Єдиний унікальний номер 725/1616/17
Номер провадження 6/725/89/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.08.2018 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі

головуючої судді Федіної А.В.,

за участю секретаря судового засідання Сорокан М.М.,

та державного виконавця Юзефович Е.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби м. Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у виїзді за межі України боржника ОСОБА_2 без вилучення паспортного документу, -

ВСТАНОВИВ

У серпні 2018 року державний виконавець звернувся до суду з вище вказаним поданням та просив тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 до виконання зобовязань за виконавчим листом №725/1616/17 виданого Першотравневим районним судом м. Чернівці 24.10.2017 року.

В обґрунтування вказаних вимог посилався на те, що у нього на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №725/1616/17 виданого Першотравневим районним судом м. Чернівці 24.10.2017 року про усунення перешкод ОСОБА_3 у здійсненні батьківських прав у спілкуванні з донькою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та у її виховані, стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судових витрат. Рішення суду на підставі якого виданий вказаний виконавчий лист боржником не виконане та за наслідками проведених виконавчих дій встановлено, що боржник неодноразово перетинала державний кордон України, її місце знаходження разом з дитиною не відоме, не встановлено офіційного місця роботи, наявності у власності будь-якого майна та зі слів матері боржника відомо, що ОСОБА_2 разом з донькою ОСОБА_4 виїхала за кордон.

Згідно відомостей Державної міграційної служби в Чернівецькій області ОСОБА_2 має паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії FE№928224, виданий 05.09.2016 року терміном до 05.09.2026 року та серії FG№106106 від 14.04.2017 року терміном дії до 14.04.2027 року.

Вважає, що безпосередньо факт невиконання ОСОБА_2 судового рішення є підставою обмеження її у праві виїзду за кордон.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 441 ЦПК України, подання розглядається судом негайно, без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця.

Так, в судовому засіданні державний виконавець подання підтримав та просив задовольнити з підстав зазначених у ньому. При цьому зазначив, що внаслідок проведених виконавчий дій йому стало відомо, що боржник разом з дитиною виїхала за кордон та на даний час на території України не перебуває.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 5 ст. 124, п. 9 ст. 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. До основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню по всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Судом встановлено, що 24.10.2017 року Першотравневим районним судом м. Чернівці було видано виконавчий лист № 725/1616/17 про зобовязання ОСОБА_2 усунути перешкоди у здійсненні батьківських прав ОСОБА_3 щодо спілкування з донькою ОСОБА_4 та у її вихованні; визначення способу участі ОСОБА_3 у вихованні ОСОБА_4 шляхом встановлення графіку спілкування: щовівторка та четверга з 18год. 00хв. до 21год. 00хв., без присутності ОСОБА_2; щосуботи з 10год. 00хв. до 17год. 00хв., без присутності ОСОБА_2, за місцем проживання ОСОБА_3С; бачитись з дитиною, без присутності ОСОБА_2, у дні народження ОСОБА_4, ОСОБА_3 з 10год. 00хв. до 15год. 00хв.; безперешкодно відвідувати ОСОБА_4 під час хвороб; стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 640 грн. 00 коп.

В рамках виконавчого провадження з примусового виконання вказаного виконавчого листа державним виконавцем встановлено місце реєстрації боржника та станом на 20.12.2017 року, остання за вказаною адресою була відсутня, зі слів матері вона перебувала за кордоном. Вказані обставини підтверджуються актом державного виконавця від 20.12.2017 року, що доданий до матеріалів подання.

Крім того, у лютому 2018 року державним виконавцем отримано відомості щодо наявності у боржника паспорту для виїзду за кордон серії FE№928224, виданий 05.09.2016 року терміном до 05.09.2026 року та серії FG№106106 від 14.04.2017 року терміном дії до 14.04.2027 року.

Згідно інформації наданої Державною прикордонною службою, ОСОБА_4 перетинала державний кордон України в напрямку виїзд транспортним засобом сполученням «Київ-Мюнхен» (дата перетину кордону не відома у звязку з неякісною копією), а відомостей про перетин державного кордону боржника у період з 24.10.2017 року та станом на 02.04.2018 року в базі даних прикордонної служби не виявлено.

Статтею 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов'язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

Згідно положень п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов'язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів;

Пунктом 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що держаний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Отже, законодавством передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за сам факт наявності невиконання зобов'язань, а при ухиленні боржника від їх виконання. Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Під поняттям ухиленням боржника від виконання зобов'язань, покладених рішенням суду, слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини.

Ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Оскільки ч. 4 ст. 441 ЦПК України передбачено розгляд подання лише за участю державного виконавця, на останнього в даному випадку покладається обовязок доказування ухилення боржника від виконання рішення суду, а також, що вжитті державним виконавцем в рамках його повноважень заходи не можуть забезпечити виконання рішення суду, що зумовлює таку крайню міру як обмеження конституційного права особи на свободу пересування.

Так, під ухиленням боржника в контексті його обовязків по виконанню рішення суду згідно Закону України «Про виконавче провадження» слід розуміти обовязок утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасно з'являтися за викликом державного виконавця; письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Вирішуючи питання чи є ухилення боржника від виконання зобов'язань свідомим, судом враховується комплекс процесуальних дій, які були вжиті державним виконавцем для виконання рішення суду, зокрема в матеріалах справи наявні відомості про перебування боржника за кордоном станом на 20.12.2017 року та 02.04.2018 року, разом з тим матеріали подання не містять належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_2 на час розгляду подання перебуває за кордоном та такі дії нею вчиняються з метою уникнення виконання рішення суду щодо усунення перешкод в спілкуванні з дитиною, оскільки у матеріалах справи відсутні відомості про вручення або невручення постанов державного виконавця, здійснення викликів державного виконавця боржнику, вручення їй постанови про відкриття виконавчого провадження, що в свою чергу могло б свідчити про можливість ухилення від виконання рішення суду шляхом виїзду за межі України.

Отже, матеріали подання не містять актуальних даних, які б вказували на злісне ухилення боржника від виконання рішення суду та що державним виконавцем з моменту відкриття виконавчого провадження до звернення з даним поданням були вжиті всі передбачені законом заходи примусового виконання рішення, а також, що іншим способом окрім обмеження права виїзду боржника за кордон забезпечити виконання рішення суду не можливо, враховуючи порядок виконання рішень про усунення перешкод у спілкуванні та виховані дитиною та наявність у державного виконавця інформації про те, що боржник разом з дитиною вже перебувають за кордоном в сукупності з особливостями виїзду дітей за кордон.

Таким чином, обмеження права у виїзду боржника за кордон є крайньою мірою та можуть застосовуватись при наявності сукупності обставин, які б вказували, що боржник свідомо ухиляється від виконання рішення суду та інші передбачені законом заходи примусового виконання рішення не є ефективними.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст.124, 129 Конституції України, ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну», ст.ст. 2, 4, 5, 7, 1, 12, 76-89, 258, 259, 260, 261,268, 273, 352, 353, 354, 355, 441 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби м. Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у виїзді за межі України боржника ОСОБА_2 без вилучення паспортного документу в рамках примусового виконання виконавчого листа №725/1616/17 виданого Першотравневим районним судом м.Чернівці 24.10.2017 року відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня виготовлення її повного тексту безпосередньо до Апеляційного суду Чернівецької області в порядку визначеному главою першою розділу пятого ЦПК України або через Першотравневий районний суд м.Чернівці в порядку п. 15.5 розділу тринадцятого ЦПК України.

Повний текст ухвали виготовлений 03.08.2018 року.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна