Справа № 727/4292/18
Провадження № 2/727/1078/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2018 року

Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого судді Слободян Г.М.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

за участю сторін: позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши в судовому засіданні в залі судових засідань приміщення Шевченківського районного суду м. Чернівці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 (місце проживання 58018, м.Чернівці проспект Незалежності, 86 «В»/34) до ОСОБА_3 (місце проживання: 58000, м.Чернівці вул. Полєтаєва, 13/25) про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, мотивуючи позовні вимоги тим, що вона зареєструвала шлюб з відповідачем ОСОБА_3 07.09.2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, за актовим записом №1484. Від спільного проживання у шлюбі однією сімєю з відповідачем у них народилися діти: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають з нею та перебувають на її утриманні. Причиною розпаду сімї вказує різні погляди на шлюб та сімю, конфліктні ситуації, сварки, втрату почуття любові і поваги один до одного, відсутність взаєморозуміння та спільної думки щодо вирішення звичайних побутових питань, виховання дітей; проживають окремо, спільне господарство не ведуть, матеріальну допомогу на утримання дітей відповідач не надає, участі у матеріальному забезпеченні сімї не приймає. Збереження сімї вважає неможливим та таким, що суперечить її інтересам. Просить розірвати шлюб з відповідачем та стягнути з відповідача на утримання малолітніх дітей сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 6700,00 грн., але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, але не менше 50 % відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно від дня предявлення позовної заяви до досягнення дітей повноліття, судові витрати поклати на відповідача, поданий нею позов задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила заявлені нею вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, надавши через канцелярію суду відзив (пояснення) на позовну заяву, відповідно до якого він визнав позовні вимоги в частині розірвання шлюбу. Стосовно позовних вимог про стягнення аліментів вважає, що сума 6700,00 грн. значно завищена та не має можливості сплачувати таку суму грошей на утримання дітей. Він допомагає утримувати дітей, спілкується з дітьми. Його мати є людиною похилого віку, перебуває на пенсії, є непрацездатною, інвалідом І групи та її чоловік такоєж є пенсіонером, у звязку з чим він надає їм матеріальну допомогу. Він не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання малолітніх дітей, проте з врахуванням розміру прожиткового мінімуму, встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік» на утримання двох дітей в розмірі 1700,00 грн. на місяць, не менше 50 відсотків мінімальногом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.20-22).

Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, обєктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.97 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2,4,7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Судом, належними і допустимими доказами, встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 07.09.2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, за актовим записом №1484 (а.с.7).

Згідно ст. 24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. На примирення сторони не погодилися.

Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

За змістом ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог, або заперечень.

Згідно ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 року, чоловіки та жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Враховуючи зазначені позивачем причини розірвання шлюбу, характер відносин сторін, наполягання сторін на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог і вважає, що подальше збереження шлюбу не можливим.

Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сімю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя.

Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберігати сімю. На примирення ні позивач, ні відповідач не погоджуються.

Отже, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обгрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню.

Відповідно до ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання законної сили рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно ч. 2 ст. 115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та зазначення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Крім наведеного судом встановлено, що в шлюбі за період спільного проживання сторін однією сімєю народилися діти: син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.11-12).

У відповідності до паспорта громадянина України, позивач ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.8-9).

Відповідач ОСОБА_3 зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.23), його мати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 є інвалідом І групи, безтерміново (а.с.24).

Крім того, сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обовязку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно ст. 51 ч. 2 Конституції України та ст. 180 СК України, відповідач ОСОБА_3, як батько малолітніх дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 зобовязаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Статтею184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» встановлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень.

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037-VIII, який набрав чинності 08.07.2017 року до СК України внесено зміни, якими встановлено мінімальний розмір аліментів на одну дитину у розмірі не меншому, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України (зі змінами внесеними Законом від 17.05.2017 року №2037-VIII), розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При визначенні розміру аліментів, суд враховує те, що малолітні діти ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, перебувають на матеріальному утриманні позивача; як позивач, так і відповідач є працездатними; відповідач визнав позовні вимоги частково в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку 1700,00 грн. на обох дітей; суд вважає, що заявлені вимоги про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей ґрунтуються на вимогах закону і підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Зокрема, у п. 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Надточій проти України" та в п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гурепка проти України N 2" наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.

При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

При вирішенні даного спору суд враховує, що одним із проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Ця позиція суду ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року N 15-рп/2004у справі N 1-33/2004.

Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства.

На основі всебічно з'ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги грунтуються на законі і підлягають до задоволення частково.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином з відповідача ОСОБА_3 підлягають стягненню судові витрати по справі на користь держави.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 105, 112, 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст. 4, 12, 13, 76, 81, 141, 263, 264, 265, 268, 352, 354, 430 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити частково.

Розірвати шлюб, зареєстрований 07.09.2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, за актовим записом №1484 між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, мешканця 58000, м.Чернівці вул. Полєтаєва, 13/25 (зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4) на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, мешканки 58018, м.Чернівці проспект Незалежності, 86 «В»/34, ІПН НОМЕР_1, паспорт серії КР 913314 виданий Путильським РВ УМВС України в Чернівецькій області 13.12.2006 року, на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти у твердій грошовій сумі, в розмірі 1700,00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 27.04.2018 року і до досягнення ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 - повноліття.

Допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах сум платежів за один місяць, згідно ст. 430 ч.1 ЦПК України.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, мешканця 58000, м.Чернівці вул. Полєтаєва, 13/25 (зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4) на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, мешканки 58018, м.Чернівці проспект Незалежності, 86 «В»/34, ІПН НОМЕР_1, паспорт серії КР 913314 виданий Путильським РВ УМВС України в Чернівецькій області 13.12.2006 року, судовий збір в розмірі 704,80 грн. документально підтверджений квитанцією №0.0..1 від 26.04.2018 року.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, мешканця 58000, м.Чернівці вул. Полєтаєва, 13/25 на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Слободян Г.М.