Провадження№2/235/702/18
Справа №235/2854/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2018 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області у складі

головуючої - судді Величко О.В.,

при секретарі Лебеденко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Покровську цивільну справу за позовом Акціонерного Товариства «Ощадбанк» в особі філії- Донецьке обласне управління ОСОБА_1 Товариство «Ощадбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 Товариства «Ощадбанк» в особі філії- Донецьке обласне управління ОСОБА_1 Товариство «Ощадбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що відповідно до укладеного кредитного договору № 7846 від 27.12.2012 року ОСОБА_2 був наданий кредит у розмірі 138000грн. зі сплатою 18,0% річних за користування кредитом із кінцевим терміном повернення 24.12.2021 року. Банком всі зобов»язання за кредитним договором були виконані належним чином. Як поручитель за виконання ОСОБА_2 зобов»язань виступив ОСОБА_3, згідно договору поруки № 7846/1 від 27.12.2012 року, та який згідно ст.554 ЦКУ повинен нести солідарну відповідальність. Внаслідок порушення умов договору станом на 13.03.2017 року у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 182619,53 грн., з яких: 111166,62грн.- тіло кредиту, 50014,35грн. заборгованість за нарахованими відсотками, інфляційне збільшення заборгованості- 18342,36грн.; три проценти річних від прострочених сум заборгованості- 3096,20грн. Позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість за кредитом в розмірі 182619,53грн. та понесений судовий збір в розмірі 2739,29 грн.

В судове засідання представник позивача не з»явився, просив справу слухати без участі представника (а.с.47, 216).

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_3 в судове засідання не з»явилися повторно, про день і час слухання справи повідомлявся належним чином, причини своєї суду не повідомили.( а.с.104,128,206-208,215,217-221).

Відповідач ОСОБА_3 надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивачем не виконані всі передбачені договором поруки умови щодо його повідомлення про неналежне виконання боржником умов кредитного договору та предявлення йому відповідної вимоги. Позивач звернувся до суду 15.06.2017 року, згідно наданого розрахунку заборгованості, наданого позивачем, борг розраховано на певну дату, а саме станом на 13.03.2017 року. Згідно кредитного договору від 27.12.2012 року строки виконання зобовязання: щомісячно до останнього робочого дня місяця, наступного за звітним. Виходячи з умов кредитного договору від 27.12.2012 року № 7846 ним визнаються наступні частини зобовязання: погашення основної суми боргу до 30.12.2016 року у сумі 1277,78 грн; розрахунок заборгованості до 31.01.2017 року 1277,78 грн., заборгованість до 28.02.2017 року у розмірі 1277,78 грн., а всього прострочену заборгованість в розмірі 3833,34 грн., а також визнає заборгованість по простроченим відсоткам у розмірі 5034,47 грн. Вважає, що внаслідок закінчення строку дії поруки і права кредитора і обовязок поручителя припиняються, і кредитор не може вчинити жодних дій щодо реалізації права захисту порушеного права в судовому порядку. Також не визнав позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат від прострочення суми заборгованості за кредитом та розрахунком 3% від прострочених сум заборгованості за кредитним договором, оскільки їх стягнення суперечить нормам матеріального права.

Суд вирішив дану справу на підставі наявних у ній доказів, що відповідає ч. 4 ст. 223 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору № 7846 від 27.12.2012 року ОСОБА_2 був наданий кредит у розмірі 138000грн. зі сплатою 18,0% річних за користування кредитом із кінцевим терміном повернення 24.12.2021 року. (а.с.3-5).

27.12.2012 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та відповідачем ОСОБА_3, укладено договір поруки № 7846/1 від 27.12.2012 року, згідно умов якого ОСОБА_3 зобов»язався перед позивачем у повному обсязі солідарно відповідати за виконання ОСОБА_2 зобов»язань щодо сплати суми кредиту, сплати суми відсотків, неустойки за користування кредитом. (а. с. 6-8).

В порушення умов Кредитного договору та норм Цивільного кодексу України, відповідач не виконує взяті на себе зобовязання, а тому виникла заборгованість за договором. Як вбачається з розрахунку заборгованості станом на 13.03.2017 року у відповідача ОСОБА_2 перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 182371,88 грн., яка складається з суми кредитної заборгованості у розмірі 161180,97 грн., суми втрат від інфляції на суму простроченого кредиту у розмірі 7822,02 грн., суми втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів 10272,69 грн., розміру 3% річних на суму простроченого кредиту 1343,51 грн., розміру 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів 1752,69 грн. ( а.с.155-158).

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов»язується надати грошові кошти ( кроедит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 525,526,530 ЦК України зобов»язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від зобов»язання не допускається.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику(грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошових зобов»язань, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Згідно з положеннями пунктів 3.1 та 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов»язань від 17.12.2013 року №14 інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч.2 ст.625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Згідно ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов»язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов»язаннчя боржником.

Відповідно до положень ст.541 ЦК України солідарний обов»язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов»язання.

У разі солідарного обов»язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов»язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників, так і від будь-кого з них окремо, що передбачено ч.1 ст.543 ЦК України.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов»язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобовязання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до п. 2.4 Договору якщо при настанні строку платежу відповідно до Кредитного договору боржником не буде сплачено платіж кредитору, боржник або кредитор зобов»язуються повідомити поручителя про прострочку платежу.

За змістом п. 3.1,3.2 укладеного Договору поруки,- поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник.

Відповідно до п. 3.2 укладеного Договору поруки солідарні боржники залишаться зобов»язаними перед кредитором до тих пір, поки всі зобов»язання за кредитним договором не будуть виконані повністю. (а. с. 7).

Відповідно до п. 4.1 Договору поруки порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зоов»язання за кредитним договором.

Відповідно до п. 4.2 Договору поруки порука припиняється, якщо кредитор протягом строків позовної давності, визначених у п. 5.4 цього Договору не предявить вимоги до поручителя.

Відповідно до п. 4.4 Договору порука припиняється у разі зміни зобовязання без згоди поручителя внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Відповідно до п. 4.5 Договору не допускається припинення поруки без припинення забезпеченого нею зобовязання.

Відповідно до п. 5.4 Договору сторони домовились про збільшення строкової позовної давності відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України до 3 років для всіх грошових зобовязань поручителя ( в тому числі, але не виключно, щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів, пені тощо), що передбачено умовами кредитного договору та договору поруки.

Як розяснив пленум Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 24 постанови від 30.03.2012 року № 5 « Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобовязання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватись з моменту настання строку виконання зобовязання у повному обсязі або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Предявлення вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу ( залежно від умов договору), так і предявлення до нього позову. При цьому в разі предявлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання.

При цьому само по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобовязання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобовязань не може розглядатись як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобовязання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором, строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватись з моменту настання строку погашення зобовязання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобовязання у повному обсязі або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Аналогічний правовий висновок виловив Верховний Суд України в постанові від 17.02.2016 року у справі № 6-1844цс15, де зазначив, що порука-це строкове зобовязання і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє субєктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків.

Строк поруки не вважається строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобовязання поруки. Таким чином, і право кредитора , і обовязок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Отже, вимогу до поручителя про виконання взятого ним зобовязання має бути предявлено в межах строку дії поруки.

Як вбачається з матеріалів справи останній платіж погашення прострочених відсотків був здійснений 10.10.2014 року ( а. с. 198), АТ «Ощадбанк» звернувся до суду з позовом 15.06.2017 року, тобто в межах строку позовної давності, зазначених в п. 5.4 Договору.

Оскільки позивач протягом строків позовної давності та в межах строку дії поруки предявив вимоги до поручителя, співвідповідача по справі ОСОБА_3, зобовязання за кредитним договором від 27.12.2012 року не припинено, доводи відповідача ОСОБА_3 про припинення поруки, суд не приймає до уваги.

Також доводи співвідповідача ОСОБА_3 про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення сум інфляційних втрат від простроченої суми заборгованості за кредитом та 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитним договором відповідно до норм Закону України « Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» суд не приймає до уваги, оскільки вищезазначеними нормами заборонено з 14.04.2014 року нарахування штрафу та пені, які мають іншу правову природу ніж 3% річних та інфляційні втрати, передбачені ст. 625 ЦК України.

Враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, зокрема доведеність наявності у відповідачів заборгованості за кредитним договором від 27.12.2012 року у розмірі 182371,88 грн., яка складається з суми кредитної заборгованості у розмірі 161180,97 грн., суми втрат від інфляції на суму простроченого кредиту у розмірі 7822,02 грн., суми втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів 10272,69 грн., розміру 3% річних на суму простроченого кредиту 1343,51 грн., розміру 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів 1752,69 грн. ( а.с.155-158), суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині солідарного стягнення з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь АТ «Ощадбанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 182371,88 грн.

Відповідно до п. 35 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 понесені судові витрати, судовий збір у розмірі 2735,45 грн., з кожного по 1367,73грн

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 525,526, 530, 549, 550, 625, 629 ЦК України, ст.ст. 3,5,12,13,18, 258,260,265,268, 273 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Акціонерного Товариства «Ощадбанк» в особі філії- Донецьке обласне управління ОСОБА_1 Товариство «Ощадбанк» заборгованість за договором № 7846 від 27.12.2012 року в розмірі 182371,88 грн..

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Акціонерного Товариства «Ощадбанк» в особі філії- Донецьке обласне управління ОСОБА_1 Товариство «Ощадбанк» судові витрати в розмірі 2735,45 грн., з кожного по 1367,73грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення,якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги,відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: