Справа №242/4090/17
Провадження №2/242/20/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2018 року Селидівський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Черкова В.Г., секретар судового засідання Кідрон О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Селидове цивільну справу №242/4090/17 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що 13.01.2012 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір про оренду індивідуального банківського сейфу №45 VIP-відділення ПАТ КБ «Приватбанк» розташованому за адресою ОСОБА_2 бул.. Шевченко 65. Відповідно до умов та правил договору, в липні 2014 року позивач самостійно розмістив своє майно в сеймовій комірці, а саме грошові кошти та ювелірні вироби на загальну суму 37500000,00 грн. та правовстановлюючі та технічні документи на нерухоме майно. Через деякий час позивач звернувся до відповідача для отримання свого майна з сеймової комірці та йому було повідомлено, що для збереження майна Банку і клієнтів ключі від сховища вивезені та доступ до приміщення можна здійснити тільки в присутності служби безпеки. 21.09.2014 р. працівники відділенні ПАТ КБ «Приватбанк» приїхали до міста ОСОБА_2 до VIP-відділення ПАТ КБ «Приватбанк» розташованого за адресою ОСОБА_2 бул.. Шевченко 65 де ними було встановлено, що замки у відділенні змінені. На початку жовтня 2014 року позивач виявив, що вхідні двері в VIP-відділення ПАТ КБ «Приватбанк» розташоване за адресою ОСОБА_2 бул.. Шевченко 65 зламані, відділення розкрадене, стіна в сейфові сховище проламана, а сам сейф, який орендував позивач спустошений. Позивач в квітні 2015 року звернувся до органів Міністерства внутрішніх справ України з повідомленням про викрадення вищезазначеного майна. Вважає, що бездіяльністю відповідача йому було нанесено матеріальну та моральну шкоду. Просить суд розірвати договір про оренду індивідуального банківського сейфу №48 від 13.01.2012 року між позивачем та відповідачем, стягнути з відповідача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди збитки в розмірі 7000 ОСОБА_3, що станом на 20.09.2017 р. становить 218960,00 грн., 37500000 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди 200000 грн.

Позивач ОСОБА_1, в судове засідання не зявився про день та час слухання справи повідомлені належно, надав заяву з клопотанням про відкладення слухання справи в звязку з перебуванням у відпустці його представника, але не надав жодного доказу на підтвердження зазначеного.

Представник відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» у судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином надав суду заяву з клопотанням слухати справу без їхньої участі та просив відмовити у задоволенні заявлених вимогах в повному обсязі.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 27.09.2017 р. провадження у зазначеній цивільній справі відкрито та справу призначено до розгляду.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 28.12.2017 р. продовжено судовий розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

Згідно пп.9 п.1 Розділу XIII Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 3-4 ст. 3 ЦПК України, суд приходить до висновку, що подальший розгляд цієї справи належить проводити за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України, в частині у якій вони не встановлюють нових обовязків, скасовують чи звужують прав, що належні учасникам судового процесу, чи обмежують їх використання.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що згідно заяви №0029 від 13.01.2012 року між сторонами було укладено договір оренди індивідуального сейфу. Позивачу було надано в оренду індивідуальний сейф №48 та ключ від сейфу №48, почав ним користуватися.

Відповідно до п. 1 Умов та правил користування індивідуальним сейфом депозитарне сховище для індивідуальних повинно охоронятися Банком. Пунктом 3.3 договору оренди передбачено, що Банк зобов'язаний надати сейф у справному стані. Допускати до роботи із сейфом тільки одноособово позивача або його довірену особу за наявності у останньої документів, які надають їм таке право. У разі поломки сейфу зробити заміну несправного сейфа на справний. Банк повинен не допускати до роботи із сейфом осіб, які не мають завіреної нотаріусом довіреності від позивача.

Відповідно до п.5 Умов та правил користування індивідуальним сейфом, ні одна зі сторін не може нести відповідальність за невиконання своїх зобовязань (в тому рахунку відшкодування шкоди) у звязку з факторами, яки перебувають поза контролем цієї сторони, які неможливо передбачити або неможливо застережи ти, такі як стихійні лиха (пожари, повені, землетруси, аварії та інші), соціальні конфлікти (страйки, цивільна війна та інше), прийняття законів, які суттєво обмежують або забороняють виконання обовязків сторонами по цьому договору.

Згідно копії витягу з кримінального провадження №0001493,судом встановлено, що було розпочате досудове розслідування та 17.04.2015 р. внесено відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, відповідно до заяви потерпілого ОСОБА_1, відповідно до якою було скоєно крадіжку майна, яке належить ОСОБА_1, у особливо великих розмірах, з приміщення відділення «Приватбанка» розташованого у м. Донецьк.

Відповідно листа №4/Н-701 від 21.09.2015 р. слідчого управління ГУМВС України в Донецькій області ОСОБА_1 повідомлено, що відомості у зв'язку з викраденням особистого майна із сейфу, за ознаками скоєння злочину передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та передано на досудове розслідуванням до СВ Великоновоселківського РВ ГУМВС України в Донецькій області для подальшого розслідування..

Відповідно листа №Н-360/20/02-2016 від 04.05.2016 р. слідчого управління ГУМВС України в Донецькій області, ОСОБА_1 повідомлено, що слідство по кримінальному провадженню №0001493 передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України з питань викрадення майна з індивідуального банківського сейфу VIP- відділення ПАТ КБ «Приватбанк» розташоване у ОСОБА_2 триває. Також повідомлено, що 07.12.2015 р. до Красноармійського ВП ГУНП в Донецькій області надійшла заява директора Восточного РУ ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_3 про те, що у травні 2014 року невстановлені особи зі зброєю проникли до будівлі відділення «Ульянівське» ПАТ КБ «Приватбанк» розташоване за адресою ОСОБА_2 буд. Шевченко 65 та заволоділи майном та грошовими коштами банку. За вказаним фактом СВ Красноармійського ВП ГУНП в Донецькій області внесено відомості до ЄРДР за №0002996 за ч.3 ст. 187 КК України, відносно якого 21.01.2016 р. визначено територіальну підсудність за СВ Великоновоселківського РВ ГУМВС України в Донецькій області. Досудове розслідування триває.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Із укладеного договору вбачається, що розірвання договору здійснюється шляхом підписання сторонами додаткової угоди до договору (розділ 4 Договору), тобто при укладенні договору сторонами було визначено позасудовий порядок розірвання договору, але позивач, в порушення ст. 652 ЦК України, не звертався до відповідача з відповідною заявою про розірвання договору, а відразу звернувся до суду із вимогою про розірвання договору, що також не відповідає положенням ст. 5 ЦПК України, тому в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд вважає, що в задоволенні слід відмовити з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала предявлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу..

Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що за фактом заволодіння майна позивача, проводиться досудове розслідування.

Умовами договору та правил користування індивідуальним сейфом, зокрема п.5 передбачено, що ні одна зі сторін не може нести відповідальність за невиконання своїх зобовязань (в тому рахунку відшкодування шкоди) у звязку з факторами, які перебувають поза контролем цієї сторони та які неможливо передбачити або неможливо застерегти.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідач також звертався 07.12.2015 р. до Красноармійського ВП ГУНП в Донецькій області з приводу того, що у травні 2014 року невстановлені особи зі зброєю проникли до будівлі відділення «Ульянівське» ПАТ КБ «Приватбанк» розташоване за адресою ОСОБА_2 буд. Шевченко 65 та заволоділи майном та грошовими коштами банку. За вказаним фактом СВ Красноармійського ВП ГУНП в Донецькій області внесено відомості до ЄРДР за №0002996 за ч.3 ст. 187 КК України.

А також позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що саме відповідачем позивачу нанесено матеріальні збитки.

Суд не бере до уваги посилання позивача на те, що в звязку викраденням в жовтні 2014 року його майном з індивідуального банківського сейфу VIP- відділення ПАТ КБ «Приватбанк» розташованого у м. Донецьк, має нести відповідальність саме ПАТ КБ «Приватбанк», оскільки надані на підтвердження цього факту звернення до слідчого управління ГУМВС України в Донецькій області, не можуть свідчити про те, що відповідачем завдано шкоду позивачу. Також, з урахуванням того, що проводиться досудове розслідування за фактом викрадення майна, позивачем не надано відповідного рішення суду, яке набрало законної сили, зокрема вирок, який є обовязковими для судув розумінні ст. 81 ЦПК України, що розглядає справу, яким встановлено вину особу, стосовно якої ухвалений вирок, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди не підлягають задоволенню.

Оскільки вирішення позовної вимоги про стягнення моральної шкоди є похідною вимогою від матеріальної шкоди, в задоволенні якої позивачу відмовлено, суд дійшов висновку, що дана вимога задоволенню не підлягає.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживача не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12,13,81,259,258,263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача відмовити.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Донецької області через Селидівський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а після її функціонування, безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя