Дата документу 02.08.2018
Справа № 501/1276/18
02 серпня 2018 року Іллічівський міський суд Одеської області в складі:
головуючої судді - Петрюченко М.І.,
за участю секретаря судового засідання - Левицької А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Чорноморську Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за
відповідача: ОСОБА_2
предмет та підстави позову: про зміну способу стягнення аліментів
сторони в судове засідання не викликались
негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення та
І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача
1. 18 травня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Іллічівського міського суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 з вимогою про зміну способу стягнення аліментів, просить суд змінити визначений рішенням Іллічівського міського суду від 12 березня 2014 року та від 13 жовтня 2014 року спосіб стягнення аліментів, стягнути з відповідача на її (позивачки) користь аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку щодо кожного із дітей, на утримання дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 до досягнення ними повноліття.
Свої вимоги мотивувала тим, що рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 12 березня 2014 року стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі щомісячно в розмірі прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину.
За позовом відповідача рішенням Іллічівського міського суду від 13 жовтня 2014 року зменшено встановлений вищевказаним рішенням суду розмірі аліментів до 500 грн. на кожну дитину.
Позивач посилається на те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину є меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Також, вказує, що їй не відомо чи працює відповідач, але відомо те, що він має ще одну дитину, тому виникає необхідність ставити питання про заміну способу стягнення аліментів та визначення їх у частці від його заробітку (доходу).
2. Відповідач відзиву на позов не подав.
ІІ. Заяви ( клопотання) учасників справи.
3. Позивач не заперечила проти заочного розгляду справи.
ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.
4. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про судовий розгляд справи (стаття 128 ЦПК), відзиву на позов не подав, а позивач не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, Судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК.
5. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв'язку із тим, що проведення судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження здійснювалося без виклику учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.
7. Судом встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 є дітьми сторін по справі (а.с.7-8).
8. Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 12 березня 2014 року стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі щомісячно в розмірі прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину (а.с.9-11).
9. За позовом відповідача, рішенням Іллічівського міського суду від 13 жовтня 2014 року зменшено встановлений вищевказаним рішенням суду розмірі аліментів до 500 грн. на кожну дитину (а.с12).
V. Оцінка Суду.
10. Виходячи із статті 180 Сімейного кодексу України (далі СК) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (частина третя статті 181 СК).
11. Відповідно до статті 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує:
- стан здоров'я та матеріальне становище дитини;
- стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;
- наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
- наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів ;
- доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
- інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
12. В свою чергу за змістом частини першої статті 192 СК передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Дані положення Закону також враховані в розясненнях Верховного Суду України, що викладені в пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».
Таким чином, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
13. Також, Судом враховується, що, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
14. З іншої сторони, Суд звертає увагу, що відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Важливим є те, що, в даних правовідносинах на позивача покладається обов'язок довести наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів, про що він повинен надати докази, при цьому, хоча і відповідач має зустрічний обов'язок довести ті обставини, які становлять основу його заперечень, тягар доказування позивача існує завжди, в свою чергу відповідач обирає варіант захисту від активного заперечення до повного мовчання.
Із вказаних положень Закону прослідковується правило про те, що «хто стверджує, той і доводить».
Так, позивачем в підтвердження своїх позовних вимог було надано копії паспортів позивача та відповідача (а.с.3, 5), їх РНОКПП (а.с.4,6), свідоцтв про народження дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7-8), рішень Іллічівського міського суду від 12.03.2014 року та від 13.10.2014 року (а.с.9-11, 12).
15. Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому досліджені доказів наявних у справі Суд враховує, що:
- наданими позивачем доказами не підтверджуються обставини про те, що її матеріальний стан змінився в бік його зменшення, а матеріальний стан відповідача в бік його збільшення;
- змінився сімейний стан сторін, навпаки, позивачка стверджує в позові, що у відповідача є ще одна дитина в іншій сім'ї;
- погіршився або поліпшився стан здоров'я когось із них;
- не наведені будь-які інші обставини, які б були підставою для зміни способу стягнення аліментів і які змінились (або не були враховані) Судом при попередньому стягненні аліментів.
16. Окремо Суд наголошує, що основним доводом позивача є те, що Законом України від 17 травня 2017 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, проте такі доводи не можуть бути окремою підставою для зміни способу стягнення аліментів, а мінімальний розмір аліментів було визначено Судом на підставі Закону, який діяв на час виникнення спірних правовідносин.
17. Крім того, суд звертає увагу на те, що при набранні рішенням законної сили, воно є обов'язковим для виконання на всій території України, а державна виконавча служба, як єдиний орган примусового виконання, зобов'язана вжити всі необхідні заходи для його виконання.
За змістом частини першої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а згідно з частиною другою цієї статті державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.
Контроль за правильним і своєчасним стягненням аліментів на утримання дітей здійснює державна виконавча служба, тому з урахуванням стягнення на користь позивача аліментів у розмірі по 500 гривень на кожну дитину, саме державна виконавча служба, відповідно до норм Закону України «Про виконавче провадження», має здійснювати перевірку отримання боржником будь-яких доходів та визначати ті, з яких мають відраховуватися аліменти.
У разі незгоди з діями державного виконавця щодо проведення розрахунку аліментів чи інших дій у виконавчому провадженні стягувач має право їх оскаржити у встановленому Законом порядку.
18. Отже, позивач може звернутись до відділу державної виконавчої служби Саратського району Одеської області, як зазначено нею в позові, та дізнатись про місце роботи відповідача та розмір його доходів.
19. Так само не може бути підставою для задоволення позовних вимог лише посилання в позовній заяві на те, що позивачу не відомо чи працює відповідач, розмір його доходів їй не відомі.
20. Виходячи з вищевикладеного, Суд розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
21. Згідно ст.141 ч.7 ЦПК України, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
22. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, а позов не підлягає задоволенню, тому судовий збір слід віднести на рахунок держави.
Керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 170, 200, 206, 258-259, 263-265, 280-283 Цивільно-процесуального кодексу України, Суд,
2. Судові витрати віднести на рахунок держави.
3. Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
4. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільно процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
5. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
6. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільно-процесуальним кодексом України.
До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Іллічівський міський суд Одеської області.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Повний текст рішення складено 02 серпня 2018 року.
Суддя Іллічівського міського суду
Одеської області М.І.Петрюченко