АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/4118/16-ц Номер провадження 22-ц/786/1191/18Головуючий у 1-й інстанції Кіндяк І. С. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2018 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Карпушина Г.Л., Хіль Л.М.,

За участю секретаря судового засідання Колодюк О.П.,

за участю: позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4,

перекладача ОСОБА_5,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6, з участю третьої особи: Орган опіки та піклування Полтавського району, про розірвання шлюбу та усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні

за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 27 березня 2018 року, ухвалене у період часу з 11:58:51 год. до 14:32:12 год. 27 березня 2018 року під головуванням судді Кіндяк І.С., -

В С Т А Н О В И В:

короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції:

В грудні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу та усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, просив суд:

- розірвати шлюб, зареєстрований 21 листопада 2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 ОСОБА_7 сільською радою Полтавського району Полтавської області;

- зобовязати ОСОБА_6 усунути перешкоди у спілкуванні позивача з малолітньою дитиною, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та визначити такий порядок його участі у спілкуванні та вихованні дитини: побачення і спілкування із дитиною кожної суботи та неділі, з 12.00 до 16.00 години, а також з 9.00 до 20.00 у такі дні щорічно: 17 січня, у травні в день останнього дзвінка у школі, де навчається дитина, 01 червня, на протязі липня під час шкільних канікул, 05 серпня, 01 вересня, 23 листопада, 19 грудня, 31 грудня, з правом прогулянок по місту Полтаві та відвідування дитиною місця проживання ОСОБА_8 за адресою: м. Полтава, вул. Рєпіна, 14, кімната 11/3.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 27 березня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_6, з участю третьої особи: Орган опіки та піклування Полтавського району, про розірвання шлюбу та усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні задоволено частково.

Шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, що зареєстрований 21 листопада 2009 р. у виконкомі ОСОБА_7 сільської ради Полтавського району Полтавської області, за актовим записом № 211, розірвано.

Прізвище відповідачки після розірвання шлюбу вирішено залишити - ОСОБА_6.

Зобовязати ОСОБА_6 усунути перешкоди у спілкуванні ОСОБА_2 з малолітньою дитиною, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановлено спосіб та порядок участі громадянина ОСОБА_2 у вихованні сина - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, як періодичні та систематичні побачення з ним, із правом прогулянок по місту Полтаві та відвідування дитиною місця проживання ОСОБА_2 за адресою: м. Полтава, вул. Рєпіна, 14, кімната 11/3, а саме:

- щотижня у суботу з 12:00 по 16:00 години, без присутності матері;

- сьоме січня, пяте серпня, девятнадцяте грудня - побачення з батьком без присутності матері;

- перше червня, перше вересня, пяте листопада, тридцять перше грудня - побачення з матірю без присутності батька;

- двадцять третє листопада - спілкування з дитиною в присутності обох батьків.

Судові витрати віднесено за рахунок Держави.

короткий зміст вимог апеляційної скарги :

З даним рішенням в частині усунення перешкод у спілкуванні з дитиною не погодилася відповідач ОСОБА_6 та подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове, яким у задоволенні цих позовних вимог відмовити.

Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним зясуванням обставин, які мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права.

узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу :

Вказує на те, суд дійшов помилкового висновку про вчинення нею перешкод у спілкуванні сина з батьком.

Запевняє, що вона не чинила перешкод у побаченнях чоловіка з сином, який інколи приїздив до останнього, привозив подарунки та у її присутності спілкувався з ним.

Вважає, що на момент звернення з цим позовом ніяким чином права позивача не були порушені.

Апелянт наголошує на тому, що висновки служби у справах дітей Полтавської РДА від 18 жовтня 2017 року та від21 листопада 2017 року були складені без урахування сану здоровя позивача. Вказує, що згідно висновку Кіровської міжрайпсих ВТЕК, який відображений у довідці серія МСЕ №122407, позивач є непрацездатним, і для відновлення працездатності йому необхідно лікування у психіатра. У неї є підозри щодо психічного стану позивача, викликані епілептичними нападами. Заперечує проти висновку суду про побачення ОСОБА_2 з сином у її відсутність.

Вказує на помилковість висновків суду в частині визначеного місця проживання позивача, яким вважає адресу: Донецька обл., Шахтарський р-н, смт. Стіжківське, вул. Кірова, 9, у той час як тимчасовим місцем його перебування є: м. Полтава, вул. Рєпіна, 14, кімн. 11/3 гуртожиток. Оскільки Шахтарський р-н смт. Стіжківське є окупованою територією, заперечує проти вивезення дитини туди.

Апелянт вважає необґрунтованим рішення і в частині визначеного судом часу для спілкування з батьком, наголошуючи на тому, що суд не врахував періоду навчального графіку дитини та визначив часом зустрічей з батьком суботи, з 12-00 год. до 16-00 год.

узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи:

ОСОБА_2 надав відзив на апеляційну скаргу, у якому просить залишити її без задоволення, а рішення суду без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційних скарг, суд приходить до наступних висновків.

встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини:

Судом встановлено, що 21 листопада 2009р., між сторонами укладено шлюб, що підтверджує свідоцтво про шлюб виданим виконкомом Щербаніквської сільської ради від 21.11.2009 р. серія 1-КЕ № 062909.

Від вказаного шлюбу у сторін народився син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-КЕ № 164336. Дитина проживає разом із матірю ОСОБА_6

Згідно довідки, виданої Тростянецькою сільською радою від 20 лютого 2017 року за № 231/02-25, відповідач ОСОБА_6 проживає та зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4. Умови проживання гр. ОСОБА_6 о.В. , задовільні, згідно акту обстеження житлово-побутових умов, складений депутатами Тростянецької сільської ради від 24.02.2017 року, неповнолітня дитина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, забезпечений сезонним одягом та взуттям, має письмовий стіл, іграшки, дитячі книжки.

Позивач, ОСОБА_2 працює в АТ «Полтавський турбомеханічний завод» обрубувачем 4 розряду у ливарному цеху з 23.03.2016р., що підтверджується довідкою, АТ «Полтавський турбомеханічний завод» від 24.02.2017 року №40-02.

Згідно посвідчення серія АГ № 207298 виданого Донецькою УПФУ в м. Шахтарську та Шахтарському районі, ОСОБА_2 є інвалідом з дитинства 2 групи.

Відповідно до довідки № НОМЕР_1 від 18.07.2016 р. гр. ОСОБА_2 є внутрішньо переміщеною особою з Донецької області.

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов, складений службою у справах дітей Київської у м. Полтаві ради від 27.02.2017 року, встановлено, що умови проживання гр. ОСОБА_2 - задовільні. Проживає у гуртожитку з сусідом. У кімнаті є: два ліжка, два письмові столи, шафа для одягу, кухонний стіл. Кухня, санвузол - загального користування.

З тих підстав, що спільне життя у подружжя не склалося, сімейно-шлюбні відносини сторони припинили по причині постійних сварок та непорозумінь на побутовому ґрунті, позивач заявив позовні вимоги про розірвання шлюбу.

Рішення суду в цій частині сторонами не оспорюється.

Також судом встановлено, що сторони домовились про те, що їхня спільна дитина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, буде проживати разом із матірю, а батько добровільно прийматиме участь у його вихованні, утриманні та матеріальному забезпеченні, що полягає у надсиланні коштів на користь відповідачки на утримання дитини.

Позивач, звернувшись з позовом, запевняє, що відповідачка перешкоджає йому у спілкуванні та у вихованні дитини, а саме: останні місяці на прохання батька, надати для спілкування дитину, остання відмовляє, та не допускає бачитись з дитиною.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції:

Спірні правовідносини врегульовуються Сімейним кодексом України, Законом України «Про охорону дитинства».

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати та батько мають рівні права та обов'язки по відношенню до дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав по відношенню до дитини.

Вирішення батьками питання про виховання дитини регулюється ст. 157 СК України. Відповідно до норми зазначеної статті той з батьків, що проживає окремо від дитини, зобов'язаний приймати участь в її вихованні та має право та особисте спілкування з нею. Крім того, той із батьків, з ким проживає дитина, не має права чинити перешкоди тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні.

Статтею 158 СК України встановлено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків хто проживає окремо. Рішення органу опіки та піклування є обовязковим до виконання.

Відповідно ст. 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому із батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною і в її вихованні, інший із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що на час звернення до суду 21 грудня 2016 року позивачем не було дотримано порядку вирішення спору визначеного ст. 158 СК України.

Протягом тривалого судового розгляду орган опіки та піклування прийняв рішення, яким встановив способи участі у вихованні дитини батька, однак відповідачка не погоджувалася з даним рішенням в частині спілкування батька з дитиною без її присутності.

В звязку з чим, спір який виник між батьками підлягає розгляду по суті.

Відповідно до ст. ст. 11, 15 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ним регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Суд, встановлюючи спосіб спілкування, має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

За змістом частини другої статті 159 СК України суд визначає способи у вихованні дитини (періодичні чи систематичні, побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Відповідно до наданих ОСОБА_2 характеристик та довідок останній позитивно характеризується, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра.

Судом встановлено, що між сторонами виникли непорозуміння та суперечки щодо способу участі батька у вихованні дитини.

Відповідно до частин п'ятої та шостої статті 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Висновок органу опіки і піклування має базуватися на достовірній інформації про усі фактичні обставини, які можуть мати істотне значення, та ретельному їх з'ясуванні. Такий висновок є рекомендаційним, тому суд може постановити інше рішення, ніж пропонує орган опіки та піклування.

Апеляційний суд виходить із того, що дитина повинна зростати в умовах турботи, під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості.

Батько зобов'язаний брати участь у вихованні дитини і має право на особисте спілкування з ним, а матір, яка проживає з дітьми, не має права перешкоджати йому спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні.

З матеріалів справи вбачається, що 02 жовтня 2017 року за №408 Полтавська районна державна адміністрація видала розпорядження «По встановлення способу та порядку участі у вихованні дитини громадянина ОСОБА_2 у вихованні сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно цього розпорядження адміністрація, діючи як орган опіки та піклування, встановив періодичні та систематичні побачення позивача з сином у наступний спосіб:

1)Щотижня у неділю, з 12:00 по 16:00 години, без присутності матері;

2)У святкові та інші дні за домовленістю батьків.

Дане розпорядження ухвалено з дотриманням вимог закону, а саме: ст. 19, 158 Сімейного кодексу України, ст.ст. 6, 23 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», п. 73 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, повязаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою КМУ від 24 вересня 2008 року за №866.

Встановивши спосіб участі батька ОСОБА_2 у вихованні сина згідно з висновком органу опіки та піклування від 18.10.2017 року ( а. с. 112), місцевий суд не врахував, інтереси як неповнолітньої дитини так і її батьків.

Рішення суду в порушення вимог ст. 263-265 ЦПК України судом взагалі не мотивовано висновок , чому саме такий порядок участі батька у спілкуванні з дитиною був взятий ним до уваги. Та яка необхідність була визначати календарні дати з участю матері чи без участі батька, враховуючи ту обставину, що місцем постійного проживання дитини є місце проживання її матері.

Враховуючи позиції сторін у справі, інтереси дитини, наявні розбіжності між батьками спору щодо участі батька у вихованні дитини та його право на спілкування дитини без присутності матері, суд апеляційної інстанції вважає, що спілкування дитини з батьком без участі матері кожної неділі забезпечить баланс прав та інтересів, який є необхідний для спілкування батька та сина. При цьому таке спілкування не може обмежуватися місцем проживання дитини.

Батько має право на спілкування з дитиною за місцем свого тимчасового проживання в м. Полтаві. Однак безумовно, мати повинна бути проінформована про місце знаходження своєї дитини в певний проміжок часу.

Жодних доказів, що побачення батька з дитиною без присутності матері може зашкодити життю та здоровю дитини матеріали справи не містять.

Апеляційний суд вважає, що усуваючи перешкоди у спілкуванні батька з дитиною, графік такого спілкування необхідно визначити в порядку, затвердженому розпорядженням від 02 жовтня 2017 року за №408 голови Полтавської районної державної адміністрації:Щотижня у неділю, з 12:00 по 16:00 години, без присутності матері;

У святкові та інші дні за домовленістю батьків.

мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу:

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).,(Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року)

Загальна концепція справедливого судового розгляду охоплює фундаментальний принцип змагальності процесу (рішення у справі «Руїз-Матеос проти Іспанії» (Ruiz-Mateos v. Spain), від 23 червня 1993 року, пункт 63) . Принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представити свою справу за таких умов, які не ставлять його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною (див. рішення у справі «Dombo Beheer B.V. проти Нідерландів» (Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands), від 27 жовтня 1993 року, п. 33, Series А № 274).

Відповідно до вимог ч.1, 5, 6 ст. ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Апеляційний суд погоджується з тим, що матеріали справи містять достатньо підстав вважати, що ОСОБА_6 чинить перешкоди позивачу у спілкуванні з дитиною, а створення відповідачем перешкод батькові у спілкуванні з дитиною порушує не тільки права позивача як батька, а в першу чергу, порушує права та суперечить інтересам дитини.

Саме по собі подання позову про визначення порядку спілкування з сином та заперечення відповідача про його задоволення, свідчить про наявність таких перешкод.

Заперечення ОСОБА_6 щодо психічного стану ОСОБА_2 та неможливості його зустрічей з сином у її відсутність нічим не підтверджені. Не знайшли вони свого підтвердження і в суді апеляційної інстанції.

Згідно довідки Полтавського обласного психоневрологічного диспансеру №01-40/1609/03 від 19 червня 2018 року при огляді ОСОБА_2 ознак психічного розладу не виявлено. На диспансерному обліку він не перебуває.

Окрім цього, рішення про визначення способу спілкування у разі зміни обставин може бути змінено за позовом одного із батьків

З урахуванням рішення органу опіки та піклування та фактичних обставин справи суд визначив спосіб участі батька у вихованні та спілкування з сином. До вказаних правовідносин суд вірно застосував відповідні їм норми чинного сімейного законодавства.

Апеляційний суд вбачає той факт, що норми ст. 159 СК України передбачають, що зверненню до суду з позовом про визначення способу участі у вихованні дитини звернення особи до органу опіки та піклування у визначеному законом порядку, а також наявність факту його невиконання одним із батьків.

З матеріалів справи вбачається, що розпорядження та висновки органу опіки та піклування були отримані позивачем вже після звернення з позовом до суду.

Як зазначалося вище, сам по собі факт звернення з цим позовом, вже свідчить про наявність спору між батьками про участь кожного, зокрема позивача, у вихованні сина.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов'язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду Українивід 2 листопада 2004 року №15-рп/2004 у справі №1-33/2004 , де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Апеляційний суд виходить з того, що права особи, яка звернулася до суду, у випадку доведеності їх порушення, мають бути поновлені.

Згідно вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, встановлено право особи на справедливий судовий розгляд.

Також, в першу чергу, суд виходить з інтересів та потреб неповнолітньої дитини, її права на спілкування з батьком та гармонійного розвитку.

чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду;

Висновки місцевого суду в частині наявності підстав для визначення порядку та способу спілкування батька з сином відповідач не спростувала. Однак, як зазначено в мотивувальній частині рішення, при визначенні способу участі батька у спілкуванні з сином необхідно встановити графік згідно з розпорядженням голови Полтавської районної державної адміністрації від 02 жовтня 2017 року за №408.

висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;

У відповідності з вимогами ст. 376 ЦПК України порушення норм матеріального та процесуального права може бути підставою для зміни судового рішення лише у випадку якщо це порушення призвело до неправильного вирішення спору.

З врахуванням вищевикладених обставин рішення місцевого суду підлягає зміні в частині визначення способу участі батька у вихованні дитини.

Сторони звільнені від сплати судових витрат, а тому вони відносяться за рахунок держави.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 3 ч. 1 ст. 376, ст.ст. 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 27 березня 2018 року - змінити.

Встановити спосіб та порядок участі ОСОБА_2 у вихованні сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, як періодичні та систематичні побачення з ним:

3)Щотижня у неділю, з 12:00 по 16:00 години, без присутності матері;

4)У святкові та інші дні за домовленістю батьків.

В іншій частині рішення суду залишити без змін

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 11 червня 2018 року.

Головуючий суддя : /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_9 /підпис/ ОСОБА_10

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1