АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3558/18 Справа № 208/5166/17 Головуючий у 1 й інстанції - Івченко Т. П. Доповідач - Макаров М.О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Деркач Н.М., Петешенкової М.Ю.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 січня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2017 року ОСОБА_4 звернулась до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, яким позивачка просить: поділити спільне майно подружжя, яка є об'єктом спільної сумісної власності, а саме залишити за ОСОБА_4 у власність - квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 31,5 кв.м, ринковою вартістю 80500 грн., залишити за відповідачем ОСОБА_2 у власність - автомобіль OPEL ZAFIRA, номерний знак НОМЕР_1, кузов НОМЕР_5, 2012 року випуску, ринковою вартістю 269197 грн. 80 коп. та присудити на її користь різницю між вартістю квартири АДРЕСА_1, та автомобілем OPEL ZAFIRA, номерний знак НОМЕР_1, кузов НОМЕР_5, 2012 року випуску, у сумі 189147 грн. 80 коп.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в період з 19.09.1998 року по 04.12.2016 року перебували у зареєстрованому шлюбі, в період якого придбали майно, а саме квартиру АДРЕСА_1, яка була оформлена за договором купівлі-продажу на позивачку, та автомобіль OPEL ZAFIRA, номерний знак НОМЕР_1, кузов НОМЕР_5, 2012 року випуску, який був оформлений на відповідача, а тому просила розділити це майно та позов задовольнити.

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 січня 2018 року позов задоволено частково та ухвалено в порядку передбаченому ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, а саме: квартиру АДРЕСА_1, автомобіль OPEL ZAFIRA, номерний знак НОМЕР_1, кузов НОМЕР_5, 2012 року випуску, поділити між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 у натурі, а саме: квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 31,5 кв.м, ринковою вартістю 80500 грн., виділити ОСОБА_4; автомобіль OPEL ZAFIRA, номерний знак НОМЕР_1, кузов НОМЕР_5, 2012 року випуску, ринковою вартістю 269197 грн. 80 коп., виділити ОСОБА_2

Цим же рішенням суду в порядку ч. 4 ст. 71 СК України, присуджено ОСОБА_4 грошову компенсацію замість її частки у праві спільної сумісної власності на майно, стягнувши з ОСОБА_2 на її користь в розмірі 94573 грн. 90 коп. та вирішено питання стосовно розподілу судових витрат, а в задоволенні позову в іншій частині - відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що враховуючи вартість спірного майна, та рівність часток подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_2, що є рівними та дорівнюють 1/2 частині, з врахуванням не оспорення сторонами вартості заявленого майна позивачем, суд приймає оцінку заявлену за спором, та визначає необхідним розмір компенсації щодо їх вартості та рівності часток сторін.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду змінити, а саме визначити ринкову вартість квартири 160715 грн., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції при ухваленні рішення помилково прийняв до уваги недостовірні дані оцінки спірної квартири, що порушило законні права та інтереси сторони процесу - відповідача, та призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення суду.

Відповідно до п.3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Статтею 351 ЦПК України передбачено, що апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

А згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі з 19.09.1998 року до 04 грудня 2016 року (а.с. 9, 13).

Від подружнього життя, сторони мають двох дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10), та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 11).

Як встановлено судом першої інстанції відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 21.07.2014 року (а.с. 15), ОСОБА_4 як покупець придбала квартиру АДРЕСА_1, вартістю 84987 грн.. Зазначений договір посвідчений нотаріально, та зареєстрований в реєстрі за № 440.

Крім того, також сторонами 31.08.2012 року було придбано автомобіль OPEL ZAFIRA, номерний знак НОМЕР_1, кузов НОМЕР_5, 2012 року випуску, який був зареєстрований на на ім'я відповідача ОСОБА_2, що підтверджено відповіддю Територіального сервісного центру № 1244 (а.с. 19), та реєстраційною карткою на автомобіль (а.с. 20), який з часу придбання та по час вирішення спору постійно знаходиться у відповідача та в його користуванні, що не оспорювалось сторонами.

Таким чином, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що виходячи з приписів ст.ст. 65, 70, 71 СК України, спірна квартира та автомобіль придбані під час шлюбу між сторонами, то це майно - є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4.

Відповідно до технічного паспорту на квартиру (а.с. 17-18), спірна квартира складається з однієї кімнати, кухні та допоміжних приміщень - ванної, туалету, коридору, а тому не підлягає розділу в натурі, і не підлягає встановленню спільного користуванню сторонами, з чим погодилися сторони.

Згідно до звіту № 05/09 про оцінку транспортного засобу від 15.09.2017 року (а.с. 21-23), визначена ринкова вартість автомобіля OPEL ZAFIRA, номерний знак НОМЕР_1, кузов НОМЕР_5, 2012 року випуску, в розмірі 269197,80 гривень, як доказ наданий з боку позивача та підтриманий представником позивача.

Задовольняючи частково позовні вимоги, районний суд обгрунтовано виходив з того, що вказане майно було придбано під час шлюбу сторін, а тому частки подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є рівними та дорівнюють 1/2 частині.

Проте, колегія суддів в повному обсязі не може погодитись з висновком суду першої інстанції щодо вартості квартири та грошової компенсації, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Як зазначено в ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частиною 3 ст.368 ЦК України визначено, що майно набуте подружжям за час шлюбу є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60,69 СК, ч.3 ст.368 ЦК), відповідно до частин 2,3 ст.325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо.

До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч.4 ст.65 СК).

Розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, визначається за правилами ст.70 СК України.

Відповідно до ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. При цьому беруться до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення для справи.

Згідно із ч.4 ст.71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Так, вирішуючи питання про сплату відповідачем грошової компенсації у розмірі 94573 грн. 90 коп., районний суд виходив з того, що вартість квартири становить 80050 грн., проте в рішенні суду нічого не зазначено з яких підстав суд виходив з такого розміру вартості.

Відповідно до п.п.22-24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст.372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

У пункті 30 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз'яснено, що рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними), та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК України.

Для визначення вартості майна при необхідності призначається експертиза.

Судом першої інстанції експертиза не призначалася.

Як вбачається з матеріалів справи позивач у позовній заяві послалася на звіт про проведення незалежної оцінки для визначення ринкової вартості нерухомого майна від 15 вересня 2017 року, в якому зокрема зазначалося те, що оцінювач при визначенні вартості квартири виходив із середнього показника за місцезнаходженням цієї квартири та визначив вартість квартири в розмірі 80050 грн.(а.с. 24-29)

Разом з цим, відповідач ОСОБА_2. не погоджуючись із такою вартістю квартири надав інший звіт про оцінку майна №959/18 від 24 січня 2018 року, згідно якого ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 на час проведення експертизи визначена в сумі 175176 грн.

А також відповідачем було надано висновок судової будівельно-оціночної експертизи №ГО-501 від 26 березня 2018 року, згідно якого вартість вказаної квартири визначена в сумі 160715 грн. станом на 26 березня 2018 року. При цьому експерт виходив з того, що вартість об'єкта оцінки, розрахована порівняльним підходом, з урахування технічного стану цього об'єкта, а також з урахуванням ціни продажу та пропозиції на ринку нерухомості, а тому буде найбільш точно відображати ринкову вартість об'єкта оцінки з урахуванням ринкових цін (а.с. 108-116).

Враховуючи, що вказана ціна спірної квартири, яка визначена у висновку експертизи №ГО-501 є більш точно визначеною ринковою ціною з урахуванням попиту та пропозиції на вказаний об'єкт нерухомості по регіону, а тому колегія суддів вважає його обґрунтованим та бере його за основу при визначенні грошової компенсації.

У зв'язку з чим вартість грошової компенсації буде становити 54741 грн. 40 коп., а саме:

160715+269197 грн. 80 коп. (вартість автомобіля)=(430912 грн. 80 коп. х 2)-160715 грн. = 54741 грн. 40 коп.

Проте суд першої інстанції на ці обставини уваги не звернув.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду в частині визначення вартості квартири та суми компенсації змінити, а тому апеляційна скарга в цій частині підлягає задоволенню.

Також, колегія суддів, за таких обставин, вважає за необхідне стягнути з позивачки на користь відповідача судові витрати за подачу апеляційної скарги в розмірі 1057 грн. 21 коп.

Що стосується витрат за проведення експертизи в сумі 2400 грн., колегія суддів вважає їх необгрунтованими, оскільки, як вбачається із фіскального чеку №ФН від 01 березня 2018 року (а.с. 117 зворот) вказана сума сплачена за судову будівельно-технічну експертизу, в той же час відповідачем надано до суду звіт про оцінку майна №959/18 (а.с. 109) та висновок судової будівельно-оціночної експертизи №ГО-501 (а.с. 119), а інших доказів у відповідності зі ст. 81 ЦПК України відповідачем, на підтвердження, що саме вказана вище сума сплачена за проведення зазначених досліджень, суду надано не було, а тому апеляційна скарга в цій частині задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.147, п.3 розділом ХІІ Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 січня 2018 року в частині визначення ринкової вартості квартири АДРЕСА_1, загальною площею 31,5 кв.м. та присудження ОСОБА_4 (іпн. НОМЕР_3) грошової компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності на майно змінити.

Визначити ринкову вартість квартири АДРЕСА_1, загальною площею 31,5 кв.м. з 80 500 грн. на 160 715 грн.

Зменшити розмір грошової компенсації, який підлягає стягненню з ОСОБА_2 (іпн. НОМЕР_4) на користь ОСОБА_4 (іпн. НОМЕР_3) з 94 573 грн. 90 коп. на 54 741 грн. 40 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 (іпн. НОМЕР_3) на користь ОСОБА_2 (іпн. НОМЕР_4) судовий збір у сумі 1057 грн. 21 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Н.М. Деркач

М.Ю. Петешенкова