Провадження № 2/243/2205/2018
Справа № 243/5902/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2018 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Кузнецова Р.В.,

при секретареві Малиновській І.Ю.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі Слов'янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ :

27 червня 2018 року до Слов'янського міськрайонного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 09 червня 2007 року вони із відповідачкою зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Андріївської селищної ради Слов'янського району Донецької області. Спільне життя між подружжям не склалося у зв'язку із відмінністю характерів та поглядів на сім'ю. Ведення спільного господарства між ними припинено. Спільно проживати сторони припинили в березні 2011 року.

Сторони мають спільну малолітню дитину: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом із відповідачкою. Спору з приводу поділу спільного майна та місця проживання дитини немає. Сторони досягли згоди про те, що дитина у подальшому залишиться проживати разом із матір'ю.

За наведених обставин, позивач просив суд ухвалити рішення яким розірвати шлюб укладений ним із відповідачкою 09 червня 2007 року та зареєстрований у виконавчому комітеті Андріївської селищної ради Слов'янського району Донецької області за актовим записом № 2.

Позивач ОСОБА_1, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у його відсутності, позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час розгляду справи (а.с. 9), не використала наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, подала суду заяву з проханням розгляд справи проводити у її відсутності, позов визнала та не заперечувала проти його задоволення.

Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України) встановив наступне.

У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 09 червня 2007 року. Шлюб між ними зареєстрований у виконавчому комітеті Андріївської селищної ради Слов'янського району Донецької області за актовим записом № 2, що стверджується свідоцтвом про шлюб серія: НОМЕР_1 (а.с. 3).

Спільне життя між подружжям не склалося у зв'язку із відмінністю характерів та поглядів на сім'ю. Ведення спільного господарства між ними припинено. Спільно проживати сторони припинили в березні 2011 року.

Згідно із свідоцтвом про народження серія: НОМЕР_2, сторони є батьками малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4).

Спору з приводу поділу спільного майна та місця проживання дитини немає.

Сторони досягли згоди про те, що дитина у подальшому залишиться проживати разом із матір'ю.

Відповідно до п. п. 10,11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року « Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом ( ст. 129 Конституції) зобов'язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів.

При цьому, суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За приписами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідачка у судове засідання не з'явилась, не скористалась своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надала належних доказів, які спростовують доводи позивача.

Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

При вирішенні питання про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечило б інтересам одного з них.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, оскільки встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу є неможливим і суперечить інтересам позивача.

Згідно із ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, яка передбачає розподіл судових витрат між сторонами , судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач не вимагає компенсації понесених судових витрат, пов'язаних із зверненням до суду із даним позовом.

На підставі наведеного, керуючись ст. 110, 112 СК України, ст.ст. 4, 12, 14, 81,82, 89, ч. 4 ст. 223, 259, 263 - 265, 273, 280, 281 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб укладений між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 09 червня 2007 року у виконавчому комітеті Андріївської селищної ради Слов'янського району Донецької області за актовим записом № 2 - розірвати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Слов'янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду Р.В. Кузнецов