Справа № 626/1339/18
Провадження № 2-о/626/49/2018
РІШЕННЯ

Іменем України

02.07.2018 року м. Красноград

Красноградський районний суд Харківської області

в складі: головуючого судді Рибальченко І.Г.,

за участі секретаря Скачко Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Кегичівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області про встановлення факту народження дитини,-

ВСТАНОВИВ:

До Красноградького районного суду Харківської області звернулася ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту народження сина, який народився ІНФОРМАЦІЯ_6 року в м.Бахчисарай Бахчисарайського району Автономної Республіки Крим, Україна.

На обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_6 року вона, перебуваючи на тимчасово окупованій території в м. Бахчисарай, Бахчисарайського району, Автономної Республіки Крим народила дитину чоловічої статі. З метою зареєструвати факт народження сина заявник звернулася до Кегичівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області із заявою про видачу свідоцтва про народження дитини, однак їй було відмовлено у зв'язку із відсутністю документів, що відповідають законодавству України. З огляду на вищенаведене, ОСОБА_1 просить суд встановити факт народження сина, який народився ІНФОРМАЦІЯ_6 року, в місті Бахчисарай, Бахчисарайського району, Автономної Республіки Крим, матір'ю якого є ОСОБА_1 , батьком - ОСОБА_2

Від заявника ОСОБА_1 до початку судового розгляду надійшла письмова заява, в якій вона просила справу розглянути за її відсутності, заяву підтримує та просить встановити факт народження дитини.

Представник заінтересованої особи Кегичівського районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області в судове засідання не з"явився, при цьому були повідомлені про час і місце розгляду зааяви.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає заяву ОСОБА_1 такою, що підлягає задоволенню враховуючи наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15 вересня 2012 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_2. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є громадянами України , що встановлено з наданих копій паспортів громадянина України. ІНФОРМАЦІЯ_6 року в м. Бахчисарай, Автономної республіки Крим народився ОСОБА_3, батьком якого є ОСОБА_2, матір'ю - ОСОБА_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини , виданим органом, що не підконтрольний державній владі України.

Судом при наданні оцінки зазначеного документа, як доказу приймається до уваги, що хоча такий документ не є юридично дійсним, але він може підтверджувати, що певна установа, яка не діє у відповідності з українським законодавством, але de facto існує на окупованій території, зареєструвала факт народження певної особи.

Згідно свідоцтва про народження виданого 13.02.2018 року в м. Бахчисарай, Автономної республіки Крим, ІНФОРМАЦІЯ_6 року народився ОСОБА_3, батьками якого вказані ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

З копії довідки від 21.06.2018 року № НОМЕР_1 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи вбачається, що ОСОБА_1, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.

З матеріалів справи вбачається, що заявник звернувся до Кегичівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області із заявою про державну реєстрацію народження дитини, проте, листом від 22.06.2018 р. № 343/15.24-04-05 начальника вказаного відділу їй було відмовлено у державній реєстрації факту народження, з підстав пред'явлення документу, виданого на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Європейський суд з прав людини, наприклад, у справах "Лоізіду проти Туреччини", "Кіпр проти Туреччини" та "Мозер проти Республіки Молдови та Росії", зазначає, що "Зобов'язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать".

При цьому, за логікою вищезазначених рішень, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Згідно до п.18 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Встановлення факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації народження дитини та отримання свідоцтва про народження дитини.

Згідно ч. 1 ст. 144 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до ст.13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

У відповідності до наказів Міністерства юстиції України № 246/7 від 25 листопада 2014 року та № 935/5 від 17 червня 2014 року всі органи та підрозділи, які підпорядковані Міністерству юстиції України повинні були переміститися з тимчасово непідлеглих територій в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та перереєструватись, тому всі акти та документи, видані органами не переміщеними в населені пункти, на територіях яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та не перереєструвались з 01 грудня 2014 року вважаються недійсними.

Згідно до ст. 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Відповідно до п.п. 2, 3 ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Таким чином , свідоцтво про народження дитини, видане органом, що непідконтрольний державній владі України, є недійсним і не створює правових наслідків.

Згідно ч.1 ст. 18 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Враховуючи вищевикладене, Кегичівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Харківській області роз'яснено право про можливість звернення до суду з питання встановлення факту народження дитини .

Факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з'ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети.

Частиною 4 ст.49 ЦК України передбачено, що реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

За ч. 1 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов'язковою.

Відомості про народження особи підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян.

Відповідно до п.1, 5 ч. 4 ст. 13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження дитини.

Як передбачено п.7 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про громадянство України", особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

Оскільки реєстрація народження дитини в органах реєстрації актів цивільного стану України не проводилась, то є підстави в судовому порядку встановити факт народження дитини чоловічої статі ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_6 року у м. Бахчисарай Автономної республіки Крим, Україна, від батьків - матері: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянки України,та батька - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянина України.

З огляду на викладене, суд вважає, що дійсно для проведення державної реєстрації народження дитини є об'єктивні перешкоди.

З метою захисту прав і свобод громадян України, яким є син заявника, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення вимог про встановлення факту народження дитини, що надасть можливість отримати громадянину України свідоцтво про народження, батьками якого є громадяни України, виданого державним органом України.

Згідно абз. 1 ч. 4 ст. 317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст. ст.4-5, 12, 76-83, 259, 263-265, 315-319, 430 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту народження дитини - задовольнити.

Встановити факт народження ІНФОРМАЦІЯ_6 року ОСОБА_3 в місті Бахчисарай, Бахчисарайського району, Автономної Республіки Крим, батьком якого є ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянин України, уродженець смт. Куйбишеве, Бахчисарайського району, Республіки Крим та матір'ю - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянка України, уродженка м. Зорінськ, Перевальського району, Луганської області.

Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя