Справа № 440/15/17 Головуючий у 1 інстанції: Журибіда Б.М.
Провадження № 22-ц/783/814/18 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2018 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Мікуш Ю.Р.,

суддів: Павлишина О.Ф., Приколоти Т.І.

секретар Бохонко Е.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові без участі сторін цивільну справу за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Енергобанк» В.В.Паламарчука на рішення Буського районного суду Львівської області від 01.02.2018 року у справі за позовом ПАТ «Енергобанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Енергобанк» Брайко С.А. до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» про захист прав споживачів шляхом визнання кредитного договору № 13-002378-01 від 24.09.2013 року недійсним,-

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням Буського районного суду Львівської області від 01 лютого 2018 року частково задоволено первісний позов.

Вирішено стягнути з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Енергобанк» заборгованість за договором № 13-002378-01 від 24.09.2013 року в сумі 7 088,07 грн. та 704,80 грн. судового збору.

Зустрічний позов ОСОБА_4 залишено без розгляду.

Рішення суду оскаржила уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Енергобанк» В.В. Паламарчук.

В апеляційній скарзі зазначає, що вважає оскаржуване рішення суду незаконним та необґрунтованим, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, судом порушено та неправильно застосовано норми матеріального права, а саме ст. ст.525, 526, 530, 598, 599, 610,611, 612, 625, 628, 629, 1048, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК), Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та норми процесуального права, а саме ст.ст. 80, 89, 263, 265, 228 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), що відповідно до п.п. 1,3,4 ч.1 ст. 376 ЦПК є підставою для скасування рішення та ухвалення нового рішення.

Із рішення суду першої інстанції вбачається, що судом першої інстанції було взято до уваги лише повідомлення-вимогу № 72/10-4 від 16.01.2015 року відповідно до якої прострочена заборгованість відповідача за кредитом станом на 16.01.2015 року становить 2012, 56 грн.

Однак, позивач звернувся з позовом в суд 28.12.2016 року та надав розрахунок заборгованості станом на 10.10.2016 року. До позовної заяви було надано повідомлення-вимогу від 23.09.2016 року за вих.. № 2425/5 відповідно до якої заборгованість відповідача становила 114 871, 65 грн. з яких: заборгованість за кредитом - 40 709,73 грн., процентами - 856,46 грн., штрафними санкціями -73 305,46 грн.

Вимога-повідомлення від 23.09.2016 року за вих. № 2425/5 взагалі залишена судом першої інстанції поза увагою, а в мотивувальній частині рішення в порушення п.3 ч.4 ст. 265 ЦПК не зазначено мотивів відхилення.

Судом першої інстанції взято лише до уваги прострочену заборгованість за кредитом станом на 16.01.2015 року , яка становила 2012,56 грн., що підтверджується випискою по особовому розрахунку № 2207.

Судом не взято до уваги, що за період з 15.10.2013 року по 30.01.2015 року банком було видано відповідачу кредитних коштів на суму 125 958, 81 грн., а повернуто відповідачем кредитних коштів на суму 85 249, 08 грн. за період з 25.11.2013 по 12.02.2015 у зв»язку з чим заборгованість за кредитом становить 40 709, 73 грн. в т.ч. 709, 73 грн. овердрафту ( 125 958, 81 грн. - 85 249, 08 грн.) , а не 2 373,40 грн. як помилково встановив суд першої інстанції.

Судом в порушення вимог ст. 89 ЦПК не взято до уваги письмові пояснення до розрахунку заборгованості, які надавалися на виконання вимог суду. Зазначені розрахунки зроблені відповідно до умов Кредитного договору, тарифів, Правил та вимог чинного законодавства, розмір виданого/ повернутого кредиту, сплачених процентів, комісій підтверджується банківськими виписками по особових рахунках відповідача №№ 2202, 2207,2208,2209,2625, що додані до матеріалів справи.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції неповно з»ясував обставини, що мають значення для справи, не дослідив письмові докази.

Просить скасувати оскаржуване рішення Буського районного суду Львівської області та ухвалити нове рішення, яким позов ПАТ «Енергобанк» задоволити повністю.

Відповідач по справі ОСОБА_4 надав суду Відзив на апеляційну скаргу у якому зазначив, що повністю погоджується з рішенням суду першої інстанції.

З приводу суми в розмірі 117 875,07 грн., яку позивач просить стягнути зазначає, що даний розрахунок заборгованості не відповідає дійсним умовам договору на нормам чинного законодавства. Згідно його розрахунків сума отриманих коштів із врахуванням погашення становить 2 373,40 грн., а розмір відсотків за користування кредитом становить 63,74%, що в грошовому еквіваленті становить 1512, 80 грн.. щодо штрафу, то такий становить 3201,87 грн., несанкціонований овердрафт ним не використовувався, а тому штраф за користування пере лімітом відсутній. Зазначає, що розрахунок заборгованості за Кредитним договором необхідно було проводити від суми 2 360,84 грн. Просить залишити судове рішення без змін.

За приписами статті 369 ЦПК апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст.268 ч.4 у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Пунктом п»ятим ст.268 ЦПК прописано, що датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 24.09.2013року між ПАТ «Енергобанк» та ОСОБА_4 укладено Договір № 13-002378-01 про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA ( далі Договір). ( а.с.26-29).

14.10.2013 року між Банком та позичальником укладено Додаткову угоду №1 до Договору № 13-002378-01 про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA за умовами якої розмір кредитного ліміту складає 40 000,00 гривень. ( а.с.95).

Відповідач не заперечує отримання платіжної картки та таке підтверджується розпискою останнього.

За Умовами п.п.6.1, 6.2 Кредитного договору сторони несуть майнову відповідальність в розмірі,передбаченому тарифами, за невиконання або неналежне виконання своїх зобов»язань за цим Договором, а також за порушення Правил. У випадку несвоєчасного погашення мінімального платежу чи виникнення Овердрафу, Держатель зобов»язаний сплатити на користь банку штраф у розмірі, передбаченому тарифами.

У відповідності до Тарифів за відкриття та обслуговування пакету «Кредитна картка VISA « позичальнику було встановлено відсоткова ставка 35% річних, розмір щомісячного мінімального платежу 5% від боргових зобов»язань, але не менше 50 грн., штраф за виникнення простроченої заборгованості 50 грн. + 0,2% в день від суми простроченої заборгованості; штраф за користування перелімітом ( несанкціонований овердрафт) 0,2 % в день від суми переліміту.

На виконання умов Договору № 13-002378-01 від 24.09.2013 року про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA банк протягом усього строку дії Кредитного договору належним чином виконував взяті на себе зобов»язання, щодо надання кредитних коштів позичальнику. В той же час, позичальник недобросовісно користувався кредитними коштами, чим допустив заборгованість в сумі 117 875, 07 грн.

Відповідно до ст.1054 ЦК банк або інша фінансова установа зобов»язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.. 526 ЦК зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 525 ЦК одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «Енергобанк» частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_4 надав суду повідомлення-вимогу від 16.01.2015 року № 72/10-4 з якої вбачається, що заборгованість ОСОБА_4 по спірному кредитному договору станом на 15 січня 2015 року становить 2012,56 грн. та взяв до уваги розрахунок наданий відповідачем ОСОБА_4 згідно якого заборгованість останнього перед банком 7 088,07 грн.

Із висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, оскільки судом не повно з»ясовані обставини справи та не дано їм оцінку.

Як вбачається із рішення, судом було взято до уваги лише повідомлення-вимогу № 7210-4 від 16.01.2015 року, проте позивач до позовної заяви надав повідомлення-вимогу від 23.09.2016 року за вих.. № 2425/5 відповідно до якої заборгованість відповідача становила 114 871, 65 грн., з яких заборгованість за кредитом 40 709, 73 грн., за процентами - 856, 46 грн., штрафними санкціями 73 305, 46 грн. ( а.с.37).

Судом не взято до уваги, що за період з 15.10.2013 року по 30.01.2015року банком було видано відповідачу кредитних коштів на суму 125 958, 81 грн., а повернуто відповідачем кредитних коштів на суму 85 249, 08 грн. за період з 25.11.2013 року по 12.02.2015 року у зв»язку з чим заборгованість за кредитом становить 40 709, 73 грн. в т.ч. 709, 73 грн. овердрафту (125958,81- 85 249,08) а не 2 373,40 грн. як помилково встановив суд першої інстанції.

Позивачем під час розгляду справи на виконання вимог суду надавалися письмові пояснення до розрахунку заборгованості (а.с.207-218), однак в порушення норм ст. 89 ЦПК суд не дослідив належним чином надані пояснення, хоча зазначає про це у рішенні, однак надав перевагу розрахункам відповідача ОСОБА_4, не з»ясувавши дійсних обставин справи.

До письмових пояснень відповідачем долучені розрахунок нарахованих-сплачених процентів за період з 24.09.2013 року по 09.10.2016 року ( а.с.216), розрахунок нарахованого-сплаченого штрафу за виникнення простроченої заборгованості за період з 24.09.2013 року по 09.10.2016 року (а.с. 217) та розрахунок нарахованого/сплаченого штрафу за несанкціонований овердрафт за період з 24.09.2013 року по 09.10.2016 року ( а.с. 217-217 зворот).; розрахунок нарахованого/ сплаченого штрафу за прострочення кредиту за період з 24.09.2013 року по 09.10.2016 року та розрахунок нарахованої/ сплаченої щорічної комісії за відкриття/ обслуговування рахунку за період з 24.09.2013 року по 09.10.2016 року (а.с.217 зворот).

На аркуші справи 218 є додаток 3 до пояснень, який містить розрахунок погашеного кредиту за період з 24.09.2013 року по 09.10.2016 року.

Враховуючи те, що судом першої інстанції не повністю з»ясовано обставини справи, відповідно висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Колегія суддів не погоджується із позовними вимогами щодо стягнення штрафних санкцій за період 24.09.2013 року по 09.10.2016 року, тобто за три роки двадцять днів.

Окрім цього, сума штрафних санкцій майже вдвічі перевищує суму кредиту. Із врахуванням вищезазначеного та вимог ст. ст. 549,550 ЦК України, колегія суддів дійшла висновку про зменшення суми штрафних санкцій до 24000грн.

Відтак загальна сума, що підлягає стягненню становить 65566,19 грн.

Відповідно до ст.376 ч.1 п.1, п.3 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з»ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи.

Із врахуванням вище зазначеного та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає , що оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.1, п.3, 383, 384, 391 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Енергобанк» В.В.Паламарчука задовольнити частково.

Рішення Буського районного суду Львівської області від 01 лютого 2018 року скасувати.

Постановити нове рішення.

Позовні вимоги ПАТ «Енергобанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» адреса: м.Київ вул. Воздвиженська, 56, заборгованість за договором № 13-002378-01 від 24.09.2013 року в сумі 65566,19 грн.( шістдесят п'ять тисяч п'ятсот шістдесят шість грн. 19 коп.) та судові витрати по справі по сплаті судового збору в сумі 4 420, 20 грн. ( чотири тисячі чотириста двадцять гривень 20 коп.).

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку визначеному ст.ст. 389, 391 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 06 липня 2018 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: О.Ф.Павлишин

Т.І.Приколота