Номер провадження 4-с/756/119/18
У Х В А Л А

06 липня 2018 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Луценко О.М.

при секретарі Трінько Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу Публічного акціонерного товариства «Правекс-банк», заінтересована особа ОСОБА_1, на дії відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в м. Києві, -

В С Т А Н О В И В :

Між Акціонерним комерційним банком "ПРАВЕКС-БАНК", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПРАВЕКС-БАНК", та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №506-013/07Р від 18.10.2007р., відповідно до якого позивач зобов'язався надати кредит у розмірі 90 000 доларів США, а ОСОБА_1, в свою чергу, зобов'язався прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням та повернути на умовах договору.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між сторонами було укладено договір іпотеки №506-013/07Р від 18.10.2007р., нотаріально посвідчений та зареєстрований в реєстрі за №5328.

За умовами договору іпотеки 3-ю особою як іпотекодавцем передано в іпотеку позивачу як іпотекодержателю належне на праві власності майно - квартиру АДРЕСА_1

Згідно п. 1.7 договору іпотеки іпотекодавець не має права відчужувати предмет іпотеки або наступну іпотеку (заставу) іншим особам, реєструвати інших осіб.

У зв'язку з порушенням ОСОБА_1 взятих на себе зобов'язань за кредитним договором рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 27.05.2016року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ « Правекс- Банк» заборгованість у сумі 142 727,90 доларів США та видано виконавчий лист, який позивачем було пред'явлено на примусове виконання до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в м. Києві.

22.08.2016 р. державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в м. Києві було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№151960566 з примусового виконання рішення суду, 22.08.2016 р. було винесено постанову про опис та арешт майна боржника, а саме - квартири АДРЕСА_1

Згідно довідки комунального концерну « центр Комунального сервісу» на вимогу державного виконавця за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_2( дружина) та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (син).

Державним виконавцем скеровано запит до Служби у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації щодо надання дозволу на реалізацію вказаної квартири, право користування якою має неповнолітня дитина, з метою виконання виконавчого листа № 2/756/881/16 від 27.05.2016р.

Згідно відповіді Служби у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації від 24.03.2017 р. №104-2200 відмовлено в наданні відповідного дозволу.

Представник скаржника в судовому засіданні скаргу підтримав та просив суд ухвалити рішення, яким скаргу задовольнити.

Інші учасники в судове засідання не з'явилися про дату, місце та час повідомлялися належним чином про причини неявки суд не повідомили.

Ознайомившись з матеріалами скарги, суд приходить до висновку про задоволення вимог скарги за таких підстав.

Згідно ч. 7 ст. 51 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.16 р. №1404-VIII примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

Згідно загальних положень ч. 3-4 ст. 50 Закону щодо звернення стягнення на об'єкти нерухомого майна фізичної особи у разі звернення стягнення на об'єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з'ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об'єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об'єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Згідно ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно ст. 41 Закону реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону.

Вказані Закони не містять права або обов'язку державного виконавця у випадку з'ясування реєстрації місця проживання малолітньої дитини за адресою нерухомого майна, що є предметом стягнення, отримувати згоду органу опіки і піклування на відчуження нерухомого майна.

Згідно п. 28 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.12 р. № 512/5, у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої статті 37 Закону.

Відповідно до ч.3 ст. 17 Закону України від 26.04.01 р. №2402-III "Про охорону дитинства" батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

Згідно ст. 12 Закону України від 02.06.05 р. №2623-IV "Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей" для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав і охоронюваних законом інтересів дітей при наданні згоди на вчинення правочинів щодо належного дітям нерухомого майна.

Згідно п. 66, 67 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.08 р. № 866, служба у справах дітей за місцем знаходження майна надає консультації громадянам з питань підготовки необхідних документів щодо відчуження майна дитини.

Дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким має дитина, надається районною, районною у мм. Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчим органом міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об'єднаної територіальної громади за поданням служби у справах дітей після проведення зазначеною службою перевірки документів за місцем знаходження майна протягом одного місяця з дня надходження заяви на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини лише у разі гарантування збереження її права на житло і оформляється рішенням, витяг з якого видається заявникам службою у справах дітей.

Вказані положення стосуються розгляду звернень на вчинення саме правочинів щодо нерухомого майна дитини, тобто, за результатом добровільних звернень осіб, які мають намір розпорядитися належним дитині майном або майном, на яке у дитини є право користування, і не стосуються примусового відчуження майна, оскільки в таких випадках мова йде не про намір зацікавлених осіб розпорядитися майном, а про задоволення прав третіх осіб на нього.

Відповідно до статей 50, 51, 61, 62 Закону України "Про виконавче провадження" примусова реалізація предмета іпотеки за рішенням суду (виконавчим написом) з прилюдних торгів не є правочином, а є виконанням рішення суду (виконавчого напису), а отже, згода органу опіки та піклування на реалізацію квартир з аукціону в процесі виконання рішення суду (виконавчого напису) не потрібна.

Зазначена правова позиція узгоджується з висновками ухвали Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 15.09.10 р. (у справі №6-7615св10).

Крім того, в даному випадку згідно матеріалів справи при укладенні договору іпотеки, іпотекодавець гарантував, що йому невідомі права інших осіб на предмет іпотеки, отже при укладенні договору, права малолітніх або неповнолітніх дітей порушені не були.

На момент укладення договору іпотеки неповнолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, не був зареєстрований у квартирі, переданій в іпотеку, оскільки його було зареєстровано після укладення договору іпотеки, без повідомлення і згоди іпотекодержателя, і вказаний факт реєстрації не може використовуватися для позбавлення кредитора права отримати задоволення своїх вимог за рахунок конкретного переданого в іпотеку майна.

Вказане свідчить про допущення органом стягнення протиправної бездіяльності щодо примусового виконання виконавчого документа і є підставою для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Скаргу задовольнити.

Зобов'язати відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в м. Києві провести усі необхідні заходи щодо примусової реалізації в рамках виконавчого провадження ВП №51960566, квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та яка належить на праві власності ОСОБА_1 без отримання згоди Органу опіки та піклування Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається Апеляційному суду м. Києва протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.М. Луценко