Справа № 713/636/18
Провадження №2/713/311/18
11.07.2018 м. Вижниця
Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Кибич І.А., з участю секретаря Мірчева О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вижниця цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором до відповідача ОСОБА_1
Посилаються на те, що згідно укладеного договору №б/н від 25.04.2008 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 6000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.
ОСОБА_2 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті vvww.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.
ОСОБА_2 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та тарифами банку складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.
Зазначили, що ОСОБА_2 порушив умови кредиту, не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобовязаннями, що відповідно відображено у розрахунку заборгованості. 21.09.2016 року позичальник ОСОБА_2 помер.
На виконання вимог ст.1281 ч.1 ЦК України, ПАТ КБ «ПриватБанк» 25.12.2017 року була направлена претензія кредитора до Вижницької державної нотаріальної контори. 19.01.2018 року було отримано відповідь Приватного нотаріуса, в якій зазначалось, що спадкоємцем померлого ОСОБА_2, що звернулась із заявою про прийняття спадщини є ОСОБА_3. 07.02.2018 року до спадкоємця, ОСОБА_3, було направлено лист-претензію, згідно яких ПАТ КБ «ПриватБанк» пред'явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Станом на дату смерті заборгованість ОСОБА_2 перед Банком за кредитним договором № б/н від 25.04.2008 року становить 6954,49 грн. з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, яка складається з наступного: - 6954,49 гри. - нараховано пені.
Просять стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором №б/н від 25.04.2008 року в розмірі 6954,49 грн. та судові витрати.
В судове засідання представник ПАТ КБ «ПриватБанк» не зявився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, одночасно з позовом подав заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача ПАТ КБ «ПриватБанк», позовні вимоги підтримують в повному обємі, просять їх задовольнити, не заперечують щодо винесення заочного рішення по справі.
В судове засідання відповідач ОСОБА_1 не зявилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності суду не надано, відзив не надано, в звязку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за її відсутності.
На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, врахувавши думку представника позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо заочного порядку розгляду справи, прийшов до висновку, що позов ПАТ КБ «ПриватБанк» є обґрунтований і підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що 25.04.2008 року між позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено договір №б/н від 25.04.2008 року, останньому надано кредит у розмірі 6000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом, що підтверджується копією заяви.
З копії заяви ОСОБА_2 від 25.04.2008 року вбачається, що останній своїм підписом надав згоду, що підписана ним заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, і Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.
Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.
Відповідно до п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобовязань за договором на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту Овердрафту), оплати винагороди Банку.
Відповідно до п.1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг, договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.
Таким чином ПАТ КБ «ПриватБанк» належним чином виконав зобовязання перед ОСОБА_2, відкривши останньому кредитну лінію, якою ОСОБА_2 користувався.
З копії розрахунку заборгованості станом на 15.08.2018 року вбачається, що заборгованість ОСОБА_2 по кредитному договору №б/н від 25.04.2008 року становить 6954,49 грн.
21 вересня 2016 року ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть ОСОБА_4 І-МИ №166173, виданого 21.09.2016 року виконавчим комітетом Іспаської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №45.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права й обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за винятком прав і обов'язків, зазначених у статті 1219 ЦК України(статті 1218, 1231 цього Кодексу).
Згідно ч.2 ст.1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи.
Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).
Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статті 1269 ЦК України.
Так, згідно із частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 цього Кодексу «Оформлення права на спадщину»).
Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК України).
Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).
Таким чином, спадкові права є майновим об'єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.
Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що хоч отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов'язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора.
Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов'язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема, з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця.
Оскільки зі смертю боржника зобов'язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов'язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми. Саме на підставі норм статей 1281, 1282 ЦК України кредитор заявив вимоги до спадкоємців. (правовий висновок ВСУ у постанові №6-2962 від 12.04.2017р., постанова Верховного Суду у справі № 754/2946/15-ц номер провадження 61-1016св18 від 22.01.2018р.)
З матеріалів спадкової справи вбачається, що відповідачка ОСОБА_1 23.03.2017 року подала до приватного нотаріуса Вижницького районного нотаріального округу ОСОБА_5 заяву про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_2, що підтверджується копією заяви. Інші спадкоємці майна померлого ОСОБА_2 відмовились від прийняття спадщини, про що подали відповідні заяви.
Ухвалою Вижницького районного суду Чернівецької області від 04.07.2017 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 25.04.2008 року, на підставі ст.122 ч.2 п.5 ЦПК України.
Звернення кредитора із відповідною вимогою до нотаріальної контори є належним підтвердженням дотримання позивачем строку, встановленого ч.2 ст. 1281 ЦК України.
12.01.2018 року приватний нотаріус Вижницького районного нотаріального округу ОСОБА_5 направила ОСОБА_1 повідомлення щодо претензії кредитора від 02.11.2017 року про наявність заборгованості у ОСОБА_2 за кредитним договором №б/н від 25.04.2008 року на суму 6954,49 грн., що підтверджується копією листа.
31.01.2018 року на адресу відповідача ОСОБА_1 позивачем було надіслано лист-претензію про сплату заборгованості за договором №б/н від 25.04.2018 у сумі, що станом на дату смерті позичальника становить 6954,49 грн., що підтверджується копією листа.
Таким чином, аналізуючи зазначені норми закону, повно та всебічно з'ясувавши вищевказані обставини, які стосуються предмету доказування, та оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами у справі доказів, на думку суду, до спадкоємця майна померлого ОСОБА_2 ОСОБА_1 разом із правом на спадкування, перейшло зобов'язання з повернення кредиту спадкодавця.
Вимога ПАТ КБ «ПриватБанк» про повернення кредитної заборгованості у розмірі, що станом на дату смерті позичальника ОСОБА_2 становить 6954,49 грн., відповідачкою ОСОБА_1, як спадкоємцем майна померлого боржника задоволена не була, та розмір заборгованості відповідачем не заперечений.
Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч.1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Доказів щодо дійсної вартості спадкового майна суду не надано.
Доказів щодо дійсної вартості спадкового майна відповідач ОСОБА_1 не надала. Обставини щодо недостатності отриманого відповідачем ОСОБА_1 у спадщину майна, для покриття боргових зобов'язань спадкодавця предметом розгляду у даному спорі не були.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що права позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» були порушені відповідачем ОСОБА_1 в зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору.
На підставі викладеного позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 25.04.2008 року в сумі 6954,49 грн. підлягають до задоволення.
Суд вважає за необхідне, відповідно до ст.141 ЦПК України, стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» сплачений судовий збір в сумі 1762,00 гривень.
Відповідно до п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ перехідних положень цивільно-процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Керуючись ст.ст. 526, 527, 530, 1048-1050, 1054, 1218-1223, 1268, 1270, 1281, 1282 ЦК України, ст.ст.4, 13, 141, 258-265, 280-282, 354 ЦПК України, Суд, -
УХВАЛИВ:
Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Чернівецької області через Вижницький районний суд Чернівецької області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя: І. А. Кибич