Справа № 587/831/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2018 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Степаненка О.А., за участю секретаря судового засідання Токаревій В.М., представників відповідача ОСОБА_1, ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Зарічний Відділ державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області про зміну розміру аліментів, стягнення пені,
Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала.
Представники відповідача проти позову заперечували, зазначаючи що він хворіє, є алкозалежною людиною, страждає на алкоголізм, не має змоги платити аліменти у більшому розмірі, підстав для стягнення пені не має.
Представник Зарічного Відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області в судове засідання не зявився, в своїй заяві при розгляді справи покладався на розсуд суду.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.
В суді встановлено, що згідно з рішенням Сумського районного суду Сумської області від 24 вересня 2012 року змінено розмір аліментів, стягнутих за рішенням Сумського районного суду Сумської області від 20 грудня 2005 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, і визначено аліменти в розмірі ? частини усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до повноліття дитини( арк.с.9).
На даний час донька проживає з матір*ю і знаходиться на її утриманні, що не оспорюється сторонами.
У відповідності з ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з ч. 1 ст. 181 СК способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.
Разом з тим, у відповідності з ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ст. 192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них.
У зв'язку з викладеним, суд вважає що розмір аліментів визначений судом раніше, підлягає збільшенню, оскільки він не відповідає інтересам дитини.
Оскільки відповідач є батьком дитини і відповідно до законодавства повинен надавати кошти на утримання дитини, яка знаходиться на вихованні матері, з нього на користь позивачки необхідно стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку(доходів), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
За таких обставин задоволення позову в повному обсязі не суперечить діючому законодавству, оскільки законом передбачено стягнення аліментів на утримання дитини не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.
Згідно з п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
У відповідності з ч.1 ст. 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 відсотка від суми несплачених аліментів за кожний день прострочення.
Оскільки зобовязання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен зясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобовязань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обовязку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Аналогічна позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 2 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, №6-149цс14 від 1 жовтня 2014р., по справі № 6-81 цс 13.
У відповідності з зазначеними рішеннями неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).
Позивачкою наданий розрахунок заборгованості по аліментах(ар.с. 12). Порядок та методика розрахунків не суперечить положенням, що містяться в правовому висновку Верховного Суду України, який на засіданні Судової палати у цивільних справах 11 вересня 2013 року розглянув справу № 6-81цс13, предметом якої був спір про стягнення заборгованості за аліментами та пені від суми несплачених аліментів, а також іншим правовим висновкам, що містяться в постановах Верховного Суду України від 2 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16,№6-149цс14 від 1 жовтня 2014р.).
Разом з тим, вирішуючи питання про розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача, суд виходить з розяснень, що містяться в п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у відповідності з якими передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки /пені/ настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками, тощо.
В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення.
Відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України розмір неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.
Суд вважає встановленим, що відповідач має скрутне матеріальне становище, ніде не працює. Як обставину, що також має потягти за собою зменшення розміру пені, суд враховує і те, що ОСОБА_4 тривалий час перебував на лікуванні після травми ноги (арк.с.34-49), перебуває на обліку Обласного наркологічного диспансеру у лікаря нарколога з діагнозом «психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, активна залежність».(арк.с.106).
Отже, з врахуванням зазначених обставин суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 7000 гривень пені за прострочення виплати аліментів, відмовивши в іншій частині за безпідставністю позовних вимог.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
Керуючись ст. ст. керуючись ст. ст. 141, 263, 264, 265 ЦПК України, ст. ст. 180, 181, 182, 183, 191,192 Сімейного кодексу України, п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", суд
В И Р І Ш И В :
Змінити розмір аліментів, стягувати з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, іпн НОМЕР_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_3, іпн НОМЕР_2, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку(доходів), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 7000 гривень пені за прострочення виплати аліментів за період з 01 вересня 2014 року по 01 січня 2018 року.
Виконавчий лист, №1817/3330/12, виданий на підставі рішення Сумського районного суду Сумської області від 24 вересня 2012 року, відкликати.
В іншій частині позову відмовити за безпідставністю позовних вимог.
Стягнути з ОСОБА_4 704 гривні 80 копійок судового збору в доход держави.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Сумської області через Сумський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя