печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2018 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Москаленко К.О.,

при секретарі - Березовській К.А.,

за участю представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_3 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Право та обов'язок» від 02.11.2012 у справі №508/12 за позовом Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1 про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2017 року представник заявника ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про скасування вказаного рішення третейського суду, направивши заяву поштою 14.12.2017.

Заява мотивована тим, що рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Право та обов'язок» від 02.11.2012 у справі №508/12 стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» заборгованість за кредитним договором в розмірі 200 522,31грн. Представник заявника зазначає, що ОСОБА_1 не брала участі у справі, оскільки не була належним чином повідомлена про день, час та місце проведення судового засідання, що позбавило її можливості надати докази в обґрунтування своїх заперечень. Крім того вважає, що справа непідвідомча третейському суду відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди», оскільки спір у цій справі стосується захисту прав споживачів. Також зазначає, що вказане рішення суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, оскільки договір поруки від 22.06.2007, укладений між нею та КС «Центр фінансових послуг» не містить вказівки про третейське застереження. Також, посилається на те, що третейське застереження є недійсним, оскільки порука на момент ухвалення рішення третейського суду є припиненою в силу закону, а тому, на думку представника заявника, третейський суд вийшов за межі третейської угоди в частині задоволення позовних вимог до ОСОБА_1 як поручителя за кредитним договором. Одночасно представник заявника просить поновити пропущений строк звернення до суду з вказаною заявою, оскільки про наявність вказаного рішення йому стало відомо 10.11.2017, після ознайомлення з матеріалами справи в третейському суді.

Представник Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» подав до суду відзив на заяву. Згідно відзиву на заяву зазначено наступне. Встановленим законом тримісячний строк для звернення до суду з вказаною заявою пропущений. Крім того, вказана справа підвідомча третейському суду, оскільки поручитель не є споживачем в розумінні положень ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів», а тому на нього не поширюється дія вказаного закону. Також, рішення третейського суду було прийнято у спорі, передбаченому третейською угодою, оскільки між сторонами була укладена Додаткова (третейська) угода, згідно умов якої зазначено про третейське застереження. По суті доводів щодо припинення поруки, наявності рішення іншого суду чи виконавчого документа та неналежного повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи, то відповідно до чинного законодавства такі підстави для скасування рішення третейського суду законом не передбачені. Таким чином, просив відмовити у задоволенні заяви.

Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримав, посилаючись на викладені в ній обставини та доводи, просив її задовольнити.

Представник Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлявся належним чином, через канцелярію суду надійшов відзив голови правління КС «Центр фінансових послуг», згідно якого просив відмовити у задоволенні заяви.

Суд, заслухавши пояснення представника заявника - адвоката ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи та матеріали справи третейського суду №508/12, приходить до наступних висновків.

Пунктом 9 Розділу XII Прикінцевих положень ЦПК України, в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15.12.2017 (далі - ЦПК України) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст. 454 ЦПК України заява про скасування рішення третейського суду подається до апеляційного суду за місцем розгляду справи третейським судом.

Разом із тим, дана заява подана до суду 14.12.2017, тобто до набрання чинності вказаною редакцією ЦПК України.

З огляду на викладене, суд вважає за доцільне проводити розгляд даної заяви за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України.

Відповідно до ч.1,2 ст.389-1 ЦПК України ( в редакції Закону, що діяла станом на 14.12.2017) заява про скасування рішення третейського суду подається до суду за місцем розгляду справи третейським судом сторонами, третіми особами протягом трьох місяців з дня прийняття рішення третейським судом, а особами, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки, - протягом трьох місяців з дня, коли вони дізналися або повинні були дізнатися про прийняття рішення третейським судом. Заява, подана після закінчення строку, встановленого частиною другою цієї статті, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Право та обов'язок» від 02.11.2012 у справі №508/12 стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» суму заборгованості по поверненню кредиту в розмірі 23 863 грн. 50 коп.; суму несплачених вчасно процентів за період з 16.07.2010 по 29.10.2012 в розмірі 26 266 грн. 84 коп., суму понесених витрат на правову допомогу в розмірі 2 000 грн. 00 коп.; суму сплаченого третейського збору в розмірі 700 грн. 00 коп.; суму нарахованої пені за період з 16.07.2010 по 29.10.2012 в розмірі 147 691 грн. 97 коп., що разом складає суму коштів в розмірі 200 522 грн. 31 коп.

Суд, враховуючи наявність згідно матеріалів справи даних про отримання 15.11.2017 уповноваженим представником заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 копії оскаржуваного рішення, виходить з того, що вказана заява подана у визначений ст.389-1 ЦПК України строк. (а.м.68-70)

Відповідно до ч.3 ст.51 Закону України «Про третейські суди» (надалі- Закон) та п.2 ч.2 ст.389-5 ЦПК України передбачені підстави та випадки скасування рішення третейського суду, серед яких справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону та рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди.

Відповідно до ст.5 Закону спір між сторонами може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

22.06.2007 між КС «Центр фінансових послуг» та ОСОБА_4 укладено Кредитний договір №В-6/0277/07/42, відповідно до умов якого ОСОБА_4 отримав кредитні кошти. (а.м.5)

В забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_4, 22.06.2007 між КС «Центр фінансових послуг» та ОСОБА_5, ОСОБА_1 був укладений договір поруки № В-6/0277/07/42. (а.м.17)

Слід зазначити, що Договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов'язання - кредитного договору характер і укладається саме для забезпечення виконання зобов'язань позичальника, а поручитель згідно з ч.1 ст. 554 ЦК України відповідає перед кредитором, за загальним правилом, солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено їх додаткову (субсидіарну) відповідальність.

Таким чином, зобов'язання за Договором поруки є нерозривно пов'язаними із основним зобов'язанням і вимоги, які можуть бути пред'явлені до поручителя випливають саме із основного зобов'язання і є пов'язаними з його виконанням, а саме Договору.

Стаття 12 Закону передбачає наступні вимоги до третейської угоди:

- третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди;

- третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв'язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує;

- третейська угода має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання угоди.

Як вбачається з матеріалів третейської справи, 22.06.2007 між сторонами була укладена Додаткова угода до Кредитного договору №В-6/0277/07/42 від 22.06.2007, відповідно до умов якої зазначено, що всі спірні питання, пов'язані з виконанням Кредитного договору вирішуватимуться шляхом розгляду їх постійно діючим третейським судом відповідно до регламенту третейського суду.(а.мтс.6)

Станом на час розгляду даної справи вказана Додаткова угода є дійсною. Доказів, які б підтверджували її недійсність суду не надано.

Таким чином, вказана Додаткова угода відповідає вимогам ст.12 Закону, а тому доводи представника заявника про те, що між КС «Центр фінансових послуг» та ОСОБА_1 третейська угода не укладалась, у зв'язку з чим, на думку представника заявника, вказане рішення суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, суд вважає безпідставними, оскільки спростовуються вищевикладеним.

Законом України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» частину першу статті 6 Закону України «Про третейські суди» доповнено пунктом 14, згідно з яким третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Зазначений Закон набрав чинності 12.03.2011.

Наведене дає підстави для висновку про те, що положення пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди», які містять заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної установи), поширюються на правовідносини з питань виконання, зміни, розірвання договору споживчого кредиту.

Вказаний правовий висновок узгоджується з правовою позицією, яка викладена в постанові Верховного Суду України від 04.11.2015 № 6-2074цс15.

Відповідно до п.22 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Разом з тим, порука є способом забезпечення зобов'язань боржника перед кредитором і має похідну правову природу від правовідносин, що виникають з кредитного договору.

Поручитель за змістом договору поруки не є споживачем послуг банку з кредитування, а, навпаки, є особою, яка своєю відповідальністю забезпечує відповідальність боржника у договорі споживчого кредиту, тобто споживача.

Договір поруки не є договором на придбання, замовлення, використання продукції для особистих потреб, не пов'язаних з підприємницькою діяльністю, виконанням обов'язку найманого працівника, або договором про намір здійснити такі дії.

Отже, поручитель не може розглядатись у договорі поруки як споживач послуг банку, а тому у цих правовідносинах на нього непоширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 30.01.2018 у справі № 755/15234/15-ц.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1, яка подала заяву про скасування рішення третейського суду, є поручителем у вказаному спорі, і договір, укладений між нею та КС «Центр фінансових послуг» містить третейське застереження, то спір між банком і поручителем про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту, за виконання зобов'язань за яким останній поручився, підвідомчий третейському суду.

По суті інших доводів щодо припинення поруки, наявності рішення іншого суду, виконавчого документа та неналежного повідомлення ОСОБА_1 про день, час та місце розгляду справи, то слід зазначити, що ці доводи не мають правового значення для розгляду заяви про скасування рішення третейського суду, оскільки чинним законодавством не передбачено таких підстав для скасування рішення третейського суду.

Посилання представника заявника на недійсність третейського застереження у зв'язку з припиненням поруки є безпідставними, оскільки базуються на власний розсуд та власному припущенні, а також не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

За вказаних обставин, судом не встановлено підстав відповідно до чинного законодавства для скасування вказаного рішення третейського суду, а тому заява не підлягає задоволенню, у зв'язку з її безпідставністю та необґрунтованістю.

На підставі викладеного, керуючись ч.3 ст. 51 Закону України «Про третейські суди», ст.389-1 - ст.389-6 ЦПК України в редакції Закону, що діяв станом на 14.12.2017), суддя, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_3 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Право та обов'язок» від 02.11.2012 у справі №508/12 за позовом Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1 про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості - відмовити.

Повний текст ухвали складено 22.05.2018.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд міста Києва.

Суддя Печерського

районного суду м.Києва К.О. Москаленко