Справа № 456/2934/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Шрамко Р.Т.
Провадження № 22-ц/783/6406/17 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2018 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Мікуш Ю.Р.,

суддів: Павлишина О.Ф., Приколоти Т.І.

секретар Бохонко Е.Р.

З участю: представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача Шишак І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 15 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ПАТ АБ «Укргазбанк», третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_6 про визнання кредитного договору, додаткової угоди до кредитного договору, договору іпотеки, додаткової угоди про внесення змін до договору іпотеки,

в с т а н о в и л а :

Позивач звернулася до суду з позовом і просить визнати недійсним Кредитний договір №80-р від 01.04.2008р. укладений між ВАТ АТ "Укргазбанк" та ОСОБА_5, правонаступником якого є ПАТ АБ "Укргазбанк", Додаткової угоди №1 від 29.11.2010р. до кредитного договору від 01.04.2008р. №80-р укладеної між ПАТ АТ "Укргазбанк" та ОСОБА_5, Договору іпотеки без оформлення заставної від 01.04.2008р. посвідченого приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Дутко О.В., зареєстрованого в реєстрі за №1052, додаткової угоди №1 про внесення змін до договору іпотеки посвідченого 01.04.2008р. приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Дутко О.В., зареєстрованого в реєстрі за №1052 від 09.11.2010р. зареєстрованого в реєстрі за №2711.

Оскаржуваним рішенням суду в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила позивач ОСОБА_5 В апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає висновок суду про пропуск позивачем строку позовної давності для звернення до суду таким, що порушує право позивача на судовий захист та обмежує у доступі до правосуддя. Звертає увагу, що про порушення своїх прав їй стало відомо в червні 2015 року, коли банк звернувся до неї з позовом про стягнення заборгованості та з розрахунків наданих до позовної заяви їй стало зрозуміло, що вони різняться з умовами, які були запропоновані для укладення кредитного договору. Посилається на те, що термін дії кредитного договору ще не завершився та вона просила суд поновити строк на подання позовної заяви, однак суд безпідставно відмовив їй в доступі до правосуддя. Просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення з приводу апеляційної скарги представника відповідача, вивчивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Із змісту позовної заяви та вимог позивача встановлено, що позивач ОСОБА_5 звернулася в суд з позовом про визнання недійсним Кредитного договору № 80-р від 01.04.2008 року укладеного між нею ОСОБА_5 та ВАТ АТ «Укргазбанк» правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», Додаткової угоди №1 від 29.11.2010 року до Кредитного договору від 01.04.2008 року №80-р , Договору іпотеки без оформлення заставної від 01.04.2008 року посвідченої приватним нотаріусом Стрийського районного НО Дутко О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1052, додаткової угоди №1 про внесення змін до Договору іпотеки посвідченого 01.04.2008 року приватним нотаріусом Стрийського РНО Дутко О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1052 від 09.11.2010 року та зареєстрованого в реєстрі за № 2711.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 01 квітня 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк» був укладений Кредитний договір № 80-р за умовами якого банк зобов»язався надати позивачу кредитну лінію з лімітом 54 748,00 доларів США із сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12,5 % строком до 31 березня 2020 року.

Додатковою угодою до Кредитного договору від 29 листопада 2010 року сторони дійшли згоди, що банк відкриває позичальнику відновлювальну відкличну кредитну лінію з лімітом 54 748,00 доларів США на строк з 01 квітня 2008 року до 31 березня 2020 року із сплатою 12,5 % річних.

ПАТ АБ «Укргазбанк» умови договору виконав, відповідно до п.3.1 Договору відкрив позичальнику позичковий рахунок № НОМЕР_1 та рахунок для погашення заборгованості № НОМЕР_2., надав позивачу кредит у розмірі визначеному договором.

Позивач по справі ОСОБА_5 виконувала умови Кредитного договору, погашала кредит, відсотки за користування коштами.

За змістом ст. 626 ч.1 Цивільного кодексу України (далі ЦК) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків.

Статтею 627 ЦК зазначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти.

В ч.1 ст. 628 ЦК прописано, що зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов»язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з досягнення згоди сторонами договору при його укладенні щодо всіх його істотних умов, визначили суму кредиту, погодилися із розміром відсотків, зазначили строки погашення кредиту та його розмір згідно графіку погашення кредиту.

Із заяви позичальника ОСОБА_5, яка підписана нею, вбачається, що позивачу у письмовій формі та в повному обсязі доведена інформація, передбачена п.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Представник позивача ОСОБА_2 не заперечив, що позивач тривалий час виконувала умови договору, однак вважає такі умови несправедливими. Як в суді першої так і в суді апеляційної інстанції представник позивача не конкретизував, які саме умови договору є несправедливими та чим вони суперечать вимогам ст. 203 ч.1-3,5,6 ЦК відповідно до якої зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст.215 ч.1 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п»ятою та шостою ст. 203 ЦК.

Доводи апелянта про те, що відповідно до умов Кредитного договору банк відкрив позивачу кредитну лінію з лімітом 54 748,00 доларів США (п.1.1 Договору) та надав кредитні кошти траншами на підставі окремих заяв позивача (п.3.1.2) , що в сумі становить 53 282, 84 дол. США не заперечується представником відповідача, однак нарахування відсотків від отриманої суми чи суми коштів зазначеної у Договорі не є предметом спору та не впливає на визнання укладеного договору недійсним. Непогодження однієї чи іншої сторони із розрахунками, проведеними чи не проведеними оплатами та погашенням боргу не стосується зазначеного предмету спору.

Колегія суддів також відхиляє доводи апеляційної скарги в частині нарахування 1% комісії з ліміту кредитної лінії, страхових платежів, оскільки зазначене вище входило в умови Кредитного договору та з приводу таких умов сторони дійшли погодження.

Як вбачається із висновку суду та прийнятого рішення, суд надав оцінку строку звернення позивача до суду та вважав , що відповідно до ст. 267 ч.4 ЦК сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною відповідача у спорі є підставою для відмови у позові, однак у позові відмовлено по суті на підставі зібраних доказів з чим колегія суддів погоджується.

Враховуючи те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 374 ч.1 п.1, 375, 383, 384, 391 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 15 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку визначеному ст.ст.389, 391 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 07 червня 2018 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: О.Ф.Павлишин

Т.І.Приколота