Номер провадження: 22-ц/785/924/18
Головуючий у першій інстанції Калініченко Л. В.
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2018 року м. Одеса

Справа № 520/11318/15-ц

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Калараш А.А., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря - Томашевської К.В.,

учасники справи:

- позивач - публічне акціонерне товариство «Перший інвестиційний Банк»,

- відповідач - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м. Одеси, ухвалене у складі судді Калініченко Л.В. 10 жовтня 2017 рокуо 16 годині 56 хвилині в м. Одесі, у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Перший інвестиційний Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором про іпотечне кредитування,

встановив:

У листопаді 2015 р. публічне акціонерне товариство «Перший інвестиційний Банк» (далі - Банк) звернулося до суду з вищезазначеним уточненим у жовтні 2016 року позовом, в якому остаточно просить стягнути з відповідача заборгованість за договором про іпотечний кредит №33/04-08-КФ від 11.04.2008 р. у загальному розмірі - 28 640 доларів 04 цента США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 03.10.2016 р. дорівнює - 742 833,64 грн., та складається з: - прострочена заборгованість за кредитом - 3 831 долар 20 центів США, що в еквіваленті по курсу НБУ дорівнює - 99 369,42 грн.; - прострочена заборгованість по сплаті відсотків - 4 822 долара 86 центів США, що в еквіваленті по курсу НБУ дорівнює - 125 090,00 грн.; - строкова заборгованість по кредиту - 19 730 доларів 73 цента США, що в еквіваленті по курсу НБУ дорівнює - 511 753,83 грн.; - строкова заборгованість по нарахованим відсоткам - 255 доларів 25 центів США, що в еквіваленті по курсу НБУ дорівнює - 6 620,39 грн.; - пеня - 69 836,48 грн., з яких: - пеня за прострочення сплати кредиту - 23 089,86 грн.; - пеня за прострочення сплати відсотків - 46 746,62 грн..

Банк обґрунтовує свої вимоги тим, що 11.04.2008 р. між ВАТ «Перший інвестиційний Банк», правонаступником якого є - ПАТ «Перший інвестиційний Банк», та ОСОБА_4 було укладено договір про іпотечний кредит № 3/04-08-КФ, відповідно до умов якого останній отримав грошові кошти у розмірі - 39 813 доларів 00 центів США. Вказані кошти Банк надав з терміном повернення - 10.04.2025 р.. Відповідно до п. 2.2. кредитного договору за користування кредитом встановлена плата у розмірі - 13% річних.

Банк виконав прийняті на себе зобов'язання в повному обсязі, надав кредитні кошти ОСОБА_4. Відповідач взяті на себе зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті процентів в строки, що передбачені п. п. 1.4, 2.4 кредитного договору, належним чином не виконав. У зв'язку з цим виникла заборгованість за кредитом.

Про порушення умов кредитного договору та наявність заборгованості Банк повідомив позичальника, надіславши 23.03.2015 р. та 08.06.2015 р. відповідні вимоги, але жодних дій, спрямованих на погашення заборгованості відповідач не вчинив.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 10.10.2017 р. вищезазначений позов Банку задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Банку заборгованість за договором про іпотечний кредит № 33/04-08-КФ від 11.04.2008 р. на загальну суму - 28 640 доларів 04 цента США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 03.10.2016 р дорівнює - 742 833,64 грн. та 69 836,48 грн., яка складається з: - прострочена заборгованість за кредитом - 3 831 долар 20 центів США, що в еквіваленті по курсу НБУ дорівнює - 99 369,42 грн.; - прострочена заборгованість по сплаті відсотків - 4 822 долара 86 центів США, що в еквіваленті по курсу НБУ дорівнює - 125 090,00 грн.; - строкова заборгованість по кредиту - 19 730 доларів 73 цента США, що в еквіваленті по курсу НБУ дорівнює - 511 753,83 грн.; - строкова заборгованість по нарахованим відсоткам - 255 доларів 25 центів США, що в еквіваленті по курсу НБУ дорівнює - 6 620,39 грн.; - пеня за прострочення сплати кредиту - 23 089,86 грн.; - пеня за прострочення сплати відсотків - 46 746,62 грн..

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що 11.04.2008 р. між ВАТ «Перший інвестиційний Банк» та ОСОБА_4 було укладено договір про іпотечний кредит № 33/04-08-КФ, за умовами якого Банк зобов'язується надати позичальнику на умовах цього договору грошові кошти в сумі - 39 813 доларів 00 центів США, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використати та повернути у визначений цим договором спосіб кредит в сумі - 39 813,00 доларів США, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі - 13 % річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором та виконати інші зобов'язання, передбачені цим Договором. Кредит надається строком погашення не пізніше - 10.04.2025 р. (включно), на фінансування будівництва квартири та придбання (набуття) її у власність в майбутньому за договором про участь у Фонді фінансування будівництва виду А №39-Б від 26.02.2008 р., укладеного позичальником з ТОВ «Інвестиційно-фінансовий холдинг України», з метою постійного проживання. Кредитні кошти надаються на фінансування будівництва трьохкімнатної АДРЕСА_1, загальною площею - 83,61 кв. м., що знаходиться на третьому поверсі житлового будинку, який будується за адресою - АДРЕСА_1.

Відповідно до п. п. 1.3, 1.4 договору про іпотечний кредит № 33/04-08-КФ від 11.04.2008 р. кредит надається на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання. Повернення кредитних коштів здійснюється позичальником у доларах США шляхом внесення платежів у розмірі та строки, згідно графіку погашення кредиту, встановленого цим договором (додаток 2 до цього договору), починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту. Позичальник, виконуючи зобов'язання за цим договором, зобов'язаний своєчасно забезпечити надходження коштів на поточний рахунок, передбачений у п.2.4. цього Договору.

Пунктами 2.3, 2.4 договору про іпотечний кредит № 33/04-08-КФ від 11.04.2008 р. передбачено, що кредит надається шляхом зарахування Банком кредитних коштів на відкритий у Банку поточний рахунок позичальника № 0993. Позичальник зобов'язується, відповідно до графіку погашення кредиту (додаток 2), який є невід'ємною частиною цього договору, до 10 числа кожного місяця здійснювати погашення кредиту рівними частинами в сумі не менше - 195,17 доларів США, в останній місяць в сумі не менше - 193,49 доларів США, та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом, шляхом внесення готівки через касу банку або в безготівковому порядку та зарахуванням (перерахування) цих платежів на відкритий в Банку рахунок № НОМЕР_1. Останню сплату чергового платежу та нарахованих процентів за користування кредитом позичальник зобов'язаний здійснити не пізніше - 10 квітня 2025р..

Згідно п. п. 5.2.1, 5.2.3, 5.2.4 договору про іпотечний кредит № 33/04-08-КФ від 11.04.2008 р. Банк має право вимагати від позичальника належного виконання останнім взятих на себе зобов'язань по цьому договору. Вимагати від позичальника дострокового повернення суми кредиту, сплати процентів за його користування та інших платежів, що належать до сплати за цим договором, у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником будь - яких зобов'язань за цим договором або за іпотечним договором, в тому числі, але не виключно, у випадку, зокрема прострочення сплати частини кредиту згідно встановленого графіку та/або сплати процентів за користування ним більш ніж 30 календарних днів. Банк, керуючись п. 5.2.3 цього договору, надсилає позичальнику відповідне повідомлення з вимогою достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами та виконати повністю інші зобов'язання за цим договором. позичальник, не пізніше тридцяти календарних днів з дня отримання ним відповідного письмового повідомлення, зобов'язується достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами та виконати повністю інші зобов'язання за цим договором. У випадку невиконання позичальником у встановлений строк цього зобов'язання, наступний робочий день, що слідує за днем закінчення встановленого банком строку для добровільного виконання позичальником цих зобов'язань вважається початком періоду прострочення по сплаті кредиту.

Відповідно до п. п. 5.3.1 - 5.3.3 вказаного кредитного договору позичальник зобов'язаний належним чином виконувати взяті на себе зобов'язання за цим договором та використати кредитні кошти відповідно до умов цього договору. Своєчасно виконувати зобов'язання по поверненню кредиту згідно встановленого графіку та по сплаті нарахованих процентів відповідно до вимог цього договору, виконувати інші зобов'язання за цим договором, включаючи й зобов'язання по сплаті комісії та пені. Відповідно до умов цього договору, на вимогу банку, не пізніше тридцяти календарних днів з дня отримання відповідного письмового повідомлення від банку, достроково повернути кредит, сплатити нараховані проценти за користування кредитними коштами, сплатити пеню (у разі наявності прострочення), а у випадках, передбачених цим договором, й комісію згідно вимог Розділу 4 цього договору.

Відповідно до п. п. 7.1, 7.3 договору про іпотечний кредит №33/04-08-КФ від 11.04.2008 р. за невиконання або неналежне виконання прийнятих на себе зобов'язань, винна сторона відшкодовує іншій стороні спричинені збитки та сплачує неустойку у випадках та розмірах передбачених цим договором. За несвоєчасне повернення кредиту (його частини) та/або сплату процентів за користування кредитом, невиконання інших грошових зобов'язань за цим договором, позичальник сплачує пеню за кожний день прострочення, яка обчислюється від суми простроченого платежу, та встановлюється у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у період, за який сплачується пеня. Нарахування пені за прострочення повернення кредиту (його частини) та/або процентів за користування ним та/або виконання інших грошових зобов'язань за цим договором, складає певний період, починаючи від дня, наступного за днем, коли кредит (його частина) та/або нараховані проценти/інші платежі повинні бути сплачені, до дня їх фактичного повернення банку. Пеня як міра відповідальності позичальника сплачується ним незалежно від сплати процентів за користування кредитом, які сплачуються позичальником, починаючи з дня зарахування кредитних коштів на позичковий рахунок позичальника та закінчуючи днем фактичного повернення кредиту.

ВАТ «Перший інвестиційний Банк» виконав прийняті на себе зобов'язання в повному обсязі, надавши ОСОБА_4 кредитні кошти у розмірі - 39 813 доларів 00 центів США, що підтверджується копією заяви на видачу готівки №12/05 від 11.04.2008 р..

ПАТ «Перший інвестиційний Банк» є правонаступником за всіма правами та обов'язками ВАТ «Перший інвестиційний Банк».

10.08.2011 р. між ПАТ «Перший інвестиційний Банк» та ОСОБА_4 було укладено договір про внесення змін та доповнень №1 до кредитного договору № 33/04-08-КФ від 11.04.2008 р., відповідно до якого були внесені зміни у пункт 2.4 кредитного договору, інші умови кредитного договору № 33/04-08-КФ від 11.04.2008 р. залишені без змін.

Позичальник порушив умови з повернення кредиту. 23.03.2015 р. та 08.06.2015 р. ПАТ «Перший інвестиційний Банк» направило на адресу відповідача вимоги про повернення простроченої заборгованості та сплаті відсотків за користування кредитом (а. с. 27 - 29, 31 - 32). Вказані вимоги були отримані дружиною відповідача та відповідачем особисто (а. с. 30, 32 зворотна сторона).

Розмір заборгованості підтверджується розрахунком заборгованості за договором про іпотечний кредит №33/04-08-КФ від 11.04.2008 р. станом на 03.10.2016 р. (а. с. 131 - 138). Доказів сплати відповідачем зазначених сум суду не надано (Т. 1, а. с. 223 - 226 зворотна сторона).

ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову Банку.

Апелянт посилається на те, що рішення ухвалене судом першої інстанції при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

ОСОБА_4 вказує на те, що на відкритий Банком поточний рахунок були зараховані кошти не у доларах США, а в національній валюті - гривні, що не відповідає умовам договору. Кошти готівкою він не отримував, що начебто встановив суд. Оскільки не надано доказів надання кредиту, вимоги Банку є безпідставними.

ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги. Додатково надав заяву про те, що на час розгляду справи в апеляційному суді заборгованість за кредитом погашена. До заяви додав довідку Банку про те, що станом на 20.06.2018 р. ОСОБА_4 сплатив Банку 34 246,19 доларів США - проценти за користування кредитними коштами, 21 259,86 доларів США - основна сума боргу (тіло кредиту). Залишок заборгованості в розмірі - 18 553,14 доларів США прощено Банком. Станом на 20.06.2018 р. зобов'язання сторін за Договором про іпотечний кредит № 33/04-08-КФ від 11.04.2008 р. вважаються припиненими.

Банк у відзиві на апеляційну скаргу вважає необхідним скаргу залишити без задоволення. Рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилається на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції. Вказує, що відповідач протягом усього часу розгляду справи визнавав надання кредиту, а тому у Банку не було необхідності спростовувати це, надавати відповідні докази.

Представник Банку в судовому засіданні підтримав викладені у відзиві на апеляційну скаргу доводи та вимоги. Додатково заявив клопотання про закриття провадження у справі у зв'язку з погашенням апелянтом боргу, тобто відсутністю спору.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 26.07.2018 р. у задоволенні клопотання представника Банку про закриття провадження у справі відмовлено. Розгляд справи продовжено.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України, чинних на час ухвалення рішення судом першої інстанції, передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України, чинного на час апеляційного перегляду, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене не підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про існування між сторонами кредитних правовідносин, невиконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, наявність заборгованості за кредитним договором, яку необхідно стягнути на користь Банку. Вважає, що суд першої інстанції на підставі наявних у справі, наданих сторонами і досліджених судом доказів, вірно встановив вищевказані обставини по справі, дійшов правильних вищевказаних висновків. Висновки суду відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального (ст. ст. 11, 15, 16, 509, 525, 526, 530, 610, 611, 627, 1054 ЦК України) та процесуального (ст. ст. 12, 13, 263, 264 ЦПК України) права.

Між сторонами виникли правовідносини з кредитного договору.

За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори.

Згідно із ст. 627 ЦПК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За правилами, передбаченими ст. ст. 509, 525, 526 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ст. 530 Цивільного Кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ст.612 ЦК України).

За змістом ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема примусове виконання обов'язку в натурі.

Оскільки беззаперечно встановлено, що наданий кредит відповідач не повернув, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову Банку про стягнення заборгованості.

Апелянт не надав доказів, які б спростовували вищевказані висновки суду першої інстанції. Розрахунок заборгованості колегією суддів перевірений, визнаний правильним. Доводів щодо неправильності визначення розміру заборгованості апеляційна скарга не містить. Свого варіанту розрахунку заборгованості апелянт не надав.

Доводи апелянта про те, що на відкритий Банком поточний рахунок були зараховані кошти не у доларах США, а в національній валюті - гривні, що не відповідає умовам договору, кошти готівкою він не отримував, а тому вимоги Банку є безпідставними, спростовуються наявними у справі заявою-анкетою на отримання кредиту (Т. 1, а. с. 22 - 23), заявою на видачу кредиту (Т, 1, а. с. 24 - 26), квитанцією № 11/05 від 11.04.2008 р. пр. зарахування кошті на поточний рахунок (Т. 1, а. с. 105), а також наданими апелянтом довідками Банку про погашення кредиту.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_4 є безпідставною, а тому її треба залишити без задоволення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів ОСОБА_4, а також для прийняття доводів апеляційної скарги останнього у суду апеляційної інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4- залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2017 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 06 серпня 2018 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: А. А. Калараш

С. О. Погорєлова