Дата документу 20.07.2018
Справа № 501/1922/18
УХВАЛА

20 липня 2018 року суддя Іллічівського міського суду Одеської області Петрюченко М.І., перевіривши виконання вимог статей 149-151 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК) за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову при відкритті провадження по цивільній справі за

позовом ОСОБА_1, місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_1, індекс: 68000

до

відповідачів:

1 Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ», місце знаходження: вул.Праці, буд.6, м.Чорноморськ Одеської області, індекс: 68001

2 ТОВ «ОСОБА_2 ІНВЕСТМЕНТ ЮКРЕЙН» місцезнаходження: проспект Миру, буд.5-р, каб.12, м.Чорноморськ, Одеська область, індекс 68000

третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог: незалежна профспілка працівників морського торгового порту «Чорноморськ», місцезнаходження: вул.Корабельна, буд.1, каб.104, індекс: 68001,

третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог: Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській області, місцезнаходження: вул.Велика Арнаутська, буд.15, к.1106, м.Одеса, індекс: 65012

предмет та підстави позову: про спонукання врегулювання порядку переходу працівника шляхом укладання відповідної угоди

ВСТАНОВИВ:

І. Обгрунтування заяви.

1. 16 липня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, заяву обґрунтував тим, що ним до суду подано позов до Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ», ТОВ «ОСОБА_2 ІНВЕСТМЕНТ ЮКРЕЙН» з вимогами спонукання врегулювання порядку переходу працівника шляхом укладання відповідної угоди.

2. Заявник просить суд з метою забезпечення позову:

- зупинити дію Акту приймання передавання державного нерухомого майна, що обліковується на балансі Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ», до договору оренди від 13 червня 2018р. укладеного з ТОВ «ОСОБА_2 ІНВЕСТМЕНТ ЮКРЕЙН» 14 червня 2018 року;

- заборонити ТОВ «ОСОБА_2 ІНВЕСТМЕНТ ЮКРЕЙН» вчиняти будь-які дії на території Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ», які направлені на реалізацію та виконання умов договору оренди державного нерухомого майна від 13.06.2018р. в тому числі на здійснення відповідних платежів, крім платежів направлених на сплату державі орендної плати;

- зупинити дію Наказу Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ»№ 327 від 20.06.2018р. «Про зміни в організації виробництва і праці»;

- заборонити Державному підприємству «Морський торговельний порт «Чорноморськ»вчиняти будь-які дії на території Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ», які направлені на реалізацію та виконання умов договору оренди державного нерухомого майна від 13.06.2018 року.

Позивач мотивує дану заяву тим, що не застосування відповідних заходів забезпечення позову може призвести до негативних наслідків, які в разі реалізації положень договору оренди державного нерухомого майна від 13.06.2018 року та проведення на ДП «МТП «Чорноморськ» змін в організації виробництва і праці, тощо ускладнять забезпечення ефективного захисту та поновлення порушених, його трудових і соціально-економічних прав та інтересів.

ІІ. Процедура.

3. 16 липня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ», ТОВ «ОСОБА_2 ІНВЕСТМЕНТ ЮКРЕЙН» з вимогами спонукання врегулювання порядку переходу парцівника шляхом укладання відповідної угоди.

4. Разом з позовом ОСОБА_1 надав до суду заяву про забезпечення позову.

5. 20 липня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

6. Заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи відповідно до статті 153 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК).

7. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у звязку із тим, що в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІІІ. Мотиви, з яких Суд дійшов висновків, і закон, яким керувався Суд.

8. Дослідивши матеріали справи, суддя вважає, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову не підлягає задоволенню, виходячи з наступного

9. Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно утруднити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК).

10. Відповідно до ч.1 п.2 та п.4 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання.

11. Відповідно до п.п.5, 10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, суд не повинен вживати таких заходів забезпечення позову, які пов'язані із втручанням у внутрішню діяльність господарських товариств (наприклад, забороняти скликати загальні збори товариства, складати список акціонерів, що мають право на участь у них, надавати реєстр акціонерів та приміщення для проведення зборів, підбивати підсумки голосування з питань порядку денного тощо).

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заборона вчиняти певні дії застосовується, якщо потрібно обмежити право відповідача чи будь-якої іншої особи вчиняти певні фактичні чи юридичні дії, що стосуються предмету спору.

12. При цьому, згідно роз'яснень, які містяться в п.4 вищенаведеної Постанови Пленуму Верховного Суду України, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

13. Отже, виходячи зі змісту вищенаведених положень законодавства та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України в контексті вимог даної заяви, суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з'ясувати яким чином обраний позивачем захід забезпечення позову буде захищати його трудові права під час розгляду справи та у разі можливого задоволення позову до набрання рішенням законної сили.

14. Натомість, у поданій заяві про забезпечення позову на обґрунтування необхідності застосування у даному випадку саме такого заходу забезпечення позову, як заборонити ТОВ «ОСОБА_2 ІНВЕСТМЕНТ ЮКРЕЙН» вчиняти будь-які дії на території Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ», які направлені на реалізацію та виконання умов договору оренди державного нерухомого майна від 13.06.2018р. в тому числі на здійснення відповідних платежів, крім платежів направлених на сплату державі орендної плати; зупинити дію Наказу Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ»№ 327 від 20.06.2018 р. «Про зміни в організації виробництва і праці»; заборонити Державному підприємству «Морський торговельний порт «Чорноморськ»вчиняти будь-які дії на території Державного підприємства «Морський торгівельний порт «Чорноморськ», які направлені на реалізацію та виконання умов договору оренди державного нерухомого майна від 13.06.2018 року, позивач посилається лише на той факт, що в разі реалізації положень договору оренди державного нерухомого майна від 13.06.2018 року та проведення на ДП «МТП «Чорноморськ» змін в організації виробництва і праці, тощо ускладнять забезпечення ефективного захисту та поновлення порушених, його трудових і соціально-економічних прав та інтересів.

При цьому, заявник не конкретизує, які саме конкретні факти чи обставини дають обґрунтовані підстави вважати, що будуть порушені його права.

Тобто, заявником не обґрунтовано належними та допустимими доказами існування саме реальної загрози істотного ускладнення чи унеможливлення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

15. Також судом враховано, що право приватної власності особи захищається не лише нормами національного законодавства, але і ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У практиці ЄСПЛ напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст.1 Першого протоколу, а саме: (а) чи є втручання законним; (б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; (в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення державою вимог ст.1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

16. Тобто, зважаючи на те, що позивач у заяві про забезпечення позову належним чином не обґрунтував наявність саме реальної загрози істотного ускладнення чи унеможливлення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, суд вважає, що задоволення заяви про забезпечення позову у запропонований позивачем спосіб призведе до порушення вимог ч.3 ст.150 ЦПК України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки вид забезпечення позову, обраний позивачем, в даному випадку не буде співмірним із заявленими позовними вимогами, а також не буде дотримано вимог про пропорційність втручання у право на мирне володіння майном визначеним цілям.

17. Крім того, заява про забезпечення позову відповідно до вимог статті 151 ЦПК України має містити пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення. Натомість, всупереч вимогам п.6 ч.1 ст.151 ЦПК України, заява про забезпечення позову не містить пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

18. Згідно із ч.ч.1-5 ст.154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову. Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснено шляхом:1) надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів; 2) вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, повязаних із забезпеченням позову. Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у звязку із забезпеченням позову.

19. Відповідно до ч.2 ст.22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

20. З аналізу вищенаведених норм цивільного процесу вбачається, що метою застосування заходів зустрічного забезпечення є забезпечення відшкодування можливих збитків відповідачів, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

21. Питання вжиття заходів зустрічного забезпечення вирішуються судом, який остаточно і визначає захід зустрічного забезпечення, який має бути вжитий в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи.

22. Таким чином, суддя приходить до висновку, що заява про забезпечення позову не відповідає вимогам ст.151 ЦПК України в частині її змісту, оскільки не містить пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, а фактично містить його позицію щодо відсутності необхідності застосування зустрічного забезпечення, що не звільняє його від обовязку зазначити в заяві про забезпечення позову конкретну пропозицію/захід зустрічного забезпечення, який може бути застосований судом.

Керуючись ст.ст.149-154 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ»», ТОВ «ОСОБА_2 ІНВЕСТМЕНТ ЮКРЕЙН» про спонукання врегулювання порядку переходу працівника шляхом укладання відповідної угоди.

2. Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Іллічівський міський суд Одеської області.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області ОСОБА_3