Справа №265/3281/18
Провадження №2-о/265/405/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2018 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Мельник І. Г.,

за участю секретаря Гусєвої К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,

заінтересована особа: приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Маріупольське обєднане управління Пенсійного фонду України міста Маріуполя Донецької області, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, померлою 18 травня 2017 року, не менше як пять років до часу відкриття спадщини.

В обґрунтування заяви вказує на те, що 18 травня 2017 року у місті Єнакієве Донецької області померла ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Він є її спадкоємцем, але для прийняття спадщини в повному обсязі необхідне встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Фактично ОСОБА_3 є троюрідною сестрою його батька, хоча він завжди називав її бабусею, що виправдано за її віком відносно нього. Вони із спадкодавцем були знайомі з його дитинства, він з батьком завжди її відвідували, доглядали. З січня 2012 року і по день її смерті включно (18 травня 2017 року) він проживав із спадкодавцем без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1. Так як Спадкодавець була інвалідом 3 групи через глухоту, останні роки життя хворіла (запаморочення свідомості) та потребувала сторонньої допомоги через стан здоровя та поважний вік, він був поруч та надавав усю необхідну допомогу та догляд. Спадкодавець отримувала пенсію до весни 2014 року, а з розгорненням АТО у Донецькій області, та коли місто Єнакієве було включене до переліку населених пунктів, що розташовані на непідконтрольній території України, вона припинила отримувати пенсію, бо за станом здоровя стати «переселенцем» не могла. У період спільного проживання із спадкодавцем він працював, мав дохід. Як в період отримання спадкодавцем пенсії, так і потім, ми мали зі спадкодавцем спільний бюджет, спільні витрати, сплачували комунальні послуги за квартиру, він купував продукти, предмети гігієни, ліки. У 2014 році він зробив ремонт та заміну санітарної техніки у ванній кімнаті. Домашнє господарство вони також вели разом. Коли бабуся перебувала в лікарні, він її відвідував, приносив дозволену їжу, ліки, інші необхідні речі. Після смерті спадкодавця він займався організацією та оплатою поховання. На день смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, яке складається із квартири, в якій вони сумісно проживали, що розташована за вищевказаною адресою, та пенсії спадкодавця, неотриманої нею за життя. Що стосується квартири, то спадкодавець заповів її йому, що підтверджується заповітом та витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі, а ось передбачити воєнні дії, неотримання пенсії через те, що місто проживання стане непідконтрольною територією, ніхто не міг, тому до заповіту нічого, крім квартири, внесено не було. Спадкодавець була одинокою, власної сімї не мала, інших спадкоємців немає. Спадкова справа відкрита ним у місті Маріуполі 11 вересня 2017 року, про що приватним нотаріусом ОСОБА_2 виданий витяг N49036564. Він, як спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_3. Відносно спадкової квартири наявний заповіт, а ось для прийняття у спадщину пенсії спадкодавця, неотриманої нею за життя, необхідно встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Від встановлення факту проживання однією сімєю із спадкодавцем залежить виникнення його права на спадкування за законом, іншого порядку встановлення необхідного факту законом не встановлено. Просить суд встановити факт проживання однією сімєю разом з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка померла 18 травня 2017 року, не манше як пять років до часу відкриття спадщини, а саме з січня 2012 року по 18 травня 2017 року за адресою: АДРЕСА_1.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 повністю підтвердив доводи та обставини, що викладені у заяві, та просив її задовольнити.

Заінтересована особа, приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу, ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином та своєчасно. Від нього на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, не заперечує проти задоволення вимог, викладених в заяві.

Представник заінтересованої особи, Маріупольського обєднаного управління Пенсійного фонду України міста Маріуполя Донецької області, у судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи без участі представника.

Суд, заслухавши заявника, свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно до паспорту громадянки України серії та номер ВС 926291, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Згідно копії паспорту громадянина України серії та номер СЮ 038206, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6.

Відповідно довідки від 07 квітня 2017 року за № НОМЕР_1 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, фактичне місце проживання/перебування АДРЕСА_2.

Відповідно до заповіту від 16 жовтня 2012 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, на випадок своєї смерті заповіла належну їй квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7.

19 травня 2017 року медичною установою міста Єнакієве Донецької області видано довідку № 7 про причину смерті ОСОБА_3, причина смерті якої вказана серцево-судинна недостатність.

Згідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_3, серія ІІ-НО № 004621 від 19 серпня 2017 року, виданого Лівобережним районним у місті Маріуполі відділі ДРАЦС ГТУ юстиції у Донецькій області, місцем смерті вказаномісто Єнакієве Донецької області.

Відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_4, останній повідомляє про те, що 11 вересня 2017 року було заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_3, яка померла 18 травня 2017 року, спадкова справа № 95/2017, номер у Спадковому реєстрі №61199314, окрім ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ніхто не звертався, заяви про відмову від прийняття спадщини не надходили.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в Інформаційному листі ВВСУ від 15.04.2016 року «Про окремі питання застосування Закону України від 04 лютого 2016 року № 990-VIII «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України» (далі - Інформаційний лист ВССУ), рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 213 ЦПК України щодо повного та всебічного з'ясування обставин справи на підставі всіх поданими особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом із іншими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 зазначила, що вона є рідною сестрою заявника, а померла є їх троюрідна бабуся. Так як ОСОБА_3 була інвалідом по зору та була одинока, так як не мала ні дітей, ні чоловіка, приблизно з 2012 року ОСОБА_1 про живав разом з нею та доглядав за нею до моменту смерті. Вона та їх батько також постійно допомагали ОСОБА_1 по догляду за ОСОБА_3, адже він був вимушений у квітні 2016 року з дружиною виїхати до міста Маріуполя, так як підприємство в місті Єнакієве, де він працював, було закрито, а він був працевлаштований до металургійного заводу «Азовсталь». В цей час ОСОБА_3 захворіла та потрапила до лікарні, де і перебувала по день смерті. Між тим, він в даний проміжок часу приїзжав до міста Єнакієве, навідував у лікарні бабусю, а коли його не було, то доглядали за нею вона, батько та дружина заявника. Похорони бабусі повністю організовували батько та заявник.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч.1 ст.318 ЦПК України у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить встановити та з якою метою.

Встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем має для заявника важливе юридичне значення, а саме оформлення спадщини за законом.

Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини.

Враховуючи викладене суд вважає, що заявником ОСОБА_1, який є спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті його троюрідної бабці спадкодавця ОСОБА_3, надано докази на підтвердження факту його постійного проживання разом із спадкодавцем не менше як пять років на час відкриття спадщини, тобто на день її смерті 18 травня 2017 року, за адресою: АДРЕСА_3, внаслідок чого дійшов висновку про задоволення його заяви.

Керуючись ч. 2 п. 5 ст. 293, ст.ст. 315- 319 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересовані особи: приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Маріупольське обєднане управління Пенсійного фонду України міста Маріуполя Донецької області, про встановлення факту, що має юридичне значення, задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, разом з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка померла 18 травня 2017 року, не менше як пять років до часу відкриття спадщини, а саме з січня 2012 року по 18 травня 2017 року за адресою: АДРЕСА_3.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський районний суд м.Маріуполя протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 27 липня 2018 року.

Суддя: Мельник І.Г.