Провадження№2/235/1475/18
Справа №235/3375/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 липня 2018 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого - судді Величко О.В.

при секретарі - Лебеденко В.В.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Покровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що з 22.01.1994 року вона перебуває з відповідачем у шлюбі. Від спільного життя мають двох дітей, повнолітній син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та неповнолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Одруження позивача з відповідачем виявилося невдалим, фактичні шлюбні відносини між подружжям припинені з березня 2017 року, спільне господарство не ведеться з тієї причини, що відповідач перестав піклуватися про сім»ю, не приділяв увагу їй та дому, уходив із сім»ї, не проживав дома, з приводу чого виникали сварки. Забравши свої речі, пішов до іншої жінки. В теперішній час вони мешкають окремо, стосунки не підтримують. Примирення між ними неможливе. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем, стягнувши з нього судові витрати.

В підготовче судове засідання позивач надала у заяву, де наполягає на позові, просить розглядати справу без її участі (а.с.16).

В підготовче судове засідання відповідач надав суду заяву, де визнає позов, та просить розглядати справу без його участі (а.с.17).

Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що з 22.01.1994 року сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Родинським міськвиконкомом Донецької області, актовий запис №05 (а.с.5).

Від спільного життя мають неповнолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10).

Фактичні шлюбні відносини між подружжям припинені з березня 2017 року, спільне господарство не ведеться.

Причиною розірвання шлюбу є те, що між сторонами не було порозуміння, відсутнє почуття взаємної любові, поваги та взаємодопомоги, відповідач пішов із сім»ї до іншої жінки, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач з цим згодний, примирення не бажає.

Примирення позивача з відповідачем неможливе. Спору про розподіл майна та про місце проживання дитини між сторонами немає.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 206 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, за винятком якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Згідно розяснень п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону, права, свободи чи інтереси інших осіб не порушує, суд вважає, що позов в частині, визнаній відповідачем, підлягає задоволенню.

Згідно п.38 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» визнання відповідачем позову не є підставою для звільнення його від сплати судових витрат.

У відповідності до ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, отже з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір у розмірі 704,80 грн., сплачений нею 12.06.2018 року при подачі позову (квитанція а.с.1).

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 110, 112 СК України, ст. ст. 3, 5, 7, 8, 18, 200, 229, 241, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу -задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_3, ІН НОМЕР_1, зареєстрована: ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІН НОМЕР_2, зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований 22.01.1994 року Родинським міськвиконкомом Донецької області, актовий запис №05.

Після реєстрації розірвання шлюбу залишити прізвище позивачки - ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІН НОМЕР_2, зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІН НОМЕР_1, зареєстрована: ІНФОРМАЦІЯ_4, понесені судові витрати у розмірі 704,80грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 17.07.2018 року.

Суддя