АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2018 року м. Київ

Справа № 22-ц/796/5824/2018

Унікальний номер 753/12741/17

Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Ратнікової В.М., Борисової О.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 23 травня 2018 року, постановлену під головуванням судді Коренюк А.М., по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про зняття арешту з нерухомого майна і припинення неправомірного обмеження прав, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому, із врахуванням уточнених позовних вимог, просив визнати неправомірним та таким, що порушує права ОСОБА_1 як спадкоємця майна свого померлого батька, застосування відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 арешту на нерухоме майно, що зареєстровано за ОСОБА_5, а також просив припинити неправомірне обмеження відповідачами прав ОСОБА_1 як спадкоємця майна ОСОБА_5 через зняття накладеного ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 19 лютого 2014 року у справі №753/17184/13-ц арешту на 40/100 частин садового будинку, що згідно правовстановлюючих документів належать ОСОБА_5 і знаходяться за адресою АДРЕСА_1. (а.с.1-4, 27-34, 65-68, 105-106)

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 08 грудня 2017 року відкрито провадження по справі. (а.с.82)

21 травня 2018 року відповідач ОСОБА_2 подав до суду заяву, в якій просив зупинити провадження по справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №753/17184/13-ц. (а.с.150-150а)

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 23 травня 2018 року провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про зняття арешту з нерухомого майна і припинення неправомірного обмеження прав (скасування заходів забезпечення позову) зупинено до набрання законної сили судовим рішенням Дарницького районного суду міста Києва, прийнятим по справі за позовом ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_6 про відшкодування витрат на усунення недоліків товару, зобов'язання не чинити перешкод у користуванні майном та визнання права сервітуту. (а.с.156-157)

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 23 травня 2018 року та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. На обґрунтування скарги зазначив, що в цій справі ним заявлено вимоги не про скасування заходів забезпечення позову (який не існує), а про зняття арешту з майна свого померлого батька ОСОБА_5, до якого у ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відсутні будь-які позовні вимоги внаслідок відмови від позовних вимог до ОСОБА_5 у справі 753/17184/13 та у зв'язку із повним закриттям судом провадження за позовами цих осіб до померлого ОСОБА_5, про що зазначено в ухвалі Дарницького районного суду від 04 вересня 2015 року у справі №753/17184/13-ц. Вказував, що в оскаржуваній ухвалі відсутнє обґрунтування неможливості розгляду теперішньої справи про зняття арешту з майна батька позивача до вирішення іншої майбутньої справи №753/17184/13. Судом не взято до уваги, що арешт з майна померлого ОСОБА_5 (батька позивача) повинен був бути давно знятий, оскільки спірні взаємовідносини між померлим та скаржником ОСОБА_2 у справі 753/17184/13 давно припинились, а спір, що залишився між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не стосується майна померлого ОСОБА_5, тобто відсутній взаємозв'язок предметів спору у цих двох справах і розгляд будь-якої із цих справ не буде впливати на розгляд іншої справи. Крім цього, вважав, що зупинення провадження у справі безпідставно затримує на не визначений строк вирішення справи позивача, що не відповідає завданням та основним засадам цивільного судочинства щодо своєчасності та розумності строків розгляду справи судом. (а.с.161а-164)

Зважаючи наположення пункту8 частини1 РозділуХІІІ Перехідних положень ЦПК України у редакціїЗакону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, ч.6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VІІІ Апеляційний суд міста Києва здійснює свої повноваження до початку роботи новоутвореного апеляційного суду у відповідному апеляційному окрузі.

Відповідно до пункту 9 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідноч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Тому, розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частковоз наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем у даній справі заявлено позовну вимогу про визнання неправомірним та таким, що порушує його права застосування відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 арешту на нерухоме майно, що зареєстровано за ОСОБА_5, а також вимогу про припинення неправомірного обмеження відповідачами прав ОСОБА_1 як спадкоємця майна ОСОБА_5 через зняття накладеного ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 19 лютого 2014 року у справі №753/17184/13-ц арешту на 40/100 частин садового будинку, що згідно правовстановлюючих документів належать ОСОБА_5 і знаходяться за адресою АДРЕСА_1. (а.с.1-4, 27-34, 65-68, 105-106)

Зупиняючи провадження у даній справі, суд виходив з того, що вирішення спору за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_6 про відшкодування витрат на усунення недоліків товару, зобов'язання не чинити перешкод у користуванні майном та визнання права сервітуту, прямо пов'язане та впливає на наслідки розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про зняття арешту з нерухомого майна і припинення неправомірного обмеження прав (скасування заходів забезпечення позову), оскільки саме по цій справі накладений арешт на майно, яке є предметом даної справи. (а.с.156-157)

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з таких підстав.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини зауважив, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись з урахуванням обставин справи та таких критеріїв як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливості спору для заявника (FRYDLENDER v. FRANCE, № 30979/96, § 43, ЄСПЛ, від 20 червня 2000 року).

У постанові Верховного Суду України 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1367цс15 вказано, що зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об'єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Згідно статті 210 ЦПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті. Провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1 - 3 частини першої статті 251 та пунктами 1 - 3 частини першої статті 252 цього Кодексу.

Визначаючи наявність підстав, передбачених п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

У даній справі суть спірних правовідносин полягає у визнанні неправомірним застосування відповідачами арешту на нерухоме майно, а також припинення обмеження відповідачами прав ОСОБА_1 як спадкоємця майна ОСОБА_5 через зняття накладеного ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 19 лютого 2014 року у справі №753/17184/13-ц арешту на 40/100 частин садового будинку, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1.

Проте, суд першої інстанції не вказав, у чому саме полягає взаємозв'язок предметів розгляду справ, а також у чому полягає передбачена законом неможливість розгляду зазначеної справи до розгляду іншої цивільної справи.

Також судом в оскаржуваній ухвалі не зазначено об'єктивної неможливості розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зважаючи на викладене, оскаржувана ухвала суду не може бути визнана законною і обґрунтованою, перешкоджає подальшому провадженню у справі, з огляду на положення пункту 4 частини 1 ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Інші доводи скарги цих висновків не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила.

Керуючись ст. 367, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст.ст. 381-384 ЦПК України, судова колегія, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 23 травня 2018 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає.

Судді Апеляційного суду міста Києва: Б.Б.Левенець

В.М.Ратникова

О.В.Борисова