Справа № 191/2538/17
Провадження № 2/191/1254/17
У Х В А Л А

06 липня 2018 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді: Матіяш С.К., за участю секретаря: Якимчук Я.С.,

згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання технічними засобами, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про забезпечення позову ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до голови СФГ «Людмила» ОСОБА_2, третя особа: Відділ Держкомзему у Синельниківському районі Дніпропетровської області про визнання недійсним договору оренди землі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача голови СФГ «Людмила» ОСОБА_2, третя особа: Відділ Держкомзему у Синельниківському районі Дніпропетровської області про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 11.01.2011 року між нею та відповідачем ОСОБА_2, діючим як голова селянсько-фермерського господарства «Людмила» були укладені договори оренди земельних ділянок: за реєстровим номером 2-1869, площею 5,35 га, що знаходиться на території Кислянської сільської ради Синельниківського району та за реєстровим номером 2-1871, площею 5,35 га, що знаходиться на території КСП «Комунар» Кислянської сільської ради Синельниківського району. При цьому зазначає, що дата укладення договорів змінена та змінена істотна умова договору, а саме строк їх укладення. 29.03.2018 року до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання про забезпечення позову по вказаній цивільній справі, в якому позивач посилається на те, що спірною ділянкою користується відповідач ФГ «Людмила», в разі визнання судом договору оренди недійсним, рішення не зможе бути виконано в звязку з засівом земельної ділянки та відмовою в подальшому відповідача звільнити земельну ділянку в звязку з висадженням культур на ній та збором урожаю. Просила суд: заборонити відповідачу Фермерське господарство «Людмила», до вирішення цивільної справи №191/2538/17 за позовом ОСОБА_1 до голови СФГ «Людмила» ОСОБА_2, третя особа: Відділ Держкомзему у Синельниківському районі Дніпропетровської області про визнання недійсним договору оренди землі, вчиняти будь-які дії, спрямовані на використання земельної ділянки площею 5,35 гектарів, кадастровий номер -01-002-0245 (Державний акт на право приватної власності ІІ-ДП №057123) та земельної ділянки площею 5,350 гектарів, кадастровий номер -01-002-008 (Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ДП №065632), що розташовані на території Кислянської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області та належить ОСОБА_1, за призначенням, а саме: не обробляти цю землю, не засівати сільськогосподарськими культурами та іншими посівами тощо.

Відповідно ухвали Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.01.2018 року по справі призначено судову-технічну експертизу та судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз (а.с. 103-104).

Згідно вказаної ухвали суду та супровідного листа Синельниківського міськрайонного суду від 23.01.2018 №191/2538/17/624/2018 матеріали цивільної справи надіслані експертному закладу для виконання вищевказаної ухвали суду та проведення експертиз по справі.

З обєктивних причин, оскільки цивільну справу надсилали для проведення експертиз і провадження у справі на час їх проведення було зупинено, суд розглядає клопотання про забезпечення позову після повернення матеріалів цивільної справи до суду відповідно до листа Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз від 21.06.2018 року №434-18, а фактично отримано судом вх. № 7936 від 04.07.2018 року, а також після винесення ухвали суду від 05.07.2018 року про відновлення провадження у справі.

Сторони в судове засідання для розгляду заяви про забезпечення позову не викликалися.

Ознайомившись з матеріалами позову та заявою про його забезпечення, суд вважає, що клопотання про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав. Нормами статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Згідно з частиною 1 статті 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову серед іншого повинно бути зазначено: 1) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 2) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Види забезпечення позову передбачені ст. 150 ЦПК України, одним з яких є заборона вчиняти певні дії.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам. З аналізу вищезазначених положень процесуального закону випливає, що засоби забезпечення позову є важливою гарантією захисту і реального поновлення прав учасників судового процесу. Поняття засобів забезпечення позову визначається як застосування судом процесуальних засобів тимчасового характеру, які гарантують можливість реалізації позовних вимог або сприяють збереженню існуючого між сторонами положення до набрання законної сили судовим актом. Заходи забезпечення позову мають застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього звязку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

В той же час, при встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як субєкт підприємницької діяльності.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд також повинен брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або повязані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Натомість у поданій до суду заяві позивач не зазначила жодного доказу, який би доводив, що внаслідок дій або бездіяльності ФГ «Людмила» може погіршитись стан належної позивачу земельної ділянки. Сама по собі наявність спору про право не може бути підставою для вжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони вчинення дій з користування землею. Заявник також не надав докази та не навів переконливого обґрунтування, які б свідчили про те, що невжиття таких заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених в ч. 2 ст. 149 ЦПК України, тобто до неможливості виконання рішення про визнання недійсним договору (або утруднення такого виконання). Припущення позивача про невиконання рішення суду відповідачем в разі задоволення позову (позивач допускає, що відповідач відмовиться звільнити земельні ділянки з тих підстав, що він витратив матеріали та кошти і має право зібрати врожай) не можуть свідчити однозначно про порушення прав позивача при виконанні рішення суду в разі його задоволення.

Необхідно відмітити, що позов містить вимоги про визнання недійсними договорів оренди землі від 01.01.2012 року та зобовязання передати за актами прийому-передачі земельні ділянки. А тому суд оцінює, що фактично клопотання про забезпечення позову з припиненням господарської діяльності відповідача на них є фактично передача цих ділянок позивачу. Тобто такі дії призведуть до умовного вирішення справи на користь позивача за рахунок забезпечення позову до встановлення обставин по справі та зясування підстав недійсності укладених договорів, що суд вважає недопустимим.

Більше того, суд розяснює позивачу, що частиною 1 ст. 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обовязковим до виконання. Також за невиконання судового рішення передбачено кримінальну відповідальність відповідно до ст. 382 КК України. Відповідач ФГ «Людмила» здійснює господарську діяльність в порядку і на умовах, визначених діючим законодавством України та статутом Селянського (Фермерського ) господарства «Людмила». Згідно з документами товариства основним видом його діяльності є сільськогосподарське виробництво та реалізація товарної продукції і сировини, вирощування зернових та технічних культур (а.с. 33-44). З огляду на зазначене, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд бере до уваги, що обмеження можливості господарюючого субєкта користуватися майном, яким в даному випадку є орендована земельна ділянка, є прямим втручанням в господарську діяльність підприємства та порушенням при цьому права на управління активами, зайняття підприємницькою діяльністю та може призвести до негативних та безповоротних наслідків для відповідача та інших осіб. Таким чином, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про забезпечення позову, оскільки позивачем не доведена необхідність вжиття відповідних заходів та не обґрунтована наявність зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів. Крім того, такий захід забезпечення позову може істотним чином зашкодити правам та охоронюваним законом інтересам субєкта підприємницької діяльності відповідача. Керуючись ст.ст. 149-151, 153, 258, 352, 354 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ: В задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до голови СФГ «Людмила» ОСОБА_2, третя особа: Відділ Держкомзему у Синельниківському районі Дніпропетровської області про визнання недійсним договору оренди землі, - відмовити. Копію ухвали надіслати учасникам справи. Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня проголошення або складення ухвали. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддя: Софія Костянтинівна Матіяш