Справа №403/346/18
Провадження №2/403/185/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2018 року Устинівський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого: Годованець І. А.

при секретарі: Остапенко Н. М.

з участю:

представника третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Устинівського районного сектору управління державної міграційної служби України в Кіровоградській області: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Устинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Устинівський районний сектор управління державної міграційної служби України в Кіровоградській області, Степанівська сільська рада Устинівського району Кіровоградської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстрації місця проживання,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачем ОСОБА_2 подано до суду позов до відповідача ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстрації місця проживання. Позовні вимоги мотивуються тим, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши вимогу про позбавлення права користування житловим приміщенням.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 не зявився, подав заяву про проведення судового розгляду справи у його відсутність, просить задовольнити позовні вимоги про визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житлом та зняття з реєстрації місця проживання.

В судове засідання відповідач ОСОБА_3 не зявився. У письмовому повідомленні Устинівського РС УДМС України в Кіровоградськвй області від 12 червня 2018 року зазначено, що ОСОБА_3 зареєстрований жителем за адресою: с. Степанівка вулиця Кірова, 8 Устинівського району Кіровоградської області. Відповідно до п. 15.8 «Розділу ХІІ Перехідні Положення» ЦПК України та Положення про автоматизовану систему документообігу суду, інформацію щодо судового розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Устинівський районний сектор управління державної міграційної служби України в Кіровоградській області, Степанівська сільська рада Устинівського району Кіровоградської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстрації місця проживання оприлюднено на офіційній сторінці веб-порталу Устинівського районного суду Кіровоградської області.

В судовому засіданні представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Устинівського районного сектору управління державної міграційної служби України в Кіровоградській області ОСОБА_1 пояснив, що відповідач ОСОБА_3 з 19 липня 2006 року значиться зареєстрованим жителем за адресою: с. Степанівка вулиця Кірова, 8. Відомості, з якого часу відповідач ОСОБА_3 постійно не проживає за зареєстрованою адресою проживання, знаходяться у Степанівській сільській раді. Вирішення позовних вимог ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстрації місця проживання залишає на розгляд суду.

В судове засідання представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Степанівської сільської ради ОСОБА_4 не з'явилася, подала письмову заяву про проведення судового розгляду справи у відсутність представника, не заперечує проти позовних вимог ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстрації місця проживання. Згідно договору дарування нерухомого майна від 15 грудня 2003 року, нотаріально посвідченого державним нотаруісом Устинівської державної нотаріальної контори Кіровоградської області ОСОБА_5, дарувальник ОСОБА_6 за правочином дарування передав житловий будинок з нежитловими приміщеннями за адресою: с. Степанівка вулиця Кірова,8 Устинівського району Кіровоградської області, що належала йому на праві власності відповідно до нотаріально посвідченого свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого 20 серпня 1998 року, обдарованим: ОСОБА_2 та ОСОБА_7, якими прийнято у власність дарунок.

Державну реєстрацію права власності на нерухоме майно: на житловий будинок з нежитловими приміщеннями за адресою: с. Степанівка вулиця Кірова,8 Устинівського району Кіровоградської області, за ОСОБА_2 та ОСОБА_7 проведено Олександрійським міжміським бюро технічної інвентаризації 16 грудня 2003 року, реєстр 30/1.

Згідно довідки Степанівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області за №442/02-21 від 03 травня 2018 року встановлено, що ОСОБА_3 зареєстрований жителем за адресою: с. Степанівка вулиця Кірова, 8 Устинівського району Кіровоградської області, але з 2002 року постійно не проживає у житловому будинку за адресою: с. Степанівка вулиця Кірова,8.

Заслухавши представника третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Устинівського районного сектору управління державної міграційної служби України в Кіровоградській області ОСОБА_1, ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.1 ст.8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод кожній особі окрім інших прав гарантується право на повагу до її житла, яке охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло, як одного з природних і невід'ємних прав людини. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканність, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Частиною 1 ст.383, ст.391 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового будинку чи квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпорядження своїм житлом на власний розсуд. Частиною 1 ст.156 ч.1 ст.165 ЖК України передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.Це дружина наймача, їх діти і батьки, членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Члени сімї власника будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Фізична особа може мати кілька місць проживання ( ч.6 ст.29 ЦК України). Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше, як з підстав і порядку передбачених законом (ч.4 ст.9 ЖК України). У п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» за №2 від 12 квітня 1985 року зазначено, що судам, що у справах цієї категорії необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року зазначено, що оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316-319 ЦК), то власник на підставі статті 391 ЦК не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин, й такі вимоги регулюються, зокрема, статтями 71, 72, 109, 110, 116 Житлового кодексу Української РСР. У звязку із цим, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сімї, попередніми членами його сімї, а також членами сімї попереднього власника житла. Члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (ст.405 ЦК України). Відповідно до ч.4 ст.156 ЖК України, до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій ст. 64 цього Кодексу, відповідно до якої до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Таким чином, при розгляді справи щодо визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням члена сім'ї власника житла, необхідно встановлювати наступні факти: чи є спірне приміщення житлом, чи є воно власністю позивача, чи відсутній відповідач у спірному приміщенні понад один рік, чи є причини відсутності поважними та чи не було між власником та відповідачем будь якої іншої домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні ч.1 ст.321 ЦК України). Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст.391 ЦК України).

Згідно позовної заяви та матеріалів цивільної справи встановлено, що ОСОБА_2 на пропозицію дочки надав згоду на реєстрацію місця проживання для її чоловіка ОСОБА_8 за адресою житлового будинку, який належить йому на праві власності. Таким чином, у складі сім'ї позивача ОСОБА_2 було зареєстровано жителем ОСОБА_3, як чоловіка його дочки, за адресою проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_3 зареєстрований жителем за адресою: с. Степанівка вулиця Кірова, 8, але з 2002 року постійно не проживає у житловому будинку за адресою: с. Степанівка вулиця Кірова,8 (довідка Степанівської сільської ради). Під час судового розгляду справи на підставі письмових доказів встановлено, що відповідач ОСОБА_3 у житловому будинку за зареєстрованою адресою проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, постійно не проживає з 2002 року. Матеріалами справи встановлено відсутність у ОСОБА_3 поважної причини постійного не проживання з 2002 року у житловому будинку. При цьому, між власником та відповідачем відсутні будь які інші домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності. При встановлених обставинах, позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 в частині про визнання особи такою, що втратила право користування житлом підлягають задоволенню, як обгрунтовані. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснене на підставі рішення суду виключно про: позбавлення права власності на житлове приміщення; позбавлення права користування житловим приміщенням; визнання особи безвісно відсутньою; оголошення фізичної особи померлою. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст.71,72,116,156 ЖК Української РСР; ст.405 ЦК України). При встановлених обставинах, позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 в частині про зняття з реєстрації місця проживання підлягають задоволенню, як обгрунтовані. Відповідно до п.1 ч.2, ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. За заявою позивача ОСОБА_2 судові витрати не стягуються (не відшкодовуються) на його користь з другої сторони.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В : Позовні вимоги задовольнити. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, визнати таким, що втратив право користування на житловий будинок за №8 по вулиці Кірова у с. Степанівка Устинівського району Кіровоградської області.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, зняти з реєстрації місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4. Відповідно до п.1 ч.2, ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. За заявою позивача ОСОБА_2 судові витрати не стягуються (не відшкодовуються) на його користь з другої сторони.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу на протязі тридцяти днів з дня його проголошення, а для ОСОБА_2, ОСОБА_3 та Степанівської сільської ради з дня його отримання. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Апеляційного суду Кіровоградської області. До приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність із новою редакцією ЦПК України, апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через суд першої інстанції, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судом за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією ЦПК України.

Суддя Устинівського

районного суду ОСОБА_9