Справа № 464/2021/18
пр.№ 2/464/985/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

02.08.2018 Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого-судді Чорної С.Ф.,

за участі секретаря судових засідань Довгун Л.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,

в с т а н о в и в:

16.04.2018 позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулись в суд із позовом, в якому просять визнати відповідача ОСОБА_4 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_2

В обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що є власниками квартири АДРЕСА_1. У вказаній квартирі, окрім них, зареєстрована відповідач, яка є дружиною ОСОБА_2, позов про розірвання шлюбу з якою перебуває в провадженні суду. Відповідач залишила житло та поїхала проживати у Тернопільську область, добровільно знятися з місця реєстрації остання не бажає, що не дає їм можливості оформити субсидію на утримання квартири. Факт непроживання відповідача за даною адресою стверджується актом ЛКП «Житловик-С». У зв'язку з цим, просять визнати відповідача такою, що втратила право користування вищевказаною квартирою.

Ухвалою від 29.05.2018 у справі відкрито провадження.

Позивачі у судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, не заперечують проти заочного розгляду справи, просять позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання повторно не з'явилася, належним чином повідомлялася про дату, час і місце судового засідання, причин своєї неявки не повідомила та не подала до суду відзив на позовну заяву.

Враховуючи повторну неявку відповідача в судове засідання та відсутність заперечень позивачів щодо проведення заочного розгляду справи, суд відповідно до вимог ч. 4 ст. 223, ст.280 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 є власниками квартири АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру НОМЕР_3 від 13.03.1998 та договорами дарування №123 та №120 від 21.01.2009, посвідченими приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Папайло Н.Є. (13, 14, 15, 16, 17).

Згідно із свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_4, позивач ОСОБА_2 перебуває з відповідачем ОСОБА_4 в шлюбі, зареєстрованому 08.11.1997 в Дулібівській с. Раді Бучацького району Тернопільської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис №4 (а.с. 8).

Встановлено, що в провадженні Сихівського районного суду м. Львова перебуває позовом ОСОБА_2 про розірвання вказаного шлюбу.

Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319, 391 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику майна право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із ст. 156 ЖК Української РСР члени сім'ї власника будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Їх право користування жилим приміщенням урегульовано житловим законодавством, згідно яким ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ст. 9 ЖК Української РСР).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Питання втрати членом сім'ї власника права користування житлом вирішується на підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України. Так, даною нормою закону передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом.

Як вбачається з акту ЛКП «Житловик-С» від 05.04.2018, відповідач ОСОБА_4 не проживає в АДРЕСА_2 з лютого 2015 року, даний факт підтверджено свідками ОСОБА_6, ОСОБА_7 (а.с. 18).

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, встановлено, що відповідач ОСОБА_4 не проживає у спірній квартирі понад встановлений законом строк збереження права користування житлом, поважних причин непроживання чи перешкод їй у користуванні таким, суду не надано, а відтак, суд приходить до висновку про визнання відповідача такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_2

Окрім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивачів підлягають стягненню понесені ними судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, в розмірі по 704, 80 грн.

На підставі ст.ст. 316, 317, 319, 391, 405 Цивільного кодексу України та керуючись ст. ст. 7, 10, 12, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280-289 Цивільного процесуального кодексу України,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_3 ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2, АДРЕСА_3 до ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_4, місце реєстрації: АДРЕСА_4) про визнання особи такою, що втратила право користування житлом - задовольнити.

Визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_2

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 704, 80 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 704, 80 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Чорна С.З.