АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

Справа № 623/1857/16-ц

Провадження № 22-ц/790/3552/18

31 липня 2018 року

м. Харків

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії:

головуючого Сащенко І.С.

суддів Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,

за участю секретаря Бойко А. О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 комунального підприємства теплових мереж

на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 14 березня 2018 року (суддя Винниченко П.П.)

по справі за позовом ОСОБА_1 комунального підприємства теплових мереж до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за теплопостачання, -

встановив:

У липні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за теплопостачання і просив стягнути з відповідачів 3009,69 гривень за період з квітня 2013 року по січень 2016 року. ОСОБА_2, ОСОБА_3 позов не визнали в повному обсязі, заявили зустрічний позов в якому вказали, що у вказаний період позивачем не надавались послуги з теплопостачання, просили відмовити в позові і зобовязати ІКПТМ встановити прилади вимірювання послуг теплопостачання.

В обґрунтування позовних представник позивача ОСОБА_1 комунального підприємства теплових мереж зазначав, що відповідачі проживають в квартирі № 51А по пр-ту Незалежності, 54 в місті Ізюмі Харківської області і їм належить в цій квартирі приміщення площею 18, 5 м кв., починаючи з квітня 2013 року по січень 2016 року відповідачі тільки двічі внесли плату за опалення житла у червні та вересні 2013 року. Зазначив, що послуги з теплопостачання надавались відповідачам належним чином. Зустрічний позов вважав безпідставним, оскільки лічильник на будинок було встановлено за планом підприємства, а не за вимогою відповідачів.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3 зазначали, що ОСОБА_2 і ОСОБА_3 дійсно є власниками приміщення у спірній квартирі, але їм належить кімната площею 14, 4 м кв. в якій вони в той час і проживали і чому позивач нараховує борг за кімнату більшого розміру 18, 5 м кв. і яка їм не належить позивач не пояснює. За час виникнення заборгованості з нею проживала її донька ОСОБА_3, яка теж є власником житла і на той час була неповнолітньою і чому позивач заявляє до неї вимоги він також не пояснює. У вказаний період позивач не надавав послуг з теплопостачання, договір з нею на теплопостачання не укладався. Позивач не предявляв претензій під час виникнення заборгованості оскільки не надавав послуг теплопостачання. Крім того вважали, що строки позовної давності сплили.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 комунального підприємства теплових мереж позовні вимоги підтримав, зустрічний позов вважав безпідставним.

У судовому засіданні ОСОБА_2, ОСОБА_3 первісний позов не визнали, просили задовольнити зустрічний позов.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 14.03.2018 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 комунального підприємства теплових мереж до ОСОБА_2, ОСОБА_3про стягнення заборгованості за теплопостачання відмовлено , тим самим задоволено пункт перший зустрічних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відмову у задоволенні позову. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі Ізюмське комунальне підприємство теплових мереж просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити первісний позов, в задоволені зустрічного позову відмовити. При цьому посилається на неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи; порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що послуги з теплопостачання надавалися підприємством своєчасно та в повному обсязі, а відсутність письмового договору не є підставою для задоволення позову.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення та ухвалити нове рішення або змінити рішення.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу свої вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив із недоведеності позовних вимог.

Проте, колегія суддів з вказаним висновком суду першої інстанції не погоджується з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням ОСОБА_1 міської ради в Харківській області № 461 від 27.06.2003 року «Про визначення виконавця та виробника послуг з теплопостачання та водовідведення у житловому фонді ОСОБА_1 міської територіальної громади» Ізюмське комунальне підприємство теплових мереж визначено постачальником та виконавцем послуг з теплопостачання та водовідведення.

Рішенням виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради Харківської області № 1158 від 23.12.2010 року «Про затвердження тарифів на послуги теплопостачання» затверджено тарифи на послуги з централізованого опалення для населення.

Позивач відповідно до ч.3 ст.118 ЦПК України звернувся до суду в порядку позовного провадження із позовом до відповідачів.

Згідно свідоцтва про право власності на житло, видане 15.05.2009 року, ОСОБА_2, ОСОБА_3 належить 248/1000 частини вказаної квартири, що становить 14, 4 кв. м. (т.1а.с.113-115).

Відповідно до актів ОСОБА_1 комунального підприємства теплових мереж в опалювальні періоди 2013, 2014, 2015, 2016 років, будинок № 54 по пр. Незалежності м.Ізюм, було підключено до системи централізованого опалення (Т1, а.с. 207, 208).

На ім'я ОСОБА_2 відкрито особовий рахунок №9030 (т.1 а.с.110).

Таким чином, між сторонами склалися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг з централізованого опалення.

Починаючи з квітня 2013 року по січень 2016 року відповідачі тільки двічі внесли плату за опалення житла у червні та вересні 2013 року, в результаті чого виникла заборгованість в сумі 3009, 69 гривень.

Правовідносини з надання житлово-комунальних послуг, у тому числі і послуг з централізованого теплопостачання, урегульовані спеціальними Законами України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 р., «Про теплопостачання» від 02.06.2005 р., з наступними змінами, постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630, якою затверджені «Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» та Типовий договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, ст.714 ЦК України «Договір постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу».

Відповідно до частини 1 статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», який набрав чинності з 01.01.2005 року, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Згідно зі ст. 1 Закону України від 24 червня 2004 року "Про житлово-комунальні послуги", комунальні послуги -це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням. Споживачем за цим Законом є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

За ст.11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно ст.19,25 Закону України" Про теплопостачання", споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості.

Обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, передбачений ст. 20 Закону України від 24.06.2004 року "Про житлово-комунальні послуги".

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15.

Крім того, 04.06.2015 року ОСОБА_2 звернулась до позивача із заявою про зміну опалювальної площі з 18,5 кв.м. на 14, 4 кв.м. (Т.1, а.с.110). Позивач на підставі вказаної заяви зменшив опалювальну площу.

Наведене свідчить про те, що відповідачці було відомо про відкриття особового рахунку на її ім'я та вона не заперечувала проти здійснення розрахункових операцій за ним.

Крім того, здійснення ОСОБА_2 оплати за послуги теплопостачання до вересня 2013 року (Т.1, а.с.5) свідчить про те, що Ізюмське комунальне підприємство теплових мереж надавало відповідачам комунальні послуги і споживачі від їх отримання не відмовлялися.

Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 06.04.2016 року скасовано судовий наказ від 14.03.2016 року, виданий Ізюмським міськрайонним судом Харківської області за заявою ОСОБА_1 комунального підприємства теплових мереж про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованості за теплову енергію.

Таким чином, розрахунки заборгованості виконані підприємством в межах позовної давності з дотриманням чинного законодавства і відповідними доказами не спростовані.

З огляду на викладене, судова колегія не погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, у зв'язку з чим рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового.

Беручи до уваги все вищенаведене, апеляційний суд у відповідності до вимог ч. 1 ст. 376 ЦПК України, визнавши апеляційну скаргу обґрунтованою, скасовує оскаржуване рішення суду та ухвалює нове рішення про задоволення первісного позову на загальну суму 3009,69 гривень.

Ухвалюючи нове рішення у вигляді постанови, апеляційний суд у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України вирішує питання про розподіл судових витрат у справі, які мають бути присуджені позивачеві з боку відповідача пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382-384, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 комунального підприємства теплових мереж -задовольнити.

Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 14 березня 2018 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 комунального підприємства теплових мереж до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за теплопостачання задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1) та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2), які мешкають за адресою: 24300, Харківська область, м. Ізюм, пр. Незалежності, буд.№54, кв.№51) солідарно на користь ОСОБА_1 комунального підприємства теплових мереж ( п/р 5483 в Філії ХОУ АТ «Ощадбанк», МФО 351823) заборгованість за послуги теплопостачання в сумі 3009,69 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1) та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2), які мешкають за адресою: 24300, Харківська область, м. Ізюм, пр. Незалежності, буд.№54, кв.№51) на користь ОСОБА_1 комунального підприємства теплових мереж ( п/р 5483 в Філії ХОУ АТ «Ощадбанк», МФО 351823) судовий збір в рівних частках за подання позову в сумі 689 гривень та за подання апеляційної скарги в сумі 1322,98 гривень з кожної.

В задоволені зустрічних позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 02 серпня 2018 року.

Головуючий І.С. Сащенко

Судді А.І. Овсяннікова

ОСОБА_4