Номер провадження 2/754/2857/18
РІШЕННЯ

Іменем України

(повне рішення суду виготовлено 27 липня 2018 року)

25 липня 2018 року, м. Київ, Деснянський районний суд м. Києва, суддя: Грегуль О.В., секретар судового засідання: Дорошенко В.В., справа: 754/17001/14-ц

ОСОБА_1 - позивач

ОСОБА_2 - відповідач

Приватний нотаріус київського міського нотаріального округу Максимкова Ольга Олексіївна - третя особа

Товариство з обмежено відповідальністю «Фінансова компанія «Актив+» - третя особа

Вимоги позивача: визнання недійсним заповіту

ОСОБА_4 - представник позивача

ОСОБА_5 - адвокат відповідача

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсним заповіту, складеного 24.01.2012 року і посвідченого приватним нотаріусом київського міського нотаріального округу Максимковою О.О. від імені ОСОБА_6 на ім'я ОСОБА_2. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що в момент складання заповіту спадкодавець: ОСОБА_6, який склав заповіт, не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав і просив про його задоволення.

Відповідач зі своїм адвокатом позов не визнали, посилаючись на безпідставність позовних вимог.

Третя особа: приватний нотаріус у судове засідання не з'явився і доказів про поважність причин своєї неявки суду не надав, хоча про час і місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи зворотними поштовими повідомленнями.

Третя особа: ТОВ «Фінансова компанія «Актив+» свого представника в судове засідання не направила, надіславши заяву з проханням про розгляд справи за відсутності її представника.

Представник позивача, відповідач та адвокат відповідача не заперечували проти розгляду справи по суті за відсутності третіх осіб.

З урахуванням положень ст. ст. 128-131, 223 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін по справі для її розгляду по суті за відсутності третіх осіб.

Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, заслухавши думку адвоката, вислухавши показання свідків: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, експертів: ОСОБА_23 і ОСОБА_24, оглянувши матеріали справи № 2603/7114/12 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Головне управління юстиції у м. Києві, приватний нотаріус київського міського нотаріального округу Максимкова Ольга Олексіївна, про визнання заповіту недійсним, оглянувши медичну документація ОСОБА_6, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд у судовому засіданні встановив наступне.

24.01.2012 року ОСОБА_6 склав, посвідчений приватним нотаріусом київського міського нотаріального округу Максимковою О.О. заповіт, яким усе своє майно заповів відповідачу по даній справі.

Позивач звернувся до суду з позовом, пред'явленим до відповідача про визнання заповіту недійсним з тих підстав, що заповіт підписаний не спадкодавцем і фізичний та психічний стан спадкодавця не дозволяв останньому зробити будь-які розпорядження майном (справа № 2603/7114/12).

Відповідно до акта посмертної комплексної комісійної психолого-психіатричної експертизи № 346 від 25.04.2013 року, проведеної у справі № 2603/7114/12, ОСОБА_6 на час підписання заповіту (24.01.2012 року) за своїм психічним станом на цей період міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Відповідно до висновку експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 29.11.2013 року № 8420/8421/13-32, проведеної у справі № 2603/7114/12, підпис від і мені ОСОБА_6 та рукописний запис у заповіті від імені ОСОБА_6 виконані самим ОСОБА_6.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 13.02.2014 року, постановленою у справі № 2603/7114/12, позовну заяву ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним залишено без розгляду за заявою представника позивача: ОСОБА_4 ОСОБА_4.

Після залишення позову без розгляду, позивач повторно звернувся до суду з позовом про визнання заповіту недійсним.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 26.02.2016 року по справі призначено посмертну комплексну психолого-психіатричну експертизу.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 106-ц від 19.08.2015 року, за своїм психічним станом ОСОБА_6 не міг 24.01.2012 року усвідомлювати характер та значення своїх дій та керувати ними.

Із-за наявності двох протилежним висновків експертизи з одних і тих же питань, ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 11.04.2016 року по справі призначено повторну посмертну судово-психіатричну експертизу при МОЗ України.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 7 від 23.02.2017 року Українського науково-дослідного інституту соціальної і судової психіатрії та наркології Міністерства охорони здоров'я України, визначити психічний стан ОСОБА_6 та вирішити питання щодо його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на момент складання заповіту 24.01.2012 року не є можливим.

Згідно зі ст. 225 ЦК України, 1. Правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. 2. У разі наступного визнання фізичної особи, яка вчинила правочин, недієздатною позов про визнання правочину недійсним може пред'явити її опікун. 3. Сторона, яка знала про стан фізичної особи у момент вчинення правочину, зобов'язана відшкодувати їй моральну шкоду, завдану у зв'язку із вчиненням такого правочину.

Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 17 вересня 2014 року розглянув справу № 6-131 цс 14, предметом якої був спір про визнання договору недійсним із підстав, передбачених ч. 1 ст. 225 ЦК України. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого суд може визнати договір недійсним із підстав, передбачених ч. 1 ст. 225 ЦК України в разі, якщо встановить, що у момент укладення договору позивач був неспроможний розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Той факт, що позивач у момент укладення договору виявляв ознаки психічного розладу, які здійснили істотний вплив на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, обмежуючи цю здатність, не є підставою для визнання договору недійсним відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України.

При вирішенні даного спору, суд за основу бере висновок висновку судово-психіатричного експерта № 7 від 23.02.2017 року Українського науково-дослідного інституту соціальної і судової психіатрії та наркології Міністерства охорони здоров'я України, який зроблений з урахуванням обох вищевказаних протилежних однин одному висновків посмертних комплексних психолого-психіатричних експертиз та додаткових зібраних по справі доказів.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України, 1. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 2. У справах про дискримінацію позивач зобов'язаний навести фактичні дані, які підтверджують, що дискримінація мала місце. У разі наведення таких даних доказування їх відсутності покладається на відповідача. 3. У справах щодо застосування керівником або роботодавцем чи створення ним загрози застосування негативних заходів впливу до позивача (звільнення, примушування до звільнення, притягнення до дисциплінарної відповідальності, переведення, атестація, зміна умов праці, відмова в призначенні на вищу посаду, скорочення заробітної плати тощо) у зв'язку з повідомленням ним або членом його сім'ї про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою обов'язок доказування правомірності прийнятих при цьому рішень, вчинених дій покладається на відповідача. 4. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. 5. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. 6. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 7. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Будь-яких конкретних правових доказів, які б давали суду правові підстави для визнання оспорюваного заповіту недійсним з підстав, зазначених у позові, позивач зі своїм представником суду не надали і судом таких доказів не здобуто.

За таких обставин, позов не задовольняється за недоведеністю позовних вимог.

Оскільки позов не задовольняється, то відповідно до ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати не відшкодовуються.

Доказів про понесення судових витрат іншими учасниками справи суду не надано.

Керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 (адреса реєстрації: 02156, АДРЕСА_1, адреса проживання: 03115, АДРЕСА_2, РНОКПП: НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (адреса реєстрації: 02156, АДРЕСА_3, адреса проживання: 02125, АДРЕСА_4, РНОКПП: НОМЕР_2) про визнання недійсним заповіту.

Понесені ОСОБА_1 судові витрати, покласти на ОСОБА_1.

Доказів про понесення судових витрат іншими учасниками справи суду не надано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ: