Справа № 161/747/18
Провадження № 2/161/1172/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючої судді Плахтій І.Б.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_3 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з регламентною виплатою,-

В С Т А Н О В И В:

16 січня 2018 року представник позивача звернувся в суд з позовом до відповідача про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з регламентною виплатою.

Свій позов мотивує тим, що ОСОБА_3 23.08.2014 року о 08 год. 10 хв. на 118 км. + 500 м., на а/д. сполученням Городище Рівне Староконстантинів, керуючи транспортним засобом, марки «ВАЗ 21033», номерний знак НОМЕР_1, допустив зіткнення з автомобілем марки «Ауді-80», номерний знак НОМЕР_2, що належить ОСОБА_4 Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 жовтня 2014 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні даної ДТП. Відповідно до Звіту про оцінку автомобіля №120П від 12 вересня 2014р., складеного оцінювачем ОСОБА_5, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Ауді-80», відповідає ринковій вартості автомобіля до ДТП і становить 54866,93 грн. Згідно зі Звітом №121П від 12 вересня 2014р., складеним оцінювачем ОСОБА_5, ринкова вартість працездатних складових автомобіля НОМЕР_3, після ДТП становить 16174,99 грн. Відповідачем шкода не була відшкодована потерпілому, на дату дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Потерпілий з метою отримання відшкодування звернувся до МТСБУ. У звязку із настанням події, передбаченої п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілій особі в розмірі 28795 грн. 66 коп. 05 січня 2015 року МТСБУ звернулось до відповідача із листом про компенсацію в добровільному порядку витрат, понесених у звязку з проведенням регламентної виплати потерпілому, але відповідачем в добровільному порядку не компенсовано витрати МТСБУ.

З урахуванням вищевикладеного, просить стягнути з ОСОБА_3 на користь МТСБУ кошти в розмірі понесених витрат в сумі 28795,66 гривень, а також понесені витрати по сплаті судового збору.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_2 (транспортного) страхового бюро України не зявився, у поданій до суду позовній заяві просив проводити судовий розгляд справи за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не зявився, будь-яких заяв чи клопотань не подавав.

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3, повторно, протягом року, а саме 23.08.2014 року, о 08 год. 10 хв., на 118 км. + 500 м., на а/д. сполученням Городище Рівне Староконстантинів, керуючи транспортним засобом, марки «ВАЗ 21033», номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та нестійка хода, відмовився на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, та не вибрав безпечну швидкість руху, недотримався безпечної дистанції, допустив зіткнення з автомобілем марки «Ауді-80», номерний знак НОМЕР_2, що належить ОСОБА_6, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги, передбачені п.2.5; п.12.1 та п.13.1 ПДР України, та вчинив правопорушення передбачені ст. 124, ч.2 ст. 130 КУпАП (а.с.3,4).

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 жовтня 2014 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.2 ст. 130 КУпАП та на підставі ст. 36 КУпАП застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 роки без оплатного вилучення транспортного засобу (а.с.3).

14 жовтня 2014 року вищевказана постанова набрала законної сили.

Відповідно до п.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, постанова Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 жовтня 2014 року є підставою для звільнення позивача від доказування даного позову в частині питань чи мали місце дії відповідача, а саме дії, що містять в собі склад адміністративного правопорушення, наявність причинно-слідчого зв'язку між винними діями, пов'язаними з порушенням вимог Правил дорожнього руху України, відповідача і завданням шкоди ОСОБА_6

Відповідно до Звіту про оцінку автомобіля №120П від 12 вересня 2014р., складеного оцінювачем ОСОБА_5, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Ауді-80», відповідає ринковій вартості автомобіля до ДТП і становить 54866,93 грн. Згідно зі Звітом №121П від 12 вересня 2014р., складеним оцінювачем ОСОБА_5, ринкова вартість працездатних складових автомобіля НОМЕР_3, після ДТП становить 16174,99 грн. (а.с. 7-15).

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з копії заяви від 28 жовтня 2014 року, потерпілий ОСОБА_6 з метою отримання відшкодування звернувся до ОСОБА_2 (транспортного) страхового бюро України із відповідною заявою, до якої було додано копію полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/7611661 терміном дії з 24 грудня 2013 року до 23 грудня 2014 року, та розширену довідку ДАІ, з якої слідує, що на момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 А,А. не була застрахована (а.с.5-6).

Відповідно до пп. а п. 41.1 ст. 41 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

В звязку з настанням події, передбаченої пп. а п. 41.1 ст. 41 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі в розмірі 28795,66 грн., що підтверджується копією платіжного №1/24863 від 12.01.2015 року (а.с.16).

Згідно ст. 38 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

01 січня 2015 року МТСБУ звернулось до відповідача із листом про компенсацію в добровільному порядку витрат, понесених у звязку з проведенням регламентної виплати потерпілому (а.с.17)., однак відповідачем в добровільному порядку не компенсовано витрати МТСБУ.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що оскільки МТСБУ відповідно до Закону здійснило відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, який спричинив ДТП ОСОБА_3, і який не мав договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то відповідно до ст. ст. 1166, 1188, ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України, п. 38.2 ст. 38 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то з останнього слід стягнути на користь ОСОБА_2 (транспортного) страхового бюро України витрати, повязані з виплатою страхового відшкодування в розмірі 28795,66 грн.

Крім того, відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, повязані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача, тому вимоги позивача про відшкодування відповідачем судових витрат також підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 6-13, 81, 133, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, ст.ст. 1166,1187,1191ЦК України, ст.ст. 38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 (м. Луцьк, вул. Кравчука, 9/127, РНОКПП невідомий), на користь ОСОБА_2 (транспортного) страхового бюро України (адреса місця знаходження: м. Київ, Русанівський бульвар, 8; ) витрати, повязані з виплатою страхового відшкодування в розмірі 28795 (двадцять вісім тисяч сімсот девяносто пять) гривень 66 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 (м. Луцьк, вул. Кравчука, 9/127, РНОКПП невідомий) на користь ОСОБА_2 (транспортного) страхового бюро України (адреса місця знаходження: м. Київ, Русанівський бульвар, 8; ) 1762 (тисячу сімсот шістдесят дві) гривні судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня вручення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 25.07.2018.

Суддя Луцького міськрайонного суду І.Б. Плахтій