Гребінківський районний суд Полтавської області
___________________________________________________________________________________
Справа №: 528/560/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23 липня 2018 року м. Гребінка

Гребінківський районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Федорак Л.М., секретар судового засідання Коваленко О.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні з викликом учасників справи цивільну справу № 528/560/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

21 червня 2018 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся із вказаним вище позовом до ОСОБА_2 (далі-відповідач), мотивуючи тим, що він є власником житлового будинку з допоміжними господарськими побудовами № 22, по вул. 20 років ВЛКСМ (Козацька), що розташований у м. Гребінка Гребінківського району Полтавської області. 1980 року позивач уклав шлюб із ОСОБА_3, яка мала сина ОСОБА_2 від попереднього шлюбу. 2005 року позивач зареєстрував дружину у своєму будинку, що розташований по вул. 20 років ВЛКСМ (Козацька) № 22 у м. Гребінка Полтавської області Гребінківського району. На прохання дружини ОСОБА_3 у 2009 році зареєстрував у своєму будинку її сина ОСОБА_2, який і проживав з ними до 2011 року. З 2011 року ОСОБА_2 постійно проживає ІНФОРМАЦІЯ_1 у своєї співмешканки. Оскільки 13.05.2013 року дружина позивача ОСОБА_3 померла, а відповідач не є членом сімї, власником та наймачем житлового будинку по вул. 20 років ВЛСМ (Козацька) 22, м. Гребінка Полтавської області Гребінківського району, тому постало питання про зняття його з реєстраційного обліку вищезазначеного будинку. Впродовж останніх семи років відповідач не проживає в житловому будинку по вул. 20 років ВЛСМ (Козацька) 22, м. Гребінка Полтавської області Гребінківського району, а постійно проживає в м. Гребінці по вул. Леніна, 89, у м. Гребінка Полтавської області Гребінківського району у своєї співмешканки, що підтверджується поясненнями ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 На неодноразові вимоги позивача до відповідача про добровільне зняття його з реєстраційного обліку будинку, який належить позивачу на праві власності останній не реагує. З огляду на зазначене, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: вул. 20 років ВЛКСМ (Козацька), № 22, м. Гребінка, Полтавська область.

В судове засідання сторони не зявилися, подали заяви згідно яких просять справу розглядати без їх участі, позивач позовні вимоги підтримує, відповідач позов визнає в повному обсязі.

Зясувавши обставини та оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов належить задовольнити повністю, виходячи з наступних встановлених обставин і відповідних їм правовідносин.

Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом на підставі копії договору дарування серії ВСМ № 824825 від 15.09.2005 року /а.с. 10-11/, копії витягу про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів № 1481083 від 15.09.2005 року /а.с. 12/, копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно комунального підприємства «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації № 8760758 від 27.10.2005 року /а.с. 13/, інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 131782492 від 23.07.2018 року /а.с. 59-60/ встановлено, що ОСОБА_1 є власником будинку за адресою: вул. 20 років ВЛКСМ, буд. 22, м. Гребінка, Полтавська область.

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданої виконавчим комітетом Гребінківської міської ради Полтавської області від 26.06.2018 року, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с. 42/.

Як вбачається з позовної заяви відповідач впродовж останніх семи років не проживає в житловому будинку за вищезазначеною адресою, що також підтверджується заявами сусідів позивача ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_4 /а.с. 21, 25, 29, 34/, згідно яких вони не бачили ОСОБА_2 за адресою: вул. Козацька, 22, м. Гребінка, Полтавська область, шість років, що з огляду на визнання позову відповідачем не підлягає доказуванню.

Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У відповідності до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Права власника житлового будинку чи квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, членів сім'ї , інших осіб і розпорядження своїм житлом на власний розсуд.

Статтею 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

На підставі вищезазначеного, суд встановив, що відповідач не проживає в будинку №22, що знаходиться за адресою: вул. 20 років ВЛКСМ (Козацька), м. Гребінка, Полтавська область, та в той же час добровільно не знімається з реєстраційного обліку, чим порушує право позивача на власність.

Таким чином, відповідно до принципів змагальності та диспозитивності, на підставі наявних матеріалів справи, суд вважає, що позов належить задовольнити повністю.

Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Зважаючи на те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачу належить повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 352 грн. 40 коп.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи покладаються в разі задоволення позову на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи зазначені положення ст. 141 ЦПК України, а також те, що відповідач згідно Закону України «Про судовий збір» не звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь позивача належить стягнути 352 грн. 40 коп. сплаченого судового збору /а.с. 1/.

На підставі ст. 41 Конституції України, ст.1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 316, 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст. ст. 71, 72 ЖК УРСР ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1382-IV від 11.12.2003 року, керуючись 1, 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

позов задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинку № 22 по вул. 20 років ВЛКСМ (Козацька) у м. Гребінка, Полтавської області.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір у розмірі 352 (триста пятдесят дві) грн. 40 коп.

ОСОБА_1 повернути з державного бюджету 352 (триста пятдесят дві) грн. 40 коп. сплаченого ним судового збору.

Рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подачі апеляційної скарги апеляційному суду Полтавської області через Гребінківський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 (місце реєстрації проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

Відповідач - ОСОБА_2 (місце реєстрації проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, паспортні дані та ідентифікаційний код не відомі).

Суддя ОСОБА_8