Лугинський районний суд Житомирської області
Справа № 281/481/18
Провадження по справі 2/281/170/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2018 року смт Лугини

Лугинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Свинченко Г.Д.,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт Лугини цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

03.07.2018 позивач ОСОБА_2 звернулась до Лугинського районного суду Житомирської області з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на її користь на утримання малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач просить стягувати з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн., що підлягає індексації відповідно до закону, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи стягувати з дня подання даного позову і до досягнення дитиною повноліття.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона з 2008 року та до початку 2018 року перебувала у незареєстрованому (цивільному) шлюбі із ОСОБА_3 02.12.2010 у них народилась спільна дитина син ОСОБА_5 На сьогоднішній день їхні стосунки між ОСОБА_3 фактично припинені. З початку 2018 року відповідач у вихованні їхньої спільної дитини сина ОСОБА_5 участі не приймає, коштів на його утримання не надає, подарунків не дарує, одяг не купує. Вони з відповідачем мешкають окремо одне від одного, не спілкуються, інформації про його доходи чи працевлаштування, станом на день подачі позовної заяви вона не має. При припинені їхніх відносин, згоди про матеріальне забезпечення їхнього сина та допомоги у його вихованні зі сторони батька (відповідача) між ними досягнуто не було.

Зазначила, що оскільки відповідач кошти на утримання їхньої спільної дитини не платить, а також не надає будь - якої матеріальної допомоги, необхідної для утримання та виховання їхньої спільної дитини, тому вона змушена звернутись до суду з даним позовом.

Позивач в судове засідання надіслала заяву з клопотанням розглядати дану справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовільнити, щодо розміру стягнення аліментів поклалась на розсуд суду.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоча повідомлявся судом належним чином про дату, час та місце судового розгляду про що свідчить зворотнє повідомлення, яке міститься в матеріалах справи. Причини не явки суду невідомі клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Оскільки сторони в судове засідання не зявились, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд на підставі повного і всебічного з'ясуванння обставин справи, дослідження доказів, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до таких висновків.

Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з матірю, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії 1-ТП № 136865, виданого 28.12.2010 міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Коростенського міськрайонного управління юстиції Житомирської області та довідкою № 271 від 20.06.2018, виданою діловодом Лугинської с/ради с. Красностав, с. Тенівка- Ковальчуком С.В. (а.с. 7, 9).

Як вбачається зі змісту позовної заяви інформації про доходи чи працевлаштування відповідача ОСОБА_3 у позивача не має.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Частиною 1 ст. 182 Сімейного кодексу України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Добровільної угоди щодо утримання дитини між сторонами не досягнуто.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 p., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення Сімейного кодексу України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між матір'ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов'язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім'ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку дитини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 Сімейного кодексу України.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідач, будучи батьком малолітньої дитини, зобов'язаний утримувати її до досягнення нею повноліття, що передбачено положеннями ст. 180 СК України.

Відповідно до частини другої ст.89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

При визначенні розміру аліментів у даній справі суд враховує матеріальне становище платника, що він є особою працездатного віку і може забезпечити належний рівень утримання свого малолітнього сина, що він не має інших аліментних зобов'язань, а також те, що на його утриманні не перебувають інші особи, оскільки доказів на спростування зазначених обставин суду не надано.

Також суд бере до уваги розмір витрат, які необхідно здійснити на дитину відповідного віку для забезпечення її життєдіяльності та духовного розвитку, обставини даної справи, а також розмір витрат, які необхідно зробити щомісяця на дитину відповідного віку, крім того суд враховує те, що позивачем не доведено того, що матеріальне становище відповідача дозволяє йому сплачувати аліменти в розмірі 1500,00 грн. щомісячно тому вважає за необхідне керуючись ст. ст. 182, 184 Сімейного Кодексу України, позовні вимоги задовільнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з 03.07.2018 року в силу ст. 191 Сімейного Кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на часткове задоволення позовних вимог позивача - на 66,6 % ( 1000 : 1500 х 100 = 66,6) з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 469 грн. 40 коп. (704,80 х 66,6%= 469,40).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 180 - 184, 191 СК України, ст. ст. 12, 81, 141, 263-265, 259, 279, 354, 430 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів задовільнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого та зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючої та зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2) аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень 00 копійок щомісячно, починаючи з 03 липня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні решти вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 у дохід держави судовий збір в розмірі 469 (чотириста шістдесят девять) гривень 40 копійок.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.Д. Свинченко