АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1842/18 Справа № 175/1197/17 Головуючий у 1 й інстанції - Ребров С.О. Доповідач - Пономарь З.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Пономарь З.М., суддів Баранніка О.П., Посунся Н.Є. при секретареві Сахарові Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального закладу «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Добре вдома» Дніпровської районної ради Дніпропетровської області на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2017 року за позовом Органу опіки та піклування Дніпровської районної державної адміністрації в особі Служби у справах дітей в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 до ОСОБА_3 (треті особи: виконавчий комітет Підгородненської міської ради, Комунальний заклад «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Добре вдома» Дніпровської районної ради Дніпропетровської області) про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів; за позовом ОСОБА_3 до Органу опіки та піклування Дніпровської районної державної адміністрації, Комунального закладу «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Добре вдома» Дніпровської районної ради Дніпропетровської області (третя особа: виконавчий комітет Підгородненської міської ради) про відібрання і повернення дитини,-

в с т а н о в и л а :

У квітні 2017 року Орган опіки та піклування Дніпровської райдержадміністрації в особі служби у справах дітей звернувся до ОСОБА_3 з позовом про позбавлення її батьківських прав відносно дочки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1., та про стягнення з неї аліментів на утримання дочки у розмірі 1/3 всіх видів доходів щомісячно на користь особи, на утриманні якої буде перебувати дитина.

У серпні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до Органу опіки і піклування Дніпровського району та КЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Добре вдома» з позовом про відібрання та повернення їй дочки ОСОБА_2. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що дитини знаходиться у КЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Добре вдома» без її згоди та безпідставно не повертається їй у порушують інтересів дитини та матері.

Зазначені позови об'єднані судом першої інстанції в одне провадження (а.с.78 т.1).

Рішенням Дніпропетровського райсуду Дніпропетровської області від 01.12.2017р. відмовлено у задоволенні позову Органу опіки і піклування Дніпровської райдержадміністрації в особі служби у справах дітей до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів; позов ОСОБА_3 задоволено, ухвалено відібрати дитину ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 від КЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Добре вдома» та повернути її матері.

В апеляційній скарзі КЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Добре вдома» просив скасувати рішення суду першої інстанції, посилаючись на його невідповідність вимогам закону.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи наступне.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1., її батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с.7 т.1).

Орган опіки та піклування Дніпровської райдержадміністрації просив суд позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно дочки ОСОБА_5, посилаючись на наступне. Народивши дитину, ОСОБА_3 проживала в Дніпровському міському соціальному центрі матері та дитини Дніпровської міської ради, з якого 31.10.2016р. відрахована. 31.10.2016р. бабуся дитини ОСОБА_6 привезла останню в Дніпровський міський соціальний центр матері та дитини, а з 04.11.2016р. дитина за направленням служби у справах дітей перебуває у КЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Добре вдома». Біологічний батько ОСОБА_5 ОСОБА_7 відповідних дій щодо встановлення батьківства не вчинив. ОСОБА_3 за місцем реєстрації не проживає, фактичне місце проживання не повідомляє, не працює, засуджена 13.04.2016р. Кіровським районним судом м.Дніпропетровська за ч.1 ст.309 КК України.

Дійсно, згідно складеного 31.10.2016р. Інспектором Центрального відділу поліції ОСОБА_8 акту дитину (ОСОБА_2) зі свідоцтвом про народження вилучено у бабусі ОСОБА_6 та доставлено до КЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Добре вдома» (а.с.6). За направленням Служби у справах дітей від 14.11.2016р. дитина ОСОБА_2 направлена до КЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Добре вдома» (а.с.37 т.2).

Проте ОСОБА_3 неодноразово зверталась до КЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Добре вдома» про повернення їй дочки ОСОБА_5 та до Органу опіки та піклування - для надання дозволу бачитись з дочкою. За відомостями КЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Добре вдома» ОСОБА_3 відвідувала Центр з наміром побачити дочку ОСОБА_5 20.11.2016р., 26.02.2017р., 02.03.2017р., 06.03.2017р., 12.03.2017р., 14.03.2017р., 18.03.2017р., проте до дитини її не пустили за відсутністю дозволу Служби у справах дітей Дніпровського району. 21.03.2017р. чоловік передав від ОСОБА_3 памперси та воду для дитини, а 27.03.2017р. та 01.04.2017р. ОСОБА_3 принесла продукти та вушні палички для дитини, від яких працівники Центру відмовились з метою примусити її отримати дозвіл у Службі у справах дітей Дніпровського району (а.с.41-42,44,45 т.1, 14,15 т.2).

Відповідно до вимог ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, зокрема, не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. За роз'ясненням п.15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007р. позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, що не виконують батьківських обов'язків і ухилення від їх виконання можна розцінювати лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до положень ч.2 ст.163 СК України батьки мають право вимагати відібрання малолітньої дитини від будь-якої особи, яка тримає іі у себе не на підставі закону або рішення суду.

Враховуючи зазначені вимоги закону та встановлені обставини про відсутність передбачених законом підстав для позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав, стягнення з неї аліментів та обґрунтованість вимоги про повернення їй малолітньої дочки ОСОБА_2, суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позовних вимог Органу піки та піклування Дніпровської райдержадміністрації та задовольнив позовні вимоги ОСОБА_3 про відібрання та повернення їй дочки з КЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Добре вдома».

Твердження КЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Добре вдома» в апеляційній скарзі про неправильність рішення суду першої інстанції безпідставні, суперечать вимогам закону та встановленим судом дійсним обставинам. Посилання на не врахування судом першої інстанції обґрунтованості позову про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_5 не можуть бути прийняті до уваги, оскільки ні позов Органу опіки та піклування, ні матеріали справи не містять доказів на підтвердження умисного, злісного ухилення ОСОБА_3 від виконання своїх батьківських обов'язків. Докази на підтвердження що ОСОБА_3 є хронічним наркоманом, відсутні. Навпаки, згідно сертифікату наркологічного закладу про проходження профілактичного наркологічного огляду від 27.07.2017р. ОСОБА_3 на обліку у лікаря-нарколога не перебуває (а.с.10). Засудженою за вчинення умисного злочину щодо дитини ОСОБА_3 також не є, а її засудження за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України (незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту), не є визначальним при вирішенні питання щодо позбавлення її батьківських прав. Доводи апеляційної скарги КЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Добре вдома» про те, що ОСОБА_3 не виконує батьківських обов'язків щодо утримання дочки ОСОБА_5, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки можливості виконувати будь-які батьківські обов'язки вона позбавлена саме у зв'язку з перебуванням дитини у вказаному закладі без матері. До вказаного комунального закладу дитина ОСОБА_2 передана її бабусею ОСОБА_6, а не матір'ю ОСОБА_3 Належних доказів, які б свідчили про те, що передача дитини у комунальний заклад була результатом умисного, злісного ухилення ОСОБА_3 від виконання своїх батьківських обов'язків, ні матеріали справи, ні апеляційна скарга не містять. Навпаки, наявні у матеріалах справи письмові докази свідчать, що ОСОБА_3 не лише не відмовлялась від дитини, а постійно вимагала побачень та повернення їй дитини з вказаного комунального закладу. При цьому самим комунальним закладом не заперечувалось, що працівниками закладу мати ОСОБА_3 до дитини не допускалась та примушувалась до отримання спеціальних дозволів. Між тим, відповідно до п.1.10., 2.1. Статуту КЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Добре вдома» метою діяльності центру є забезпечення права дітей на виховання в сім'ї, сприяння розвитку і зміцненню сім'ї при здійсненні цієї діяльності на принципах забезпечення найкращих інтересів дитини та переконання, що сім'я є найкращим середовищем для розвитку дитини; доступності та відкритості. Матеріали справи не містять доказів тому, що КЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Добре вдома» сприяв зміцненню материнських почуттів та родинних відносин ОСОБА_3 з малолітньою дитиною ОСОБА_2 з метою зростанням останньої у сім'ї саме з рідною матір'ю. Навпаки, позиція Центру зводилась лише до критики психологічних якостей ОСОБА_3, формування її негативного образу як матері, до примушування її доводити свої материнські права без будь-якої дієвої підтримки чи допомоги. Проте, сприйняття сім'ї ОСОБА_3 формувалось у родині своїх батьків, з якою вона не проживала ще з 14 років. Наявні у матеріалах справи відомості про відношення до народженої дитини як батьків ОСОБА_3, так і сім'ї ОСОБА_6 не свідчать ні про правильність поглядів на сім'ю, ні про її міцність в обох родинах. З врахуванням зазначеного ОСОБА_3, як мати, потребувала більшої чуттєвості, людяності та уваги з боку державних та комунальних органів. Однак фактично результатом позиції Центру є позбавлення матері батьківських прав та залишення дитини на комунальному (державному) утриманні та вихованні, що носить характер крайніх заходів та покарання матері, призводить до розлучення матері та з дитиною та суперечить як інтересам самої дитини, її матері, так і взагалі - принципу сім'ї. Саме по собі формальне виконання службових інтересів працівників Центру не може розцінюватись як позитивне та йти у розріз з інтересами та правами людини, матері та дитини. Центр за позовом ОСОБА_3 є належним відповідачем про повернення дитини, яка перебуває у ньому, і як юридична особа має повний обсяг прав та обов'язків.

Враховуючи наведене, підстав для скасування рішення суду першої інстанції за доводами апеляційної скарги Центру не вбачається.

Керуючись ст.ст.258, 367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Комунального закладу «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Добре вдома» Дніпровської районної ради Дніпропетровської області відхилити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду України.

Судді : Пономарь З.М. Бараннік О.П. Посунся Н.Є.