РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

"18" липня 2018 р. 145/568/18

2/145/495/2018

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Мазурчака А. Г.

за участю секретаря Мигдальської Н.М.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому вказує, що їй на праві власності належить житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_1.

Її право власності на дане нерухоме майно зареєстроване в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

В зазначеному будинку з 09.02.2000 року зареєстровано місце проживання ОСОБА_2, що стверджується відміткою про його реєстрацію в будинковій книзі для прописки (реєстрації) громадян, що проживають в будинку.

Відповідач вселився в зазначений житловий будинок за згоди колишнього власника будинку ОСОБА_3.

Разом з тим, з листопада 2000 року і по даний час відповідач в зазначеному будинку не проживає, так як перебуває за кордоном в м. Торрівьєха, Іспанія.

Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_1 колишній власник будинку ОСОБА_3 померла, право на нього в порядку спадкування за законом перейшло до неї.

При цьому добровільно скасувати свою реєстрацію в належному їй житловому

будинку відповідач відмовляється.

Просить усунути їй перешкоди в користуванні житловим будинком по АДРЕСА_1 області шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала, просить його задоволити з підстав, наведених у позовній заяві, пояснила, що протягом 18 років син проживає в Іспанцї, за цей час лише 4 рази приїжджав в Україну. Знятись з обліку в паспортній службі не може. Вона хоче оформити субсидію, а реєстрація сина перешкоджає їй у цьому, допомоги син їй не надає.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку через оголошення.

Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 383 Цивільного кодексу України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім'ї.

Стаття 3 Сімейного кодексу України визнає сім'єю спільне проживання осіб, що пов'язані спільним побутом та мають взаємні права та обов'язки.

Згідно ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення лише протягом шести місяців, а згідно ст. 72 цього Кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право користування даним житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено між ним і власником житла, або законом.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

ОСОБА_1 належить житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_1., що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом серії НОМЕР_1 від 26 травня 2015 року, виданого приватним нотаріусом Тиврівського районного нотаріального округу ОСОБА_4 (а.с. 5).

Її право власності на дане нерухоме майно зареєстроване в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що стверджується витягом № 38108783 від 26.05.2015 року (а.с. 6).

В зазначеному будинку з 09.02.2000 року зареєстровано місце проживання ОСОБА_2, що стверджується відміткою про його реєстрацію в будинковій книзі для прописки (реєстрації) громадян, що проживають в будинку (а.с. 9-11).

З листопада 2000 року і по даний час відповідач в зазначеному будинку не проживає, що стверджується актом обстеження метаріально-побутових умов проживання, складеним комісією Гніванської міської ради Тиврівського району Вінницької області 30.03.2018 року.

Доказів на спростування позову не надано.

Керуючись ст.ст.4, 12, 13, 81, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст. 405, ЦК України, 71 ЖК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

вирішив:

Позов задоволити.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди в користуванні житловим будинком по АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, тобто з 27.07.2018 року.

Суддя Мазурчак А. Г.