АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 639/4834/17(категорія: договірні)

Провадження № 22-ц/790/2050/18

19 липня 2018 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого - Кіся П.В.,

суддів: - Бурлака І.В.,

- Хорошевського О.М.,

за участю секретаря - Пузікової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 15 січня 2018 року (суддя Єрмоленко В.Б.)

у цивільній справі № 639/4834/17 за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум», Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ « Фінансова Компанія «РАТІО ІНВЕСТ»

про визнання недійсним пункту кредитного договору, -

встановив:

14.08.2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з зазначеним позовом.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за умовами кредитного договору, укладеного 20.08.2008 року між ним та публічним акціонерним товариством «Банк Форум» (далі за текстом - ПАТ «Банк Форум»), йому відкрито відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі з лімітом кредитування 9 950 000 доларів США строком до 20 серпня 2015 р. зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 13,5 % річних. Додатковим договором від 28.12.2009 р. змінено п.1 договору щодо відкриття позичальнику невідновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування 2 843 614 доларів США 60 центів, додатком № 1 від 20.11.2010 р. до кредитного договору змінено ліміти кредитування. Пунктом 4.1 кредитного договору визначено, що за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову плату процентів, позичальник сплачує неустойку у вигляді пені у розмірі 0,2% за кожен день прострочення, що обчислюється з суми неповерненого кредиту та /або несплачених процентів , тобто становить майже 73% від суми кредиту та/або відсотків за рік. Позивач вважає, що зазначений пункт кредитного договору суперечить вимогам законодавства, містить несправедливі умови, порушує баланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача, визначає непропорційно велику суми компенсації у разі невиконання з будь-яких причин зобов'язань, перевищує розумні межі за послуги та не відповідає передбаченим ст.ст. 509, 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складових конституційного принципу верховенства права. ОСОБА_3 посилається також на те, що встановлена відповідальність у розмірі фактично 73% річних в порівнянні з обліковою ставкою НБУ у подвійному розмірі станом на день укладення договору втричі перевищує розмір відповідальності у господарських відносинах, в той час, як у відносинах із споживачем презюмується слабкість споживача та необхідність його більшого захисту в порівнянні з підприємцем (суб'єктом господарювання). 29.07.2016 р. ПАТ «Банк Форум» за відповідним договором № 159-Ф відступило ТОВ «Фінансова компанія «Ратіо Інвест» права вимоги до боржника. При загальному розмірі заборгованості за основним кредитом та відсотками -1133895,20 дол. США, нарахована пеня без визначення періоду нарахування складає -786 478,79 дол. США. На підставі викладеного, позивач вважає, що умови пункту 4.1 кредитного договору мають бути визнані недійсними як такі, що не відповідають вимогам ст.ст. 203, 215 ЦК України та п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 15 січня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_3 до ПАТ «Банк Форум», ТОВ «Фінансова Компанія «РАТІО ІНВЕСТ» про визнання недійсним пункту кредитного договору відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове , яким позов задовольнити.

В якості доводів своїх вимог апелянт посилався на неправильне застосування судом норм матеріального права, а саме - п. 5 ч. 3 ст. 18, п. 4 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», п. 6 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України. Зазначає, що визначений у п. 4.1. кредитного договору розмір пені - 0,2 проценти за кожен день прострочення, що обчислюється з суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів, що фактично становить 73% від суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів за рік, перевищує розумну межу плати за послугу, яка встановлена законом, є явно завищеною, не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.

Заперечуючи проти вимог апеляційної скарги, ТОВ «Фінансова Компанія «РАТІО ІНВЕСТ»подало відзив, у якому зазначало, що доводи, викладені в апеляційній скарзі є безпідставними та необґрунтованими, рішення суду ухвалено у відповідності до вимог чинного законодавства, судом правильно застосовано норми матеріального права із додержанням норми процесуального.

Відповідно до Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» внесено зміни до Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), який набув чинності 15 грудня 2017 грудня.

Згідно з Перехідними положеннями ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанції розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року в редакції чинній на момент розгляду справи.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи сторін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судовим розглядом встановлено, що Акціонерний комерційний банк «Форум» та ОСОБА_3 20.08.2008 р. уклали кредитний договір № 0435/08/01- СLNv , згідно якого Банк відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі з лімітом кредитування 9 950000 доларів США строком по 20.08.2015 р. За користування кредитними коштами встановлена плата в розмірі 13,5 процентів річних. Забезпеченням повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування та можливої неустойки ( штраф, пеня) є договори іпотеки житлових будинків та земельних ділянок.

Додатковим договором від 28.12.2009 р. сторонами викладено нову редакцію п.п. 1.1 кредитного договору про відкриття невідновлювальної кредитної лінії на споживчі цілі з лімітом кредитування 2 843 614 доларів США 60 центів. Ліміт кредитування за кредитною лінією зменшується згідно з графіком ( додаток 1 до договору), який є невід'ємною частиною кредитного договору.

Пунктом 4.1 кредитного договору передбачено, що у випадку несвоєчасного повного чи часткового повернення кредитних коштів та несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів, позичальник сплачує неустойку у вигляді пені у розмірі 0,2 процентів за кожен день прострочення, що обчислюється з суми неповерненого кредиту та /або несплачених процентів.

Дані положення зазначені у Розділі 4 «Санкції, забезпечення виконання зобов'язань» кредитного договору, з яким позичальник ознайомлений. Пунктом 7.2 кредитного договору визначено, що сторони фіксують свою згоду з тим, що ними узгоджені усі істотні умови, договір відображає повне розуміння сторонами його предмету та інших питань, зазначених у договорі. Умови кредитування відповідно до п.2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» позичальником отримано до укладення договору.

За договором про відступлення прав вимоги № 159-Ф від 29.07.2016 р. ПАТ «Банк Форум»,в особі начальника Управління досудової роботи з проблемними активами корпоративного бізнесу Департаменту ліквідаційних процедур ПАТ «Банк Форум» відступив ТОВ «Фінансова компанія «Ратіо Інвест» права вимоги до боржника, що належать первісному кредитору на підставі кредитного договору. Станом на дату укладення цього договору загальний розмір заборгованості боржника ОСОБА_3 складає 47 626 826,47 грн. ( 1 920 374,01 долари США) та 5000 грн., з яких заборгованість по основній сумі кредиту- 21 530 640,63 грн. ( 868 233,87 дол. США), заборгованість по процентам- 6587 924,35 грн. ( 265 661,35 дол. США), а всього 28 118 564,98 грн. ( 1133 895,20 дол. США) та крім того, пеня- 19 503 261,49 грн. ( 786 478,79 дол. США), штраф 5000 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку щодо відсутності підстав визнання пункту 4.1. кредитного договору від 20.08.2008 року недійсним, адже відсутні підстави вважати його положення несправедливими, а на момент підписання договору його істотні умови позивачем були погоджені та прийняті.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, вважає їх законними та обґрунтованими.

Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За положеннями статей 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. (ч. ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України)

За змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Суд першої інстанції, перевіряючи законність та обґрунтованість позовних вимог, правильно виходив із того, що кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; позивач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконував його умови. А тому суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання недійсними пункту 4.1. оспорюваного договору, правильно застосувавши положення статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року (справа № 6-1341цс15), постановах Верховного Суду від 30.01.2018 року (справа № 752/2236/15-ц, провадження № 61-291св18), від 12.04.2018 року (справа № 591/3625/16-ц, провадження № 61-15013св18) та від 16.05.2018 року (справа № № 357/9562/15-ц, провадження № 61-20825св18).

Також колегія суддів звертає увагу, за своїм правовим характером пеня, яка є видом забезпечення виконання зобов'язання та обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, а тому доводи позивача про невідповідність положень кредитного договору щодо визначення розміру пені нормам статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» є безпідставними.

Крім того, як правильно зазначено судом першої інстанції, відповідно до ст. ст. 551, 616 ЦК України при перевищенні пенею розміру збитків, наявності інших обставин її розмір може бути зменшений за рішенням суду, що є правовою гарантією визначення пені в розумних та справедливих розмірах.

Отже, позивачем його вимоги не доведені належними та допустимими доказами, висновків суду першої інстанції апеляційна скарга не спростовує, а тому в її задоволенні необхідно відмовити, а рішення залишити без змін, адже воно ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, то судові витрати у вигляді сплаченого ОСОБА_3 судового збору необхідно залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 2, 141, п. 1 ч.1 ст.374, ст. ст. 375, 381-384, 389 ЦПК України, (в редакції закону №2147- VІІІ від 03.10.2017 р.), апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 15 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 липня 2018 року

Головуючий - П.В. Кісь

Судді: І.В. Бурлака

О.М. Хорошевський