Провадження № 2-з/522/312/18
У Х В А Л А

Іменем України

19 липня 2018 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Бойчука А. Ю.

за участю секретаря Іскрич В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 вивчивши матеріали заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову до подання позовної заяви,-

В С Т А Н О В И В:

13.07.2018 року ОСОБА_2 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви до Міністерства охорони здоровя України про визнання незаконним Наказу №73-Адм. Від 11 липня 2018 року про проведення комісійної перевірки; скасування наказу №73-АДМ; відповідно до якої просив суд вжити заходи забезпечення позову, а саме:

- заборонити Міністерству охорони здоров'я України проведення перевірки із зазначених в Наказі №73-Адм. Від 11 липня 2018 року підстав;

- заборонити Міністерству охорони здоров'я України вчиняти дії спрямовані на відсторонення заявника від обовязків ректора.

Заява про забезпечення позову підлягає розгляду за правилами, встановленими частиною 1 статті 153 ЦПК України, Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч.3.4 ст. 153 ЦПК України суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для зясування питань, повязаних із зустрічним забезпеченням.

Так, у судовому засіданні 17.07.2018 року представником заявника було надано «додаткові пояснення до заяви про забезпечення позову», зі змісту яких вбачається, що заявник, ОСОБА_2, фактично змінив вимоги, викладені в заяві про вжиття заходів забезпечення позову від 13.07.2018 року та просив суд:

-зупинити дію Наказу №73-Адм. від 11 липня 2018 року - про проведення комісійної перевірки, до вирішення питання по суті заявлених позовних вимог.

заборонити Міністерству охорони здоров'я України проведення перевірки із зазначених в Наказі №73-Адм. від 11 липня 2018 року підстав.

-заборонити комісії, що затверджена Наказом МОЗ України №73-Адм від 11 липня 2018 року у складі ОСОБА_1 (голова комісії), ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 (секретар комісії) проводити перевірку з підстав зазначених у Наказі МОЗ України №73-Адм від 11 липня 2018 року за адресою: м. Одеса, провулок Валіховський, будинок 2, а саме Одеський національний медичний університет.

-заборонити Міністерству охорони здоров'я України вчиняти дії спрямовані на відсторонення, ОСОБА_2 від обовязків ректора.

-заборонити Міністерству охорони здоров'я України вчиняти дії спрямовані на дострокове розірвання контракту з ректором, укладеному між, ОСОБА_2 та Міністерством охорони здоров'я України.

При цьому посилаючись на те, що він є ректором Одеського національного медичного університету. 12.07.2018 року заявнику стало відомо, що 11 липня 2018 року Міністерством охорони здоровя України надано Наказ №73-Адм про проведення комісійної перевірки. Наказ надано на підставі ЗУ «Про управління обєктами державної власності», Положення про Міністерство охорони здоровя України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року №267, Порядку проведення комісійних перевірок у Міністерстві охорони здоровя України, установах, організаціях та підприємствах, що належать до сфери управляння МОЗ України, затвердженому наказом МОЗ України від 17 березня 2015 року №147, на підставі Довідки про проведення безвиїзної перевірки фактів викладених у листі Одеської місцевої прокуратури №3 від 02 травня 2018 року №16-4416-18 вих. Від 01 червня 2018 року, та за резолюцією в.о. міністра України ОСОБА_15, з метою проведення перевірки дотримання статуту та умов контракту ректором Одеського національного медичного університету ОСОБА_2 Відповідно до цього Наказу утворено та затверджено склад комісії МОЗ України для проведення комісійної перевірки у строк з 13 по 24 липня 2017 року.

Вказує, що Наказ №73-Адм про проведення комісійної перевірки не відповідає вимогам Порядку проведення комісійних перевірок у Міністерстві охорони здоров'я України, установах, організаціях та на підприємствах, що належать до сфери управління Міністерства охорони здоров'я України, затвердженому наказом МОЗ України від 17 березня 2015 року №147 (надалі - Порядок), та підлягає скасуванню.

Також зазначає, що на час проведення незаконної перевірки МОЗ України, існує реальна загроза відсторонення ОСОБА_2, від керівництва Університетом, враховуючи формальне право МОЗ України (органу управління) подовжити термін проведення такої перевірки, що в свою чергу може призвести до зриву вступної компанії на 2018-2019 р.р. з тих підстав, що заявник є ректором ОНМедУ, а під час вступної компанії одночасно є головою приймальної комісії.

Крім того існує реальна загроза дострокового розірвання МОЗ України контракту (трудового договору) з ОСОБА_2, та відповідно звільнення заявника із виборної посади, з метою недопущення його кандидатури до виборів ректора Одеського національного медичного Університету, що повинні відбутися в осені цього року, з урахуванням викладеного очевидним є той факт, що невжиття заходів забезпечення позову у формі заборони провадити перевірки МОЗ України із зазначених у Наказі №73 ОСОБА_10. від 11.07.2018 року підстав, може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист та виконання гіпотетичного рішення суду про поновлення порушених особистих прав та свобод, за захистом яких заявник вважає необхідним звернутися до суду із відповідною позовною заявою у найближчій час.

У судовому засіданні представник МОЗ України подав клопотання про закриття провадження за вказаною заявою, при цьому посилаючись на те, що справа підлягає розгляду за правилами КАС України, а отже на підставі ст. 255 ЦПК України, провадження за заявою підлягає закриттю.

Представник заявника заперечував щодо задоволення заяви.

Заява про вжиття заходів забезпечення позову розглядається судом за правилами ч.ч. 3,4 ст. 153 ЦПК України.

Вивчивши матеріали заяви, заслухавши пояснення сторін суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 3, 5 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість: сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обовязків.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом ч. 1,2 ст. 149 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є заява учасника справи . Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення.

За наслідками розгляду заяви про вжиття заходів забезпечення позову, суд відповідно до частин 9-10 ст. 153 ЦПК України може постановити ухвалу про повернення заяви заявникові, а також про вжиття заходів забезпечення позову або відмову у забезпеченні позову, вказані ухвали підлягають оскарженню відповідно до статті 353 ЦПК України.

Так, представник МОЗ у своєму клопотанні про закриття провадження за заявою про вжиття заходів забезпечення позову посилається на норми ст. 255 ЦПК України, відповідно до якої, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що судом здійснюється розгляд заяви про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви, а не цивільної справи. Тобто, в даному випадку розглядається питання про наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову, тому питання предметної юрисдикції наразі не вирішується.

За таких обставин клопотання про закриття провадження за заявою про вжиття заходів забезпечення позову задоволенню не підлягає, як таке що не грунтується на нормах процесуального права.

У відповідності до ч.ч.1-3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як роз'яснено у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" №9 від 22 грудня 2006 року, при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогам.

Отже, при вирішенні питання щодо наявності або відсутності підстав для застосування заходів забезпечення позову судом, між іншим, підлягають встановленню: наявність або відсутність спору, наявність або відсутність реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогам, співмірність заявлених позовних вимог до майна, яким заявник просив забезпечити позов.

Як вбачається з матеріалів заяви, ОСОБА_2 є ректором Одеського національного медичного університету.

11.07.2018 МОЗ України видано Наказ № 73-Адм «Про проведення перевірки» .

Так, відповідно вимог, викладених у заяві від 12.07.2018 року ОСОБА_2 просить суд:

- заборонити Міністерству охорони здоров'я України проведення перевірки із зазначених в Наказі №73-Адм. Від 11 липня 2018 року підстав;

- заборонити Міністерству охорони здоров'я України вчиняти дії спрямовані на відсторонення заявника від обовязків ректора.

Водночас, у даному випадку, вирішення питання про забезпечення позову може трактуватись, як вирішення спірних правовідносин, що не відповідає призначенню правового інституту забезпечення позову.

Вжиття заходів забезпечення позову у спосіб про який просить позивач, є фактичним вирішенням справи по суті, оскільки позивачу і надалі буде надана можливість вчиняти дії, які ним вчинялися до видання спірного наказу.

З заяви від 17.07.2018 року вбачається, що заявник просить суд:

-зупинити дію Наказу №73-Адм. від 11 липня 2018 року - про проведення комісійної перевірки, до вирішення питання по суті заявлених позовних вимог.

заборонити Міністерству охорони здоров'я України проведення перевірки із зазначених в Наказі №73-Адм. від 11 липня 2018 року підстав.

-заборонити комісії, що затверджена Наказом МОЗ України №73-Адм від 11 липня 2018 року у складі ОСОБА_1 (голова комісії), ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 (секретар комісії) проводити перевірку з підстав зазначених у Наказі МОЗ України №73-Адм від 11 липня 2018 року за адресою: м. Одеса, провулок Валіховський, будинок 2, а саме Одеський національний медичний університет.

-заборонити Міністерству охорони здоров'я України вчиняти дії спрямовані на відсторонення, ОСОБА_2 від обовязків ректора.

-заборонити Міністерству охорони здоров'я України вчиняти дії спрямовані на дострокове розірвання контракту з ректором, укладеному між, ОСОБА_2 та Міністерством охорони здоров'я України.

Однак, при розгляді заяви про забезпечення позову не вирішується питання про законність або обґрунтованість позовних вимог по суті. Їх оцінка в сукупності може бути надана судом лише за наслідками розгляду самої справи, з урахуванням усіх належних та допустимих доказів, які сторони вправі надавати суду, саме в ході розгляду цивільної справи. Тому, забезпечуючи позов в такий спосіб, суд фактично вирішує спір наперед, що не може відповідати самому інституту забезпечення позову.

Заявлені вимоги в частині забезпечення позову шляхом заборони Міністерству охорони здоров'я України вчиняти дії спрямовані на відсторонення, ОСОБА_2 від обовязків ректора та заборони Міністерству охорони здоров'я України вчиняти дії спрямовані на дострокове розірвання контракту з ректором, укладеному між, ОСОБА_2 та Міністерством охорони здоров'я України не відповідають принципу співмірності та спрямовані на обмеження субєктивних прав відповідача, що виключає можливість задоволення останніх.

Підстави, які зазначені в заяві ОСОБА_2, є оціночними, тому необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти.

Тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Відповідно до п.п.6,7 ч.1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову, крім іншого, повинна містити: пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно з ч.9 ст.153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Виходячи із вищевикладеного, оскільки заяву про забезпечення позову було подано без додержання вимог статті 151 ЦПК України, вона підлягає поверненню заявникові.

На підставі вищевикладеного та керуючись: ст. ст. 149-153, 258-260, 353 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання представника МОЗ України про закриття провадження за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову до подання позовної заяви до Міністерства охорони здоровя України про визнання незаконним Наказу №73-Адм. Від 11 липня 2018 року про проведення комісійної перевірки; скасування наказу №73-АДМ відмовити.

Заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову до подання позовної заяви до Міністерства охорони здоровя України про визнання незаконним Наказу №73-Адм. Від 11 липня 2018 року про проведення комісійної перевірки; скасування наказу №73-АДМ - повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя: А.Ю. Бойчук

19.07.2018