Справа № 2-1393/08 Головуючий у І інстанції Устимчук М.Ю.
Провадження № 22-ц/780/2484/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 10.07.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 липня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області

у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Богдан І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Макарівського районного суду Київської області, постановлену в смт. Макарів 08 жовтня 2008 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, -

в с т а н о в и в :

В провадженні Макарівського районного суду Київської області перебувала справа № 2-1393/2008 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики.

Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 08 жовтня 2008 року визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, за умовами якої сторони досягли згоди щодо погашення боргу за договором позики від 10 лютого 2007 року, укладеного у простій письмовій формі, в розмірі 35000 грн., який має сплатити відповідач на користь позивача. За вільним волевиявленням сторони домовитись про припинення існуючого зобовязання (боргу) наступним шляхом: відповідач передає у власність позивачу належну їй на праві особистої власності земельну ділянку площею 3,3791 га., яка розташована на території Гружчанської сільської ради Макарівського району Київської області і належить їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ № 216365 в рахунок погашення 35000 грн. боргу, а позивач приймає її та зобовязується у встановленому законом порядку перереєструвати право власності у відповідних державних органах відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових правна нерухоме майно та їх обмежень». Сторони домовились, що земельна ділянка має бути передана відповідачем позивачу у місячний термін з моменту визнання мирової угоди судом. Позивач з визнанням мирової угоди судом вважає свої вимоги задоволеними в повному обсязі і відмовляється від них.

В подальшому провадження у даній справі було втрачене.

Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 21 березня 2018 року за ініціативою суду відновлено втрачене судове провадження в цивільній справі № 2-1393/2008 в частині ухвали Макарівського районного суду Київської області від 08 жовтня 2008 року про визнання мирової угоди.

ОСОБА_2, не погоджуючись із ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 08 жовтня 2008 року та вважаючи, що її права порушено, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просила скасувати ухвалу суду першої інстанції.

Вирішуючи питання про право ОСОБА_2 оскаржувати в апеляційному порядку дане рішення, апеляційний суд враховує, що в матеріалах справи наявне рішення Апеляційного суду Київської області від 26 вересня 2017 року за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Макарівського районного суду Київської області від 14 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, Макарівської районної державної адміністрації Київської області про визнання недійсними розпоряджень та державних актів на право власності на земельні ділянки. Так, даним рішенням встановлено, що земельні ділянки, які були передані у власність відповідачам, в тому числі ОСОБА_4, є земельними ділянками, які ОСОБА_2 має право отримати у власність як власник земельної частки (паю), а тому видачею розпоряджень та державних актів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 порушені її права. Разом із тим, ОСОБА_3 набув право власності на земельні ділянки на підставі судових рішень, а саме ухвал Макарівського районного суду Київської області від 08 жовтня 2010 року, які набрали законної сили та стали підставою для видачі ОСОБА_3 державних актів, які є предметом спору. З урахуванням вищевикладеного відмовлено ОСОБА_2 в позові до ОСОБА_3 про визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки (а. с. 17 21).

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 вказувала, що оскаржуваною ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 08 жовтня 2010 року вирішено питання про її право власності на земельну ділянку пл. 3,3791 га., яка даною ухвалою незаконно передана у власність ОСОБА_3

Зокрема, 20 травня 2007 року померла її мати ОСОБА_6, після смерті якої відкрилася спадщина за законом, до якої увійшло право на земельну частку (пай) із земель колективної власності КСП «Світанок» на території Гружчанської сільської ради розміром 4,25 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї ділянки в натурі. Розпорядженням Макарівської райдержадміністрації від 15 жовтня 2013 року їй надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі власниці земельної частки (паю). Дану технічну документацію було розроблено, однак рішенням державного реєстратора від 21 жовтня 2015 року їй було відмовлено у внесенні відомостей про належну їй земельну ділянку пл. 3,3792 га. в звязку із її накладенням (взаємним перетином) із земельною ділянкою, належною відповідачу ОСОБА_4

Вважаючи, що ОСОБА_4 незаконно набула право власності на зазначену земельну ділянку, в 2015 році вона звернулася до суду з позовом за захистом своїх порушених прав, рішенням від 14 квітня 2016 року її позов задоволено, але в подальшому рішенням Апеляційного суду Київської області від 26 вересня 2017 року рішення суду першої інстанції змінено та відмовлено в задоволенні позову в частині вимог до ОСОБА_3, який набув право власності на земельну ділянку на підставі судового рішення, а не державного акту. Факт незаконного набуття ОСОБА_4 права власності на земельну ділянку пл. 3,3791 га. встановлено цим же рішенням Апеляційного суду Київської області.

Крім того, затверджена судом мирова угода суперечить також чинним на той час нормам матеріального права, оскільки земельна ділянка, яка передана за мировою угодою, була виділена попередньому власнику ОСОБА_4 в рахунок земельної частки (паю), а тому на правовий статус даної земельної ділянки поширюються обмеження, встановлені п. 15 Перехідних положень ЗК України, яка забороняла будь-яке відчуження земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства.

Відзивів на апеляційну скаргу не надійшло.

Відповідач ОСОБА_4 викликалася до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання (14 червня 2018 року). З опублікуванням оголошення про виклик відповідач згідно ч. 11 ст. 128 ЦПК України вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Визнаючи мирову угоду ухвалою від 08 жовтня 2010 року, суд першої інстанції виходив із того, що мирова угода, укладена сторонами, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вчинена в інтересах обох сторін.

Однак з такими висновками апеляційний суд не може погодитися, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 175 ЦПК України в редакції станом на час постановлення ухвали, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обовязків сторін та предмета позову.

Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну заяву. Якщо мирову угоду або повідомлення про неї викладено в адресованій суду письмовій заяві сторін, ця заява приєднується до справи.

До ухвалення судового рішення у звязку з укладенням сторонами мирової угоди суд розяснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення.

У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд.

Таким чином, для визнання мирової угоди необхідно, щоб її умови відповідали закону, а також стосувалися лише прав та обовязків сторін та предмета позову.

Із змісту ухвали про визнання мирової угоди від 08 жовтня 2008 року вбачається, що предметом позову є повернення боргу за договором позики.

Визнаючи мирову угоду, укладену сторонами, суд першої інстанції не звернув уваги, що земельна ділянка, яка за умовами мирової угоди переходить у власність відповідача, не належить до предмету позову.

Крім того, належна раніше ОСОБА_4 земельна ділянка пл. 3,3791 га., розташована на території Гружчанської сільської ради Макарівського району Київської області, була виділена останній в рахунок земельної частки (паю).

Відповідно до п.п. б п. 15 Перехідних положень ЗК України в редакції станом на момент постановлення ухвали від 08 жовтня 2008 року до набрання чинності законами України про державний земельний кадастр та про ринок земель не допускається купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб.

Верховним Судом України в листі від 29 жовтня 2008 року № 19-3767/0/8-08 розяснено, що за рішенням суду не можна здійснюватися перехід права власності на земельні ділянки та земельні частки (паї), щодо яких існує заборона на їх відчуження (крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб), встановлена п. 15 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України. Неприпустимим є звернення стягнення на земельні ділянки за рішенням суду в разі невиконання боржником зобовязань за договором позики та іншими зобовязаннями з одночасним припиненням на них права власності боржника і визнанням права власності за кредитором (ст. 139 ЗК України).

Отже, поза увагою суду першої інстанції залишилось, що не може визнаватися судом мирова угода, умови якої не повязані зі спірними правовідносинами, а також порушено вимоги п.п. б п. 15 Перехідних положень ЗК України, оскільки шляхом визнання мирової угоди фактично в обхід закону судом було допущено відчуження земельної ділянки, яка перебувала під дією мораторію на продаж.

Виходячи із вищевикладеного, ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 08 жовтня 2008 року не можна вважати законною та обґрунтованою.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 379 ЦПК України, оскільки ухвала, що перешкоджає подальшому провадженню, постановлена за неповного зясування судом обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, а також із порушенням норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 381, 382, 389 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 08 жовтня 2008 рокускасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлений 11 липня 2018 року.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагеєв В.О.

ОСОБА_7