1304/11722/12 від 21.10.2014 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» заборгованості за кредитним договором № ККРОG.1899.010 від 14 березня 2012 року у розмірі 955 495 грн. 97 коп. таким, що не підлягає виконання частково, а саме в розмірі 937 318 грн. 89 коп.

У задоволенні вимоги про видачу нового виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного Акціонерного товариств «Всеукраїнський Банк Розвитку» заборгованості за кредитним договором № ККРОG.1899.010 від 14 березня 2012 року в сумі 18 177 грн. 08 коп. - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 30 липня 2018 року.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

Ніткевич А.В.