Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер 314/2454/14
Номер провадження 22-ц/778/2544/18
Головуючий у 1 інстанції: Капітонов Є.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2018 року місто Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.,
суддів:Гончар М.С., Маловічко С.В.,
секретарБурима В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області, постановлену в м. Вільнянську, Запорізької області 16 травня 2018 року (повне судове рішення складено 17 травня 2018 року) у справі за скаргою стягувача ОСОБА_5 на дії державного виконавця Вільнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у запорізькій області Владиченко В.О., боржник ОСОБА_7, про визнання дій державного виконавця неправомірними з приводу нарахування заборгованості по аліментам та зобов'язати державного виконавця здійснити перерахунок заборгованості по аліментам, -

В С Т А Н О В И В:

Представник стягувача ОСОБА_8 звернувся до суду із вказаною скаргою, посилаючись на те, що за виконавчим провадженням, що перебувало у провадженні Вільнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області за №46827465 про стягнення з ОСОБА_7 аліментів на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 12.05.2014 р. і до досягнення ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 повноліття.

Представник стягувача посилалась на те, що державним виконавцем при розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, неправомірно не враховано грошові кошти в розмірі 81500 грн. отримані боржником як дохід на підставі рішення Вільнянського районного суду Запорізької області у іншій справі від 14.10.2014 (справа: 314/4744/14-ц).

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 16 травня 2018 року відмовлено в задоволенні скарги.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду ОСОБА_5, подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та задовольнити її вимоги.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є: виклад обставин справи, за яким заявник посилається, що боржник отримав зазначений нею дохід; при викладених обставинах суд прийшов до невірних висновків, що вказана сума не є доходом боржника; порушення судом норм процесуального законодавства; порушення норм матеріального права.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд в складі колегії суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

В силу ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до Цивільного процесуального Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 3 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця, або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно до вимог ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець повинен здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та порядку, встановленому виконавчим документом і Законом.

Як встановлено судом першої інстанції, у провадженні Вільнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області перебувало провадження за №46827465 про стягнення з ОСОБА_7 аліментів на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 12.05.2014 р. і до досягнення ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 повноліття.

Рішенням у іншій цивільній справі Вільнянського районного суду Запорізької області від 14.10.2014 року (справа:14/4744/14-ц), залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області 10.12.2014 року цивільний позов ОСОБА_7, до ОСОБА_5, про повернення грошових коштів - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5, на користь ОСОБА_7, грошові кошти в сумі 81500 грн. з підстав ст. 1212 ЦК України як набуті відповідачкою без достатньої правової підстави, а тому підлягають поверненню позивачеві (а.с. 114-116).

Представник стягувача посилається у цій справі на те, що державним виконавцем при розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, неправомірно не враховано вказані грошові кошти в розмірі 81500 грн., отримані боржником на підставі рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 14.10.2014 (справа: 314/4744/14-ц) як його дохід, що є наслідком збільшення розміру сплати аліментів.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на 14.04.2016) розмір заборгованості по аліментах визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилося, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості у твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. Якщо боржник в цей період не працював, заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості. Державний виконавець у разі надходження виконавчого документа повинен підрахувати розмір заборгованості по аліментах і повідомити про нього стягувача і боржника.

За визначенням п.14.1.54 ст.14 Податкового кодексу України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді:

а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України;

б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів;

в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів;

г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України;

ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України;

д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов'язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов'язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо);

е) спадщини, подарунків, виграшів, призів;

є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору;

Колегія погоджується з висновком суду щодо необґрунтованості доводів скарги з приводу того, що Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 14.10.2014 (справа:14/4744/14-ц), встановлено, що грошові кошти у розмірі 81500 грн. були набуті відповідачем без достатньо правової підстави, вони підлягають поверненню позивачеві.

Тобто вказана сума (81500 грн.) не є доходом, отриманим ОСОБА_7 на виконання судового рішення від 14.10.2014 року. Оскільки цим же рішенням встановлено, що ці кошти уже до цього були у власності ОСОБА_7 (тобто цей дохід уже було отримано раніше), потім вони були без достатньої правової підстави передані ОСОБА_5, яка за даним судовим рішенням їх повернула ОСОБА_7 Таким чином, ці кошти не можуть рахуватись знову (повторно) як дохід ОСОБА_7

Тому дії державного виконавця є вірними.

Отже, і судом першої інстанції вірно встановлено що грошові кошти отримані за рішенням суду, як повернуті, що набувались без достатньо правової підстави, не є доходом в розумінні п. 14.1.54 ст.14 Податкового кодексу України.

З урахуванням наведеного, колегія вважає, що суд з дотриманням вимог ст. ст. 89, 263 ЦПК України належно оцінив надані сторонами докази та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення скарги стягувача.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Докази та обставини, на які посилається позивач в апеляційній скарзі (виклад обставин справи, за яким заявник посилається, що боржник отримав зазначений нею дохід; при викладених обставинах суд прийшов до невірних висновків, що вказана сума не є доходом боржника; порушення судом норм процесуального законодавства; порушення норм матеріального права), були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону і підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 16 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 1 серпня 2018 року.

Головуючий, суддя-доповідач

судді: