ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2018 року

м.Суми

Справа №575/244/18

Номер провадження 22-ц/788/1223/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т. А. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання -Кияненко Н.М.,

сторони:

позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

на заочне рішення Великописарівського районного суду Сумської області від 23 травня 2018 року в складі судді Савєльєвої А.І., ухвалене у смт. Велика Писарівка,

в с т а н о в и в:

У березні 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 08 липня 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 1900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затвердженими наказом № СП-2010-256 від 06 березня 2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

ОСОБА_1 порушив умови кредитного договору, в зв'язку із чим станом на 31 січня 2018 року виникла заборгованість у сумі 96800 грн. 55 коп., яка складається з наступного: 2956 грн. 23 коп. заборгованість за кредитом; 83958 грн. 71 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 4799 грн. 87 коп. - заборгованість по пені та комісії; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 4585 грн. 74 коп. - штраф (процентна складова).

Заочним рішенням Великописарівського районного суду Сумської області від 23 травня 2018 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 08 липня 2013 в сумі 4986 грн. 67 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» в рахунок повернення сплаченого судового збору 90 грн. 78 коп.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову в цій частині.

Апеляційна скарга мотивована тим, що наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідно до кредитного договору відповідачем не спростований. Крім того, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить договір надання банківських послуг, який є чинним і відповідачем не оспорювався, тому стягнення процентів за обліковою ставкою НБУ та відмова у стягненні пені, комісії та штрафів є неправомірними.

У частині задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо стягнення заборгованості по тілу кредиту, рішення суду не оскаржується.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Пунктом 8 частини першої розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, також визначено, що утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду відповідає не в повній мірі.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 08 липня 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг (а.с. 7), за умовами якої відповідач отримав кредит у розмірі 1900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

На підтвердження позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» надано розрахунок, згідно з яким загальний розмір заборгованості за кредитним договором станом на 31 січня 2018 року становить 96800 грн. 55 коп., яка складається з наступного: 2956 грн. 23 коп. заборгованість за кредитом; 83958 грн. 71 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 4799 грн. 87 коп. - заборгованість по пені та комісії; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 4585 грн. 74 коп. - штраф (процентна складова).

Рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позову ПАТ КБ «ПриватБанк» мотивоване тим, що Умови і правила надання банківських послуг та Тарифи, всупереч вимогам ст.ст. 207, 1055 ЦК України, відповідачем не підписані, їх оригінали відповідачу передані не були, а тому не є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору. Тому суд вважав, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості по пені та комісії, штрафів задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не доведено наявність у відповідача відповідних зобов'язань. Розмір процентів суд обрахував, виходячи з положень ч. 1 ст. 1048 та ч. 2 ст. 1054 ЦК України на рівні облікової ставки НБУ, з 11 листопада 2013 року, тобто після сплати останнього платежу.

Проте, колегія суддів апеляційного суду не повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти

За нормами ч.ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У справі, яка переглядається, суд правильно встановив, що договір був укладений шляхом оформлення і підписання анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банком послуг. Інших умов договору сторони не підписували. Останній платіж позичальник здійснив 10 листопада 2013 року.

При цьому, частково задовольняючи позов, суд обґрунтовано виходив з того, що відповідач належним чином не виконував умови кредитного договору, тому позивач має право на повернення кредиту і процентів за користування кредитом.

Відмовляючи у стягненні заборгованості за процентами, обрахованої із процентної ставки у розмірі 34,80%, 43,20%, пені та комісії, штрафу (відсоткова складова і фіксована складова); суд правильно зазначив, що ПАТ КБ «ПриватБанк» не довів факт укладення договору саме на тих умовах, на яких побудовано позов і доданий до нього розрахунок.

Згідно з матеріалами справи, позивач на порушення вимог статей 12, 81 ЦПК України жодних доказів про встановлення процентної ставки у розмірі 34,80%, 43,20%, як зазначено у розрахунку заборгованості, а також розміру пені та комісії, штрафу, як зазначено у позовній заяві, не надав; як і не надав доказів, які б містили підпис відповідача, про ознайомлення його зі зміною розміру процентної ставки відповідно до вимог частини четвертої статті 1056-1 ЦК України, якою передбачено, що в разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Відповідно до пункту 3 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2002 року № 1155 (далі - Правила), рекомендоване поштове відправлення - це поштове відправлення (лист, поштова картка, бандероль, секограма, дрібний пакет, мішок «M»), що приймається для пересилання без зазначення суми оголошеної цінності вкладення з видачею відправникові розрахункового документа про прийняття і доставляється (вручається) адресатові (одержувачу) під розписку.

Згідно з пунктом 114 Правил, адресовані фізичним особам рекомендовані поштові відправлення, рекомендовані повідомлення про вручення реєстрованих поштових відправлень (поштових переказів), повідомлення про надходження переказів, що пересилаються телеграфом або електронною поштою, а також усі повторні повідомлення про надходження поштових відправлень (поштових переказів) вручаються особисто адресату (одержувачу), а в разі його відсутності - повнолітнім членам сім'ї за умови пред'явлення ними документа, що посвідчує особу.

У разі підвищення банком процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

З огляду на вищенаведене, боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Суд установив, що банк не відправив на адресу боржника листа про зміну умов кредитного договору. Отже, ПриватБанк не довів факт вручення повідомлення про зміну умов кредитного договору адресатові під розписку. Після зміни процентної ставки ОСОБА_1 дій, які б свідчили про прийняття пропозиції кредитора, не вчиняв.

Ці обставини підтверджуються матеріалами справи, у тому числі наданим позивачем розрахунком заборгованості, випискою про рух коштів, яка є конкретизацією розрахунку заборгованості.

Отже, установивши, що розмір процентів 34,80%, 43,20%, пені та комісії, штрафу не передбачений договором, суд попередньої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення процентів, розмір яких визначений на рівні процентної ставки 34,80%, 43,20%; пені та комісії; штрафу (відсоткова складова і фіксована складова), що є предметом апеляційного розгляду, з підстав недоведеності позивачем факту укладення договору саме на тих умовах, на яких побудовано позов та доданий до нього розрахунок.

Відхиляючи довід скарги про те, що в даному випадку договір не вимагає підпису позичальника в Умовах і правилах надання банківських послуг, апеляційний суд виходить з того, що Умови і правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ними не потрібен, якщо саме ці Умови і правила були чинними під час укладення договору. Проте матеріали справи належних доказів на підтвердження цих обставин не містять.

Разом з тим, не можна визнати правильним висновок суду про стягнення з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» процентів за користування кредитом у розмірі 2030 грн 44 коп., визначеному на рівні облікової ставки Національного банку України і обрахованому з 11 листопада 2013 року, тобто після внесення відповідачем останнього платежа на погашення заборгованості за кредитним договором.

За статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний сторонами або стороною.

Зміст правовідносин учасників договору повинен оцінюватись виходячи з дійсних намірів учасників договору та відповідно до всіх документів, підписаних сторонами при укладенні або виконанні цього договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Ухвалюючи рішення про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 2030 грн. 44 коп., визначеної на рівні облікової ставки Національного банку України і обрахованої з 11 листопада 2013 року, суд першої інстанції повно і всебічно не з'ясував обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень; не перевірив правильність наданого позивачем розрахунку заборгованості, з якого видно, що відповідач вчиняв дії (погашав заборгованість), що свідчать про його згоду із процентною ставкою 30,00%.

Крім того, суд першої інстанції не врахував, що сторонами узгоджений термін дії договору, який відповідає строку дії картки. Згідно з матеріалами справи, строк дії картки по жовтень 2016 року (а.с. 68).

Відтак, розмір процентів, виходячи зі ставки 30 % річних за період з 01 вересня 2014 року (дата підвищення банком процентної ставки до 34,80% річних) по 31 жовтня 2016 року (термін повернення кредиту та дата закінчення строку дії картки), що підлягають стягненню з відповідача, становить 1943 грн. 60 коп. і розраховується наступним чином:

2834 грн. 39 коп. х 30% х 25 днів : 360 днів = 59 грн. 05 коп.,

2884 грн. 39 коп. х 30% х 31 день : 360 днів = 74 грн. 51 коп.,

2934 грн. 39 коп. х 30% х 4 дні : 360 днів = 9 грн. 78 коп.,

2943 грн. 39 коп. х 30% х 26 днів : 360 днів = 63 грн. 77 коп.,

2935 грн. 96 коп. х 30% х 30 днів : 360 днів = 73 грн. 40 коп.,

2936 грн. 82 коп. х 30% х 31 день : 360 днів = 75 грн. 87 коп.,

2937 грн. 66 коп. х 30% х 31 день : 360 днів = 75 грн. 89 коп.,

2938 грн. 48 коп. х 30% х 28 днів : 360 днів = 68 грн. 56 коп.,

2939 грн. 28 коп. х 30% х 32 дні : 360 днів = 78 грн. 38 коп.,

2940 грн. 07 коп. х 30% х 29 днів : 360 днів = 71 грн. 05 коп.,

2955 грн. 87 коп. х 30% х 35 днів : 360 днів = 86 грн. 21 коп.,

2956 грн. 23 коп. х 30% х 490 днів : 360 днів = 1207 грн. 13 коп.,

що в сумі дорівнює 1943 грн. 60 коп.

До цієї суми слід додати заборгованість за процентами, яка була нарахована банком по ставці 30 % річних до 01 вересня 2014 року в розмірі 1239 грн. 95 коп.

Таким чином, заборгованість зі сплати процентів за користування кредитними коштами, яка підлягає стягненню з відповідача становить 3183 грн. 55 коп. (1239 грн. 95 коп. + 1943 грн. 60 коп.).

В частині вимог позивача щодо стягнення заборгованості за відсотками, нарахованими відповідно до умов договору, за період з 01 листопада 2016 року по 31 січня 2018 року, ватро зазначити наступне.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Тобто, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи, що сторони погодили, що кінцевий термін повернення кредиту відповідає строку дії картки, а саме по жовтень 2016 року включно, апеляційний суд дійшов висновку про те що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

З огляду на вказане, відсутні підстави для задоволення вимог позивача про стягнення відсотків за користування кредитом, нарахованих після закінчення строку дії кредитного договору, тобто, з 01 листопада 2016 року по 31 січня 2018 року.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі №444/9519/12.

В частині задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 2956 грн. 23 коп. рішення суду першої інстанції не оскаржується, а тому і не переглядається апеляційним судом.

Таким чином, загальний розмір заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача складає 6139 грн. 78 коп. (враховуючи 2956 грн. 23 коп. заборгованості за кредитом та 3183 грн. 55 коп. заборгованості за відсотками).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення є порушення норм процесуального або матеріального права.

Ураховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав, передбачених пунктом 4 частини першої статті 376 ЦПК України, для зміни оскарженого рішення в частині визначення розміру заборгованості за процентами за користування кредитом. В іншій оскаржуваній частині рішення необхідно залишити без змін.

Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відповідно змінює розподіл судових витрат.

Крім того, суд вирішує питання розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції (ч. ч. 1, 6 ст. 141, п. «в» ч. 1 ст. 382 ЦПК).

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), тому, відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, ст. 382, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Великописарівського районного суду Сумської області від 23 травня 2018 року змінити.

Стягнути зі ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (вул. М. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ, 01001, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 14360570) заборгованість за кредитним договором у розмірі 6139 (шість тисяч сто тридцять дев'ять) грн. 78 коп., яка складається із 2956 грн. 23 коп. заборгованості за кредитом, 3183 грн. 55 коп. заборгованості за процентами за користування кредитом.

Стягнути зі ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (буд. 1Д, вул. М.Грушевського, м. Київ, 01001, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 14360570) судові витрати 111 грн 71 коп., пов'язані з розглядом справи в суді першої інстанції.

В іншій оскаржуваній частині рішення залишити без змін.

Стягнути зі ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (буд. 1Д, вул. М.Грушевського, м. Київ, 01001, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 14360570) судові витрати 33 грн. 30 коп., пов'язані з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: О.Ю.Кононенко

Т.А. Левченко

С.С.Ткачук