Справа № 472/746/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про самовідвід судді

"23" липня 2018 р. смт. Веселинове

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської області Тустановський А.О., розглянувши позовну заяву Фалзарезі ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнових збитків та моральної шкоди, спричинених внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

19 липня 2018 року до суду надійшла позовна заява Фалзарезі ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнових збитків та моральної шкоди, спричинених внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до автоматизованого розподілу судових справ між суддями, зазначена справа 19 липня 2018 року надійшла до розгляду головуючого судді Тустановського А.О.

Згідно п. 5 ч.1 ст. 36 ЦПК України суддя не може брати участь в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), зокрема, якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або обєктивності судді.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобовязані заявити самовідвід.

Вивчивши матеріали справи суддя вважає за необхідне заявити самовідвід виходячи з наступного.

Підставою для відводу є те, що суддею Тустановським А.О. розглядалася справа № 472/1375/17 про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, відносно ОСОБА_2, який є відповідачем по даній справі, під час розгляду якої суддею вже досліджувалися та перевірялися обставини, на які позивач по даній справі посилається в обґрунтування своїх позовних вимог. Таким чином, це може викликати у сторін по даній справі сумніви у обєктивності та неупередженості судді, що є безумовною підставою для скасування рішення по справі.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини( рішення від 09.11.2006 року у справі "Білуга проти України" від 28.10.1998 року у справі "Ветштан проти Швейцарії") важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобовязані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для довіри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Згідно статті 15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обовязком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним обєктивного рішення у справі.

Відповідні норми гарантують неупередженість у здійсненні правосуддя, попереджає можливість скасування рішень за мотивами незаконності складу суду, заінтересованості певних суб'єктів, що з'ясувалися під час перевірки справи вищестоящими інстанціями.

Враховуючи вищевикладене, суддя вважає за необхідне заявити самовідвід, щоб у сторін справи в майбутньому не виникло сумнівів у необ'єктивності та неупередженості судді при винесені рішення у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 36, 39 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Заявити самовідвід по цивільній справі № 472/746/18 за позовною заявою Фалзарезі ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнових збитків та моральної шкоди, спричинених внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Передати зазначену справу до канцелярії Веселинівського районного суду Миколаївської області для здійснення повторного автоматичного розподілу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської областіОСОБА_3