АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

про відкриття апеляційного провадження

Головуючий у суді першої інстанції: Гладун Х.А.

Справа № 757/1759/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6776/2018

23 липня 2018 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду м. Києва Гаращенко Д.Р., перевіривши відповідність ст.ст. 354-356 ЦПК України апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч.6 ст. 147 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII &qu01;Про судоустрій і статус суддів&q?ус; у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті &q?уб;Голос України&q?і ; повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII &q?о ;Прикінцеві та перехідні положення&q?а ; Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII &qu20;Про судоустрій і статус суддів&q?ус; апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Підпунктом 8) п. 1 Розділу XIII &q? 8;Перехідні положення" ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017) установлено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У січні 2016 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2016 року позов було задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2, 09 липня 2018 року подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що копія повного тексту оскаржуваного рішення а ні в день його проголошення, а ні в будь-який інший їй судом не направлялась та не видавалась. Рішення було надіслано до Єдиного державного реєстру судових рішень лише 30 листопада 2017 року, а отримано апелянтом - 25 червня 2018 року.

Відповідно до ч.1 ст.354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що 11.10.2016 р. Печерським районним судом м. Києва було постановлено рішенням у цивільній справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості (а.с. 119-124)

Згідно журналу судового засідання 11.10.2016 р. представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 був присутній в судовому засіданні (а.с.116-118)

Відповідно до ч.2 ст.222 ЦПК України (в редакції 2004 року) копії повного рішення суду видаються особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення. У разі проголошення тільки вступної та резолютивної частин судового рішення, особам, які брали участь у справі і були присутні у судового засіданні, негайно після його проголошення видаються копії судового рішення із викладом вступної та резолютивної частин.

Аналогічна норма містить в частинах 1 та 2 ст.272 ЦПК України (в редакції 2017 року).

Будь-яких підтверджень щодо видачі копії повного тексту рішення присутнім в судовому засіданні представникам матеріали справи не містять.

Частиною 3 ст.222 ЦПК України (в редакції 2004 року) визначалось, що особам, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні, копії повного судового рішення надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом двох днів з дня його складання або за х зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо в суді.

Аналогічна норма містить в частині 5 ст.272 ЦПК України (в редакції 2017 року).

Копія оскаржуваного рішення направлялась апелянту засобами поштового зв'язку двічі: 20.11.2016 р. (а.с.125)та 23.11.2017 р. (повторно) (а.с.126).

12.12.2017 р. конверт з копією оскаржуваного рішення повернувся на адресу суду з поміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.128)

22.06.2018 р. ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про видачу їй копії оскаржуваного рішення, яке отримала 25.06.2018 р., про що свідчить особистий підпис апелянта на заяві. (а.с.135)

Будь-якої іншої інформації щодо отримання апелянтом або її представником копії оскаржуваного рішення матеріали справи не містять.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права&q? в;.

Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

В той же час у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia) Європейський суд з прав людини вказував на те, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

У справі Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine) від 03 квітня 2008 року суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд загальної юрисдикції вносить до Реєстру всі судові рішення і окремі думки суддів, викладені у письмовій формі, не пізніше наступного дня після їх ухвалення або виготовлення повного тексту.

Згідно інформації розміщеній в Єдиному державному реєстрі судових рішень оскаржуване рішення Печерського районного суду м. Києва від 11.10.2016 р. було надіслано до Єдиного державного реєстру судових рішень лише 30 листопада 2017 року (а.с.143)

З огляду на вищевикладене, строки внесення оскаржуваного рішення суду першої інстанції до Єдиного державного реєстру судових рішень та факту повторності його направлення всім учасникам справи, з огляду на відсутність будь-яких доказів щодо отримання апелянтом копії рішення раніше ніж 25.06.2018 р., суд приходить до висновку, що доводи апелянта знайшли своє підтвердження в матеріалах справи.

Враховуючи викладене та виходячи з принципу верховенства права, положень статей 21, 22 Конституції України щодо непорушності конституційних прав особи, положень ст. 6 Конвенції, яка гарантує права особи на доступ до суду і справедливий розгляд його справи судом, та положень статей 3, 15 ЦК України, статей 2, 4, 5 ЦПК України щодо права особи на судовий захист цивільного права та інтересу, пріоритетність права особи на судовий захист цивільних прав та інтересів, у тому числі шляхом оскарження дій і рішень, суд приходить до висновку про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження та достатність підстав для його поновлення.

Апеляційна скарга подана особою, яка має право на апеляційне оскарження, за формою і змістом відповідає вимогам ст. 356 ЦПК України.

Перешкод для відкриття апеляційного провадження немає.

Керуючись ст. 359 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку - задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження рішення Печерського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2016 року.

Відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Особам, які беруть участь у справі, окрім апелянта, надіслати копію апеляційної скарги з копіями доданих до неї документів.

Встановити строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу до 20 серпня 2018 року.

Суддя Д.Р.Гаращенко