Справа № 686/8721/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2018

м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі:головуючого судді - Салоїд Н.М.,

при секретареві - Лоб І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницький в залі суду цивільну справу за позовом

Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк"

до

ОСОБА_1

про стягнення заборгованості по кредиту

в с т а н о в и в :

У квітні 2018 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду із заявою в якій вказав, що відповідно до укладеного договору б/н від 11.05.2006 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 15 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Щодо зміни кредитного ліміту банк керується пунктами 3.2 та 3.3 умов та правил надання банківських послуг де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (збільшити або зменшити кредитний ліміт.

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту. встановленого банком, відповідно до пунктів 3.3 умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає договір.

Однак позичальник належним чином своїх зобовязань за договором не виконував, і станом на 31.03.2018 року заборгованість відповідача перед банком складає 19 046,48 грн., що складається із заборгованості за кредитом в сумі 2578,31 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом 15 085,0 грн., а також штрафи 500 грн. (фіксована частина) та 883,17 грн. процентна складова, відповідно до пункту 8.6 умов та правил надання банківських послуг. Просить стягнути заборгованість по кредиту з відповідача у примусовому порядку.

В судове засідання представник позивача не з»явився, повідомлений про час і місце судового розгляду у передбаченому законом порядку. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з»явилась, повідомлена про час і місце розгляду справи у передбаченому законом порядку. Подала заяву про застосування строків позовної давності.

12.04.2018 року публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» заявлене клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного провадження за відсутності позивача.

Ухвалою суду від 25 квітня 2018 року відкрито провадження у справі.

29.05.2018 року відповідач ОСОБА_1 подала через канцелярію заяву про застосування строків позовної давності.

Суд, заслухавши доводи представника позивача, викладені в позовній заяві та додаткових письмових поясненнях, заперечення відповідача, перевіривши матеріали справи доказами, встановив фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом достовірно установлено, що 11 травня 2006 року між ЗАТ комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» і ОСОБА_1 була укладена кредитна угода б/н у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 15 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення кредиту, що відповідає строку дії картки.

Факт отримання кредитних коштів позичальником не оспорюється та факт укладання договору підтверджується заявою позичальника ОСОБА_1 від 11.05.2006 року.

Щодо зміни кредитного ліміту банк керувався пунктами 3.2 та 3.3 умов та правил надання банківських послуг де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (збільшити або зменшити кредитний ліміт.

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту. встановленого банком, відповідно до пунктів 3.3 умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає договір.

Однак позичальник належним чином зобов»язань за кредитом не виконувала та заборгованість станом на 31.03.2018 року становить 19 046,48 грн.

Вказані обставини підтверджуються розрахунком заборгованості по кредиту. Позичальник ОСОБА_1 розміру заборгованості наданого позивачем не оспорює.

ІІІ. Докази відхилені судом та мотиви їх відхилення.

Позивач в обґрунтування зазначеного позову посилається на те, що відповідач ОСОБА_1 має заборгованість по кредиту в розмірі 19046,48 грн., оскільки здійснювала погашення за кредитом не у строки, визначені договором.

Проте, із розрахунку заборгованості за кредитом наданого позивачем убачається, що 04.08.2009 року відповідач ОСОБА_1 припинила здійснювати погашення заборгованості за кредитним договором.

Крім того. позивачем не доведено, що Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, приєднаний до позовної заяви, відрізняються від змісту відповідних Умов та Правил, розміщений на офіційному сайті ПАТ КБ «ПриватБанк» у редакції, яка була чинною на момент підписання анкети-заяви.

Згідно з положеннями статтей 634, 638 ЦК України, відповідач, підписавши анкету-заяву, прийняла пропозицію позивача та приєдналася до договору згідно з умовами та правилами надання банківських послуг на умовах, викладених у зазначеній анкеті-заяві.

ІУ. Мотивована оцінка кожного аргументу наведеного учасниками справи.

В якості основної підстави для задоволення позову позивач зазначає наявність у відповідача перед ним невиконаних грошових зобовязань, за прострочення сплати яких

має наставати відповідальність, передбачена статтею 629 Цивільного кодексу України згідно положень якої договір є обовязковим для виконання сторонами.

Суд погоджується з логікою міркувань позивача, однак не може покласти цей довід позивача в основу ухвалюваного рішення, оскільки, як зазначено вище, відповідач припинила виконання зобов»язань за кредитом 04.08.2009 року, а позивач не звертався до суду за захистом свого порушеного права .Відповідач ОСОБА_1 подала заяву про застосування строків позовної давності.

При цьому вона здійснила останній платіж за кредитним договором 04 серпня 2009 року, після чого у позивача виникло право вимагати повернення кредиту згідно з умовами договору.

Тому суд враховує, що позивачем пропущений строк позовної давності звернення до суду, оскільки з позовом позивач звернувся у квітні 2018 року, в своїй позовній заяві не ставив питання про поновлення пропущеного строку позовної давності, поважних причин пропуску строку не зазначив.

ОСОБА_2 права, які застосував суд та мотиви їх застосування.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до вимог ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Статтею 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

За висновками Верховного Суду України про застосування ст. 257 ЦК України до правовідносин, у яких використовуються платіжні картки як спосіб надання/отримання кредитних коштів, викладеними у постановах № 6-14цс14 від 19 березня 2014 року, 6-61цс14 від 18 червня 2014 року, № 6-95цс14 від 17 вересня 2014 року, № 6-103цс14 від 24 вересня 2014 року, № 6-134цс14 від 1 жовтня 2014 року, № 6-167цс14 від 12 листопада 2014 року за таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), які згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (ст.ст. 530,631 ЦК України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то права й обов'язки виникають у кожного контрагента

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дні місяця дії картки (правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14).

З позовом за захистом свого порушеного права банк звернувся лише 23 квітня 2018 року, відповідачем заявлено про застосування позовної давності до вимог банку, відповідно до наведених норм матеріального права дійшли правильних висновків про відмову у задоволенні позову у зв'язку із пропуском позивачем позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12,13,76.81,89,265 ЦПК України ст.ст.530,536,551,553,554,616,1049,1054 Цивільного кодексу України, суд -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову про стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк" заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 діб з дня його проголошення до Апеляційного суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд.

Суддя: