Справа 629/3641/18
Номер провадження № 2/629/1371/18
У Х В А Л А

09 липня 2018 року суддя Лозівського міськрайонного суду Харківської області Смірнова Н.А., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вона на підставі свідоцтва про право власності від 25 листопада 2009 року, виданого згідно рішення виконкому Лозівської міської ради Харківської області є власником 3/5 частини житлового будинку, розташованого за адресою: м. Лозова, Харківської області, вул. Орільська (колишня вул. Демяна Бідного), б. 32. За даною адресою також зареєстровані: чоловік ОСОБА_4, невістка ОСОБА_5, мати ОСОБА_6, онук ОСОБА_4, а також відповідачі по справі - син ОСОБА_2М та невістка ОСОБА_3 З 2010 року відповідачі у вказаному будинку не проживають, участі у сплаті комунальних платежів не приймають, благоустроєм будинку не займаються, тобто з 2010 року повністю припинили виконувати свої обовязки. В звязку з цим позивач не має можливості оформили субсидію, договори про надання комунальних послуг, погашення заборгованості, тому просить усунути перешкоди у здійсненні нею права користування житловим будинком шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням житловим будинком, розташованим за адресою: м. Лозова Харківської області, вул. Орільська (колишня вул. Демяна Бідного), б. 32. Також позивачем надано суду клопотання в якому вона просить звільнити її від сплати судового збору. В обґрунтування клопотання посилається на незадовільний майновий стан, зазначає, що сплата судового збору позбавляє її можливості доступу до правосуддя, оскільки вона є пенсіонером та її пенсії вистачає лише для сплати комунальних платежів та забезпечення мінімального харчування, необхідного для підтримання життєдіяльності.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, повязаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Згідно постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Як роз'яснено у цій постанові, судові витрати - передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв'язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв'язку з вирішенням конкретної справи.

При здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов'язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до ЦПК України, Закону України "Про судовий збір", а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Отже, дана дія є правом суду і застосовується у виключних випадках за наявності лише вагомих для цього підстав.

Закон України «Про судовий збір» у ст. 8 передбачає підстави для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є пенсіонером, її дохід за 6 місяців складає 15196,08 гривень. Позивач має чоловіка, з якою проживає разом з дітьми. Позивачем не додано до позовної заяви доказів, щодо доходів інших членів сімї.

Розмір судового збору, який підлягає сплаті позивачем при подачі позову, не перевищує 5% розміру річного доходу позивача.

Враховуючи викладене, суд не убачає у даній справі виключного випадку, на підставі якого можливо звільнити від сплати судового збору.

У звязку з чим, суддя відмовляє в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Розмір судового збору визначається відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Так, станом на 01.01.2018 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 1762 гривні. Крім цього, відповідно до п. 1.2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» для фізичних осіб розмір судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За таких обставин, позивачем при подачі позовної заяви повинно бути сплачено судовий збір у розмірі 1409 гривень 60 копійок, за наступними реквізитами: Отримувач коштів: Лозівське управління Державної казначейської служби України; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38053090; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) 899998; рахунок отримувача 0015; код класифікації доходів бюджету 22030101).

Крім цього, вказана позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки вона подана з порушенням вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Але матеріали справи свідчать про відсутність порушених або оспорюваних прав, оскільки наявні заяви відповідачів по справі про визнання позовних вимог.

А тому, позовна заява не відповідає наголошеній вище вимозі цивільного процесуального законодавства.

Також, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивач повинен зазначити повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, імя та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів звязку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти, але такі дані відсутні.

Позивачем не вказано офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти відповідачів; не зазначена інформація щодо доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); не надано відомості про вжиття заходів забезпечення доказів до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися.

Отже, позивачу необхідно вказати всі зазначені вище дані про відповідачів, оскільки у позові зазначені лише адреса та їх ідентифікаційні номери.

В порушення п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивачем не вказані відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися.

В порушення п. 7 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивачем у позові не зазначені відомості про вжиття ним заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися.

В порушення п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України у позові не зазначено про наявність чи відсутність доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); відсутні відомості про наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог викладених у статтях 175, 177 ЦПК України, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи наявність у позовній заяві зазначених вище недоліків, суддя дійшов висновку про те, що її слід залишити без руху, при цьому позивачу, на виконання ухвали, потрібно усунути вищевказані недоліки позову, а також квитанцію про сплату судового збору.

Керуючись ст.ст.185, 258, 260 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків заяви, вказаних в мотивувальній частині ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Розяснити позивачу, що в разі невиконання вимог, вказаних в ухвалі про залишення заяви без руху, заява вважатиметься неподаною та буде їй повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.А. Смірнова