Справа № 456/54/17 Головуючий у 1 інстанції: Сас С.С.
Провадження № 22-ц/783/6951/17 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2018 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої: Крайник Н.П.

суддів: Мельничук О. Я., Савуляка Р. В.

при секретарі: Куцику І. Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, -

в с т а н о в и л а:

11.01.2017 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просив визнати дійсним усний договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 житловою площею 103,6 кв.м, загальною площею 128,9 кв.м, укладений між ним та ОСОБА_3 20.08.2012 року.

Позовні вимоги обгрунтовув тим, що відповідач ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1. 20.08.2012 року він з відповідачем усно домовились про укладення договору купівлі-продажу вказаної квартири. В листопаді 2012 року між ними була досягнута згода про укладення договору у нотаріуса. Крім того, сторонами було обумовлено всі істотні умови для укладення договору купівлі-продажу квартири, зокрема ціну квартири, порядок сплати. Згідно домовленості між сторонами в листопаді 2012 року позивач вселився разом із сім'єю у спірну квартиру, передав відповідачу завдаток за квартиру в сумі 2500 доларів США та почав робити ремонт у вказаній квартирі. Протягом 2012-2015 років він постійно проживав зі сім'єю у спірній квартирі, поніс значні витрати на ремонт квартири на загальну суму 50000 доларів США та сплатив відповідачу за придбання квартири 45000 доларів США. Відповідач на даний час ухиляється від укладення договору купівлі-продажу спірної квартири у нотаріуса. Оскільки, позивач виконав всі умови укладеного з відповідачем договору купівлі-продажу квартири, а відповідач ухиляється від його нотаріального посвідчення, вважає, що такий підлягає визнанню дійсним в судовому порядку.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання дійсним усного договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 20.08.2012 року відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2

Вважає його незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з неповним з»ясуванням усіх обставин справи.

Зазначає, що при вирішенні даного спору судом не враховано, що відповідач ОСОБА_3 мав намір продати ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_2, визначив ціну квартири. Суд безпідставно відмовив у долученні до матеріалів справи письмової заяви ОСОБА_3 про проведення експертної оцінки квартири АДРЕСА_2 від 25.10.2013 року, яка проводилася з метою укладення цивільно-правової угоди, що є належним доказом у справі. Суд не взяв до уваги покази свідків, які підтвердили, що між позивачем та відповідачем у 2012 році було досягнуто домовленості про купівлю-продаж спірної квартири та узгоджено усі істотні умови договору, та не враховано, що письмові докази на підтвердження вказаних обставин знищено ОСОБА_3 Вважає, що судом порушено положення ст. 220 ЦК України, яка передбачає право суду на визнання усного договору дійсним у випадку, коли сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилиляється від його нотаріального посвідчення. Крім того, при винесенні оскаржуваного рішення судом порушено таємницю нарадчої кімнати, оскільки в нарадчій кімнаті крім судді, перебував також і помічник судді.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити.

В засідання суду апеляційної інстанції сторони не з»явилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе провести розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів скарги та позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Згідно ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1 житловою площею 103,6 кв.м загальною площею 128,9 кв.м., що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 15.10.2014 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 28110868 від 15.10.2014 року.

Як показала допитана судом першої інстанції в якості свідка ОСОБА_4 позивач ОСОБА_2 є її колишнім чоловік, з яким вона розлучилася в березні 2016 року. В 2012 році їх знайомий ОСОБА_5 запропонував їм за 50000 доларів США купити квартиру АДРЕСА_4, яка була оформлена на ОСОБА_3 Вони погодилися і домовилися, що будуть виплачувати гроші поступово. В серпні 2012 року вони передали ОСОБА_5 2000 доларів США, ОСОБА_3 також був присутній при передачі коштів у квартирі. Грошові кошти вони весь час платили ОСОБА_5. Крім того, ОСОБА_2 привіз для ОСОБА_3 автомобіль БМВ, а також автомобіль БМВ для ОСОБА_5 за попередньою домовленістю, що вартість автомобілів буде внесена за оплату квартири. Коли вони сплатили відповідачу 45000 доларів США, то вирішили оформити договір купівлі-продажу квартири в нотаріуса. Вона особисто з ОСОБА_3 поїхали до нотаріуса, де вони дізналися про вартість переоформлення квартири, зробили оцінку квартири, однак ОСОБА_3 виставив вимогу доплатити за квартиру ще додатково 5000 доларів США і переоформлення здійснити за кошти покупця, на що не погодився ОСОБА_2, у зв'язку з чим договір купівлі-продажу квартири не був нотаріально посвідчений. У спірній квартирі вона з позивачем зробили за власні кошти ремонт, сплачували комунальні послуги.

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які є сусідами позивача, ствердили, що ОСОБА_2 проживав АДРЕСА_1 разом з дружиною і двома дітьми. Зі слів позивача їм було відомо, що ОСОБА_2 купив у ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_5. У вказаній квартирі позивач зробив ремонт, облаштував подвір'я. На даний час у спірній квартирі проживає ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_8 - матір позивача, показала, що ОСОБА_2 усно домовився з ОСОБА_3 про купівлю квартири АДРЕСА_1 та погодився виплачувати кошти поступово. За вказану квартиру її син разом з дружиною виплатили відповідачу ОСОБА_3 45000 доларів США, однак посварилися і ОСОБА_3 відмовився оформити в нотаріуса договір купівлі-продажу квартири. Син із дружиною та дітьми жив у спірній квартирі три роки, зробив у квартирі ремонт.

Матеріалами справи встановлено, що згідно висновку спеціаліста від 28.10.2013 року, проведеного на замовлення ОСОБА_3, ринкова вартість квартири АДРЕСА_5 станом на 28.10.2013 року становить 440452 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року №9 роз'яснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст.ст. 210, 640 ЦК України пов'язується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін.

Статтею 657 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Однією з умов застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.

Враховуючи, що договір купівлі-продажу нерухомого майна підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що такий не може бути визнаний дійсним в судовому порядку, що відповідає правовій позиції, висловленій у справі №6-1288цс17 від 06.09.2017р.

Крім того, позивач не довів належними та допустимими доказами, що він передав відповідачеві в рахунок укладеного між ними усного договору купівлі-продажу квартири 45 000 дол. США.

Рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Наведені в апеляційній скарзі доводи правильних висновків суду не спростовують. Підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено-повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Керуючись ч. 5 ст. 268, ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Заочне рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 16.07.2018 року.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Мельничук О. Я.

Савуляк Р. В.