Справа № 396/910/18
Провадження № 2/396/410/18
РІШЕННЯ

Іменем України

24.07.2018 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області

у складі: головуючого Шепетько Володимир Іванович

з участю секретаря Корольової Ю.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Новоукраїнка Кіровоградської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Новоукраїнська міська рада, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вимогою про визнання ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4, такими, що втратили право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1. Вимоги обґрунтувала тим, що вона являється власником будинку на підставі договору купівлі - продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Новоукраїнського районного нотаріального округу Українською Н.М., зареєстрованого в реєстрі за № 1471, 21.08.2009 року, який розташований за адресою: АДРЕСА_1. Відповідачі з 2010 року, виїхали на територію Російської Федерації, та не проживають з того часу в будинку позивача, тобто більше семи років. Добровільно приїхаи та знятися з місця реєстрації відповідачі не бажають. На даний час, позивач планує подарувати даний будинок, але реєстрація відповідачів у вказаному будинку позбавляє позивача можливості повноправно здійснювати свої права власника, на власний розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном придбаним для вільного використання та проживання в ньому. Оскільки при нотаріальному оформленні документів необхідно виписати всіх мешканців або отримати їх згоду на вчинення нотаріальних дій. Тому була змушена звернутися до суду з даним позовом.

Позивач в судове засідання не зявилась, надавши суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позов підтримує в повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час, день та місце слухання справи повідомлені через офіційний веб-сайт судової влади України.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, будь-яких клопотань, заяви чи пояснень не надав, його неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.

Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності сторін, без фіксації ходу судового засідання технічним засобом, згідно ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 21 серпня 2009 року громадянка Росії ОСОБА_3 від імені якої діє на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Новоукраїнського районного нотаріального округу Українською Н.М. 12.09.2008 року по р № 3074 ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_5 продавець, а з другої сторони ОСОБА_1 покупець, уклали договір про таке: ОСОБА_3 (в особі представника) передає у власність (продає) ОСОБА_1 набуває у власність (купує) житловий будинок з господарськ -побутовими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8).

Згідно даних домової книги ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстровані за вищевказаною адресою (а.с. 10, 11).

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов громадянки ОСОБА_1, АДРЕСА_1 від 14.05.2018 року №1226/02-31 складеного дупутатом Новоукраїнської міської ради Соколовським О.М. відповідного до якого, було проведено обстеження житлово - побутових умов гр. ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6, яка зареєстрована і проживає за адресою: АДРЕСА_1. Ввстановлено, що її родичі, а саме ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстровані, але не проживають за даною адресою з 2010 року так, як знаходяться в Російській Федерації (а.с. 9).

Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379,382 ЦК України). Права власника житлового будинку квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч.1 ст.156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири), член його сімї вправі вселити в займане ним жиле приміщення інших членів сімї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. При цьому положенням ч. 4 цієї статті встановлено, що припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

У розумінні положень ст.64 ЖК України, до членів сімї належать дружина, діти, батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї.

Статтею 47 Конституції України, закріплено право кожного громадянина України на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Згідно вимог ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до абз.1 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Суд може продовжити пропущений строк у разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо).

Актом не проживання осіб за місцем реєстрації підтверджено факт не проживання ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 більше одного року за адресою: АДРЕСА_1. Тобто, станом на день розгляду справи, підтверджується не проживання відповідачів у житловому будинку позивача більше одного року.

Частиною 2 ст.405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, відповідачі, будучи зареєстрованими в будинку позивача, порушує його права та законні інтереси, як власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном.

Обставин, які б свідчили, що позивач або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали та в цей час перешкоджають відповідачам у користуванні будинком, або що з цього питання вони зверталися до суду чи до правоохоронних органів, судом не встановлено, як і доказів того, що відповідачі відсутні за місцем реєстрації з поважних причин.

Судом встановлено, що договір про порядок користування житловим приміщенням між сторонами не укладався.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 втратили право на користування належним позивачу на праві власності житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1, внаслідок відсутності останніх за місцем реєстрації понад один рік.

Рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, в силу ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №20, є підставою для зняття цієї особи з реєстрації місця проживання.

Керуючись ст.ст. 41,47 Конституції України, ст.ст. 16,317,319,321,391,405 ЦК України, ст.ст. 64,71,72,156 ЖК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1, що є підставою для зняття їх з реєстраційного обліку.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, визнати такою, що втратила право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1, що є підставою для зняття їх з реєстраційного обліку.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, визнати такою, що втратила право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1, що є підставою для зняття їх з реєстраційного обліку.

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1, що є підставою для зняття їх з реєстраційного обліку.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене до Кропивницького апеляційного суду через Новоукраїнський районний суд протягом тридцяти днів з моменту проголошення.

Головуючий: В. І. Шепетько