09.07.2018 Єдиний унікальний номер 205/3058/18
Провадження № 2/205/2020/2018
9 липня 2018 року м. Дніпро
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Приходченко О.С.
при секретарі Король Т.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -
ОСОБА_1 8 травня 2018 року звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення боргу.
Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2018 року позов було прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження.
Позивач у своєму позові посилався на те, що 7 серпня 2017 року позивач надав відповідачу у борг 150 000 гривень до 7 жовтня 2017 року, про що було складено відповідну розписку. Свої зобов'язання щодо надання грошових коштів позивач виконав у повному обсязі, а відповідачем взяті на себе зобов'язання щодо повернення суми боргу виконано не було, не повернуто ним грошові кошти і до теперішнього часу. Позивач у своєму позові просив суд стягнути з відповідача на його користь 150 000 гривень та судові витрати. Представник позивача у своїй заяві до суду просив справу розглянути за його відсутності, ухваливши заочне рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 130 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов до суду не направив. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим справу розглядати за відсутності відповідача.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідно до розписки від 7 серпня 2017 року ОСОБА_2 взяв у борг 150 000 гривень у ОСОБА_1 і зобов'язався їх повернути до 7 жовтня 2017 року (а.с. 11). Розписка була написана власноруч відповідачем.
На підставі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Таким чином, між сторонами було укладено договір позики, оскільки на виконання положень ч. 2 ст. 1046 ЦК України позивачем було передано відповідачу грошові кошти у розмірі 150 000 гривень, і відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України його було оформлено належним чином: відповідачем власноруч було написано розписку.
Абз. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлений договором.
Згідно з розпискою відповідач взяв у позивача грошові кошти та зобов'язався їх повернути до 7 жовтня 2017 року.
У зв'язку з простроченням повернення грошових коштів позивачем на адресу відповідача було направлено вимогу про сплату заборгованості від 19 березня 2018 року (а.с. 12), яку ОСОБА_2 було отримано згідно поштового повідомлення 24 березня 2018 року (а.с. 13), але до теперішнього часу відповідачем борг повернуто не було.
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу, розмір якої складає 150 000 гривень.
На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір на загальну суму 1 500 гривень, який з урахуванням задоволення позовних вимог підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу у розмірі 150 000 гривень та судовий збір у розмірі 1 500 гривень, а всього 151 500 гривень.
На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 1046, ч. 2 ст. 1047, абз. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України, ч. 1 ст. 141, ч. 1 ст. 223, ст. ст. 263-265, ч. 1 ст. 280, ст. 282 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2) суму боргу у розмірі 150 000 гривень та судовий збір у розмірі 1 500 гривень, а всього 151 500 гривень.
Відповідачем може бути подано заяву про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення позивачем може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання.
Суддя