Номер провадження 2/754/3456/18
Справа №754/1005/18
РІШЕННЯ

Іменем України

19 липня 2018 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Таран Н.Г. розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення збитків від курсової різниці та від втрат від інфляції у зв'язку з невиконанням боржником грошового зобов'язання, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду м. Києва суду з позовом до відповідачки ОСОБА_2, про стягнення збитків від курсової різниці та від втрат від інфляції у зв'язку з невиконанням боржником грошового зобов'язання. Ціна вказаного позову склала 525896,26 грн. Вказані вимоги позивач обґрунтував тим, що Деснянським районним судом м. Києва за його позовом до ОСОБА_2, про стягнення боргу було ухвалено рішення від 29.03.2012 року про стягнення з відповідачки на користь позивача: по розписці від 30.06.2008 року (на суму 24025,00 грн. ) суму позики, втрати від інфляції та трьох процентів річних) на загальну суму 46151,05 грн.; по розписці від 02.09.2008 року (на суму 12000,00 дол. США) суму позики по курсу НБУ, та трьох процентів річних, що по курсу НБУ на день ухвалення рішення (7,99 грн./за дол. США) складало 104514,46 грн. Другим рішенням Деснянського районного суду м. Києва по справі № 2-1512 за позовом позивача до відповідачки про стягнення боргу було ухвалено рішення від 16.09.2014 року про стягнення з відповідачки на користь позивача по розписці від 13.02.2013 року (на суму 10000,00 дол. США) суму позики в гривнях по курсу НБУ по 10,377 грн./за дол. США. На підставі виданих судом виконавчих листів Деснянським відділом ДВС були відкриті виконавчі провадження ВП №33852120 та ВП № 468263 про примусове стягнення боргів. Незважаючи на це, борги відповідачем до сьогодні не сплачені зовсім. З моменту ухвалення судових рішень від 29.03.2012 року та від 16.09.2014 року по сьогодні вказані кошти суттєво знецінились. Кошти, отримані відповідачкою по договору позики від 30.06.2008 року в гривнях втратили купівельну вартість відповідно до встановленого індексу інфляції, а позика в валюті, отримана відповідачкою по договору від 02.09.2008 року в сумі 12000,00 доларів США та по договору від 13.02.2013 року в сумі 10000,00 доларів США, були розраховані на день ухвалення рішення по курсу НБУ, знецінились у зв'язку з курсовою різницею. Зважаючи на те, що відповідачка зовсім борг не повернула, а позивач поніс втрати від інфляції національної валюти та курсової різниці долара США, вказані збитки підлягають стягненню з боржника. По договору позики від 30.06.2008 року (на суму 24025,00 грн.) у зв'язку з його невиконання інфляційні втрати з суми боргу 24025,00 грн. склали 31083,58 грн. та 3% річних (ст.625 ЦК України за останні 3 роки) в період з 25.01.2015 року по 25.01.2018 року складає 2162,25 грн. Всього по договору позики від 30.06.2008 року втрати від інфляції та 3% річних складають 31083,58 + 2162,25 = 33365,96 грн. По договору позики від 02.09.2008 року (на суму 12000,00 доларів США) у зв'язку з його невиконання 3% річних за останні 3 роки (в період з 23.01.2015 року по 23.01.2018 року) складає 1080,00 доларів США, що за курсом НБУ (28,8648) складає 1080x28,8648 =31173,98 грн. Збитки від курсової різниці 28,8648-7,9898=20,875 грн./дол. США складають 12000x20,875=250500,00 грн. Всього по договору позики від 02.09.2008 року збитки та втрати складають 31173,98+250500,00=281673,98 грн. По договору позики від 13.02.2013 року (на суму 10000,00 доларів США) у зв'язку з його невиконання 3% річних (ст.625 ЦК України за останні 3 роки) в період з 23.01.2015 року по 23.01.2018 року складає 900 дол. США, що за курсом НБУ (28,8648) складає 900x28,8648=25978,32 грн. Збитки від курсової різниці 28,8648-7,9898=18,4878 грн./дол. США складають 12000x18,4878=210856,32 грн. Всього по договору позики від 13.02.2013 року збитки та втрати складають 25978,32+184878,00=210856,32 грн. Разом по трьом договорам позики втрати та збитки склали: 33365,96 грн.+281673,98 грн.+210856,32 грн.=525896,26 грн. У зв'язку з вищевикладеним позивач просив задовольнити заявлені позовні вимоги та стягнути з відповідачки на його користь грошові кошти у сумі 525416,66 грн., а саме:

-по договору позики від 30.06.2008 року інфляційні втрати 31083,58 грн. та 3% річних за період з 25.01.2015 року по 25.01.2018 року 2162,25 грн.;

-по договору позики від 02.09.2008 року 3% річних за період з 25.01.2015 року по 25.01.2018 року 1080,00 дол. США, що за курсом НБУ (28,8448) складає 31152,38 грн.; збитки від курсової різниці 250260,00 грн.;

-по договору позики від 13.02.2013 року 3% річних за період з 25.01.2015 року по 25.01.2018 року 900,00 дол. США, що за курсом НБУ (28,8448) складає 25960,32 грн.; збитки від курсової різниці 250260,00 грн. та судові витрати по справі.

Відповідно до вимог ст. ст. 19, 274 ЦПК України справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення збитків від курсової різниці та від втрат від інфляції у зв'язку з невиконанням боржником грошового зобов'язання, розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідачці ОСОБА_2 було запропоновано протягом п'ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п'яти днів заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення копію ухвали та позовну заяву з додатками позивачка отримала, однак у встановлений судом строк не скористалась наданим їй правом та не надала до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами.

Вивчивши письмові матеріали справи, суддя приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 29.03.2012 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача по розписці від 30.06.2008 року 46151,05 грн. - суми позики, втрати від інфляції та трьох процентів річних. По розписці від 02.09.2008 року 104514,46 грн. - суми позики та трьох процентів річних.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 16.09.2014 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за договором позики у розмірі 10377,26 доларів США, що за курсом НБУ станом на 15.08.2014 року становить 135855,83 грн. (з яких: основна сума позики - 10000,00 доларів США, що за курсом НБУ станом на 15.08.2014 року складає 10377,26 грн. 3% річних - 377,26 доларів США, що за курсом НБУ станом на 15.08.2014 року складає 4938,97 грн.).

На примусове виконання вказаних рішень суду були видані виконавчі листи №2-1512/12 та №2-5371/14 від 29.11.2012 року, однак вказані рішення суду не виконані.

Позивач ОСОБА_1 просить захистити своє порушене право в обраний ним спосіб, а саме по договору позики від 30.06.2008 року стягнення втрат від інфляції та 3% річних, по договорам позик від 02.09.2008 року та від 13.02.2013 року стягнення 3% річних та курсової різниці валют, яка утворилась після ухвалення судового рішення у зв'язку зі знеціненням гривні відносно долара США.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 29.03.2012 року встановлено, що відповідачка отримала в борг від позивача 24025,00 грн. та 12000,00 доларів США. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 16.09.2014 року встановлено ту обставину, що відповідачка отримала в борг від позивача 10000,00 доларів США, отже, за договором позики від 30.06.2008 року поверненню підлягали грошові кошти у гривнях, а за договорами позик від 02.09.2008 року та від 13.02.2013 року поверненню підлягали грошові кошти саме у доларах США.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається із постанови Верховного суду України від 01.10.2014 року, справа №6-113/цс14, даним судом була розглянута справа про стягнення суми інфляційних втрат та 3% річних за несвоєчасне виконання рішення суду та викладена правова позиція №113цс14, згідно якої за змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Частинами 1, 2 ст. 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Таким чином, оскільки відповідачка на визначених умовах мала повернути позивачу кошти отримані за договорами позик, дане зобов'язання зводиться до сплати грошей, тому є грошовим, в зв'язку з чим позивачем правомірно обрано спосіб захисту майнового права та інтересу відповідно до вимог ст. 625 ЦК України.

Беручи до уваги наведені обставини, у зв`язку із невиконанням відповідачкою заочного рішення суду по договору позики від 30.06.2008 року, підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідачки втрат від інфляції та 3% річних в сумі 33365,96 грн. за період з 25.01.2015 року по 25.01.2018 року.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначений ч. 2 ст. 16 ЦК України. До таких способів належить, серед іншого, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Національний банк України» офіційний валютний курс - курс валюти, офіційно встановлений Національним банком України як уповноваженим органом держави.

Згідно з ч. 1ст. 36 цього Закону Національний банк встановлює офіційний курс гривні до іноземних валют та оприлюднює його.

Рішення ухвалюється судом 19.07.2018 року, про цьому офіційний курс гривні до американського долару США в цей день складає 26.3033 гривень за один долар США.

Отже, наявні в матеріалах справи докази дають підстави для висновку про те, що відповідачка тривалий час ухиляється від добровільного виконання заочного рішення суду від 29.03.2012 року, за цей час курс долара США значно зріс, у зв'язку з чим позивачу були завдані збитки у вигляді курсової різниці. (26,3033 станом на момент винесення рішення 19.07.2018 року, 7,9898 станом на 30.12.2011 року - відповідно до заочного рішення суду від 29.03.2012 року, 26,3033-7,9898=18,3135 грн.).

Також, відповідачка ухиляється від добровільного виконання рішення суду від 16.09.2014 року та за цей час курс долара США зріс, у зв'язку з чим позивачу були завдані збитки у вигляді курсової різниці. (26,3033 станом на момент винесення рішення 19.07.2018 року, 10,377 станом на 15.08.2014 року - відповідно до рішення суду від 16.09.2014 року, 26,3033-10,377=15,926 грн.).

Відповідачкою в свою чергу не надано доказів щодо наявності обставин, які б перешкоджали їй виконати рішення і тим самим мінімізувати збитки позивача.

Оскільки борг в сумі 12000,00 доларів США стягнуто з визначенням заборгованості в гривневому еквіваленті за курсом долара США станом на 30.12.2011 року 798,9800 грн. за 100 доларів США, борг в сумі 10000,00 доларів США стягнуто з визначенням заборгованості в гривневому еквіваленті за курсом долара США станом на 15.08.2014 року 1037,7 грн. за 100 доларів США, враховуючи, що дані рішення тривалий час не були виконані з вини боржника станом на момент його виконання курс долара США значно зріс, тому між цими сумами існує курсова різниця.

При обрахунку цієї суми необхідно керуватися офіційним курсом долара США, який був встановлений НБУ на момент ухвалення рішення судом, тобто на 19.07.2018 року - 2630,33 грн. за 100 доларів США, 26,3033 за 1 долар США, а не курсом НБУ зазначеним позивачем у розмірі 28,8448 грн. та яким керувався позивач при визначенні та проведенні розрахунків.

Отже, курсова різниця становить 26,3033 грн.-7,9898 грн.=18,3135 грн. (станом на 19.07.2018 року), 12000,00х18,3135грн.=219762,00 грн., 26,3033грн.-10,377грн.=15,9263 грн. (станом на 19.07.2018 року). 10000,00х15,9263=159263,00 грн.

Крім того позивач просить 3% річних з суми 12000,00 доларів США за період з 23.01.2015 року по 23.01.2018 року, що складає суму 31173,98 грн. (12000,00х3%х3 роки=1080,00 доларів США, 1080,00х28,8648=31173,98 грн.). та 3% річних з суми 10000,00 доларів США за період з 23.01.2015 року по 23.01.2018 року, що складає суму 25978,32 грн. (10000,00х3%х3роки=900,00 доларів США, 900,00х28,8648=25978,32 грн.).

Суд вважає, що на даний час у позивача виникло право на стягнення з відповідачки 3% річних за прострочення виконання грошового зобовязання, однак 3% річних за прострочення виконання грошового зобовязання необхідно рахувати в еквіваленті в гривнях за курсом, встановленим НБУ на день ухвалення рішення, а саме: 1080,00х26.3033=28407,56 грн., 900,00х26.3033=23672,97 грн.).

З урахуванням часткового задоволення позову та оскільки позивач звільнений від сплати судового збору то відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача судовий збір в розмірі 4087,35 грн. на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 13, 14, 19, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 22, 533, 625, 1049, 1166 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення збитків від курсової різниці та від втрат від інфляції у зв'язку з невиконанням боржником грошового зобов'язання - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, РНОКПП: НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, РНОКПП: НОМЕР_2, місце проживання: АДРЕСА_2 грошові кошти у сумі 464471,49 грн., а саме: по договору позики від 30.06.2008 року інфляційні втрати у сумі 31083,58 грн. та 3% річних за період з 25.01.2015 по 25.01.2018 року у сумі 2162,25 грн., по договору позики від 02.09.2008 року 3% річних за період з 25.01.2015 по 25.01.2018 року 1080,00 доларів США, що за курсом НБУ станом на 19.07.2018 року (26,3033) складає 28407,56 грн.; збитки від курсової різниці 219762,00 грн., по договору позики від 13.02.2013 року 3% річних за період з 25.01.2015 по 25.01.2018 року 900,00 доларів США, що за курсом НБУ станом на 19.07.2018 року (26,3033) складає 23672,97 грн., збитки від курсової різниці 159263,00 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, РНОКПП: НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 4087,35 грн.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Таран Н.Г.