П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2018 року м. Київ

Справа № 22-5226 Головуючий у1-й інстанції - Трусова Т.О.

Унікальний №753/13596/17 Доповідач - Пікуль А.А.

Апеляційний суд міста Києва. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Пікуль А.А.

суддів Гаращенка Д.Р.

НевідомоїТ.О.

секретар Пузикова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства &q?го;Міжнародний аеропорт &q?тв;Бориспіль&q?ро; на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 4 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства &q?ич;Міжнародний аеропорт &q?ст;Бориспіль&q?ар; про визнання неправомірним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

в с т а н о в и л а:

У липні 2017 року ОСОБА_3 пред'явив в суд позов до Державного підприємства &quсу;Міжнародний аеропорт &q?ри;Бориспіль&quМі; (далі - ДП МА &qu &;Бориспіль&q?ь&;) про визнання неправомірним та скасування наказу від 19 червня 2017 року № 11-07/1-909/п про його звільнення, поновлення на роботі на посаді начальника аеродромної служби ДП &q?ді;Міжнародний аеропорт &q?лу;Бориспіль&quМі; та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

ОСОБА_3 позовні вимоги обґрунтовував тим, що відповідач не мав законних підстав для звільнення його з роботи. Крім того, в оскаржуваному наказі відсутня вказівка на те, які ж обов'язки він систематично не виконував, та не наведені будь-які факти невиконання ним своїх обов'язків, відповідач не мав законних підстав для звільнення його з роботи.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 4 квітня 2018 року позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

Суд визнав неправомірним та скасував наказ ДП &q? ;Міжнародний аеропорт &quна;Бориспіль&quМі; від 20 червня 2017 року № 11-07/1-909/п про звільнення ОСОБА_3 з роботи на підставі пункту 3 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України та поновив ОСОБА_3 на посаді начальника аеродромної служби ДП &q?ді;Міжнародний аеропорт &quсл;Бориспіль&qu;М;.

Суд стягнув з ДП &qu'f;Міжнародний аеропорт &q?гн;Бориспіль&qu;М; на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу за 199 робочих днів за період з 21 червня 2017 року по 4 квітня 2018 року включно в розмірі 271 991 грн. 21 коп.

Не погодившись з рішенням суду, ДП &qu.0;Міжнародний аеропорт &q?нн;Бориспіль&qu&q; через свого представника, ЗязінуЮ.О., подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог у повному обсязі (т.2, а.с.161-173).

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_3 заперечував проти її задоволення, навівши аргументи, відповідно до яких вважає доводи апеляційної скарги ДП &q?но;МА &q? в;Бориспіль&quап; безпідставними, надуманими та такими, що не ґрунтуються на досліджених судом доказах, зокрема щодо наступного.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги відповідача щодо порушення ОСОБА_3 вимог внутрішніх нормативних актів підприємства та законодавства України (п.3.4 Посадової інструкції начальника аеродромної служби від 09.09.2015 р. №29-05/2-378; ст.139 КЗпП України), які не були предметом службового розслідування на підприємстві і не були підставою накладення на позивача оскаржуваного дисциплінарного стягнення.

З огляду на наведене, ОСОБА_3 вважає рішення Дарницького районного суду міста Києва від 4 квітня 2018 року законним та обґрунтованим, а тому просив апеляційну скаргу відхилити та залишити рішення суду першої інстанції без змін (а.с.207-210.).

Відповідно до ч.6 ст. 147 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII &q? У;Про судоустрій і статус суддів&qu ; у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті &q? з;Голос України&q?дя; повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII &que=;Прикінцеві та перехідні положення&quро; Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII &quЗа;Про судоустрій і статус суддів&q?ку; апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Підпунктом 8) п. 1 Розділу XIII &qu='; Перехідні положення&q?то; ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017) установлено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., пояснення учасників судового розгляду: представника відповідача, адвоката Мазарюка С.С., який підтримав подану апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити; представника позивача, адвоката ОСОБА_6, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

В рамках даної справи сторонами не оспорюються наступні встановлені районним судом обставини.

Наказом ДП &qu45;Міжнародний аеропорт &qufo;Бориспіль&qut'; від 19.06.2017 № 11-07/1-909/п ОСОБА_3 звільнено з роботи з посади начальника аеродромної служби за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених трудовим договором, на підставі п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України.

В оспорюваному наказі про звільнення позивача міститься посилання на накази про застосування до позивача дисциплінарних стягнень у вигляді доган № 11-07/1-796/ц від 21.06.2016 та № 11-07/1-627.1/п від 26.04.2017, службову записку &qu6 ;Щодо застосування дисциплінарного стягнення&q?ап; № 07/1-627.1/п від 29.05.2017, службову записку &q?ня;Щодо перевірки раціональності планування при формуванні річних заявок на 2018 рік аеродромною службою&quфо; № 18-10-13 від 29.05.2017, службову записку &q?уж;Щодо надання інформації&qu.0; № 50-10-157 від 12.05.2017, службову записку &q?ац;Щодо необхідності закупівлі ТМЦ&qu, ; № 79-10-131 від 03.04.2017; посадову інструкцію начальника аеродромної служби № 29-05/2-378 від 09.09.2015; Положення &q?од;Про порядок проведення ВМТЗ та СО матеріально-технічного забезпечення на підприємстві (редакція 02)&q?но;, затверджене наказом від 06.09.2016 № 01-07/1-453; заявку за підписом начальника аеродромної служби щодо необхідності закупівлі запасних частин та витратних матеріалів на 2018 р.; дані щодо складу АС станом на 01.05.2017; техніко-економічне обґрунтування закупівлі товару від 13.10.2016 № 79-25-100 (з додатком); пояснення ОСОБА_3 від 31.05.2017; подання &q?м);Щодо звільнення працівника ДП МА &qu05;Бориспіль&q?я ; № 11-22-206 від 31.05.2017; подання &ququ;Щодо звільнення працівника ДП МА &qu05;Бориспіль&q?я ; № 11-22-209 від 31.05.2017; листи голови профспілки ДП МА &qu11;Бориспіль&qu1.; від 01.06.2017, від 07.06.2017, від 12.06.2017; листи голові профспілки №11- 22-223 від 13.06.2017; витяг з протоколу засідання профспілкового комітету № 18 від 14.06.2017; лист голови незалежної профспілки працівників АБ № 01-08 від 16.06.2017.

Відповідно до змісту службових записок та подань, покладених в обґрунтування підстав звільнення суть порушення, яке ставиться у провину позивачу, полягає в тому, що при формуванні аеродромною службою річної заявки щодо необхідності закупівлі запасних частин та витратних матеріалів на 2018 р. не було враховано наявні на складі залишки запчастин.

Виконуючий обов'язки начальника відділу запобігання корупції та внутрішніх розслідувань у службовій записці від 29.05.2017 вказав, що подання заявок на закупівлю запасних частин без урахування наявних залишків на складі є порушенням пункту 5.3. Положення &q?х ;Про порядок проведення ВМТЗ та СО матеріально-технічного забезпечення на підприємстві (редакція 02)&q?ьн; та пункту 4.36 Посадової інструкції начальника аеродромної служби, і призводить до закупівлі надлишкових запасних частин і значних матеріальних затрат підприємства, у зв'язку з чим запропонував застосувати до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення (т. 2, а.с.90-91).

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 24.10.2017 р. Наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності № 11-07/1-627.1/п від 26.04.2017 р. визнаний неправомірним та скасований.

За встановлених обставин, вирішуючи справу, районний суд дійшов висновку, що зазначені в оспорюваному наказі підстави для звільнення позивача не ґрунтуються на його службовій інструкції та інших нормативних актах, якими він повинен керуватися у своїй роботі, а тому наявні підстави для визнання неправомірним та скасування наказу про звільнення позивача з роботи за систематичне невиконання трудових обов'язків.

У своїх висновках районний суд виходив з наступних обставин, встановлених ним на підставі дослідження та аналізу змісту локальних нормативних актів ДП МА &q?нн;Бориспіль&quзм;.

Згідно з п.5.3. Положення &qug=;Про порядок проведення ВМТЗ та СО матеріально-технічного забезпечення на підприємстві (редакція 02)&q?но; (далі - Положення) містить лише загальний припис щодо відповідальності керівників підрозділів-замовників закупівлі за вчасність, повноту та вірність оформлення і подання заявок, ТЕО (техніко-економічних обґрунтувань) на закупівлю товарів, а при відмові отримання зі складу протягом одного місяця замовлених та закуплених товарів - за утворення залишків на складах.

Відповідно до п.4.1.2.1. Положення, річна заявка, яка надається не пізніше 1 травня поточного року, готується за затвердженою формою і надається без ТЕО (яке подається не пізніше 31 грудня поточного року).

Зі змісту затвердженої відповідачем форми заявки вбачається, що графа щодо залишків запасних частин на складі у ній відсутня.

Окрім того подана позивачем і погоджена з директором з операційної діяльності та начальником комплексу з АТЗ заявка містить примітку такого змісту: &q? к;При формуванні ТЕО заявка буде коригуватися в сторону зменшення (враховуючи залишки на складі та поставки запчастин в 2017 році)&q?юч;.

Відповідно до пункту 4.1.2.1. Положення кількість товару в ТЕО не повинна перевищувати кількість товару, замовленого в заявках, однак вказаний нормативний акт не містить жодних вказівок на те, що кількість товару в ТЕО не повинна бути меншою від кількості товару, замовленого в заявках.

Згідно з п.4.36. Посадової інструкції начальника аеродромної служби начальник аеродромної служби організовує повне та правильне оформлення заявок на закупівлю товарно-матеріальних цінностей. Однак будь-якої деталізації, що входить в поняття &q?ст;повне та правильне оформлення заявок на закупівлю товарно-матеріальних цінностей&q?ле; Інструкція не містить.

Техніко-економічне обґрунтування закупівлі товару (ТЕО) та додаток до нього, які подавались аеродромною службою до відділу матеріально-технічного забезпечення та складського обліку у жовтні 2016 р., містять графи щодо наявних залишків продукції на складах та в підзвіті відповідних матеріально-відповідальних осіб підприємства.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які районний суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені. Всі висновки суду першої інстанції, мотиви, з яких суд вважав встановленою наявність правових підстав для задоволення заявленого позову, нормативно-правові акти, якими керувався суд при ухваленні рішення, повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення. Висновки районного суду відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону, аргументи апеляційної скарги указаних висновків не спростовують.

Основними аргументами апеляційної скарги є посилання на невідповідність обставинам справи висновків районного суду про відсутність підстав для звільнення позивача внаслідок неправильної оцінки судом наданих відповідачем доказів на підтвердження факту порушення ОСОБА_3 п. 4.36 Посадової інструкції Начальника аеродромної служби від 09.09.2015 № 29-05/2-378, яке виявилося в тому, що він не організував повне та правильне оформлення заявок на закупівлю товарно-матеріальних цінностей, та неврахування судом при вирішенні справи положень ст. 139 КЗпП України.

Апеляційний суд відхиляє указані аргументи сторони як безпідставні, оскільки вони базуються на неправильному тлумаченні на користь роботодавця положень локальних нормативних актів, зокрема, п. 4.36 Посадової інструкції начальника аеродромної служби у контексті Положення &q?ці;Про порядок проведення ВМТЗ та СО матеріально-технічного забезпечення на підприємстві (редакція 02)&q?но; (далі - Положення).

Так п. 4.1.3 Положення визначено порядок подання та приймання заявок на закупівлю. У абзаці другому цього пункту визначені правила, яких необхідно дотримуватись при формуванні заявок. Ці правила переважно стосуються детального опису технічних вимог та технічних характеристик товару, визначення еквіваленту товару чи зазначення, що надання еквіваленту не передбачено, тощо (т.2, а.с.70-71).

Таким чином, відповідно до Положення &qufo;Про порядок проведення ВМТЗ та СО матеріально-технічного забезпечення на підприємстві (редакція 02)&q?ьн; поняття повноти та правильності оформлення заявки на закупівлю товарно-матеріальних цінностей знаходиться у площині повного та правильного зазначення технічних вимог до товарів.

У даному ж випадку, як правильно встановлено районним судом, роботодавець необґрунтовано вважав порушенням повноти та правильності оформлення заявки неврахування наявних на складі залишків запчастин.

Ця обставина отримала належну оцінку у мотивувальній частині оскаржуваного рішення. У цій частині районним судом, зокрема, обґрунтовано зазначено, що заявка є лише орієнтиром для майбутніх закупівель товарно-матеріальних цінностей, подання заявки не є підставою для проведення закупівель та витрат грошових коштів, а тому не може призвести до заподіяння матеріальних збитків.

Під час апеляційного розгляду представник відповідача підтвердив суду, що доказів на підтвердження факту заподіяння матеріальних збитків немає.

Оскільки апеляційний суд погодився з правильністю висновків районного суду, що зазначені у наказі про звільнення позивача підстави для притягнення його до дисциплінарної відповідальності не ґрунтуються на його службовій інструкції та інших нормативних актах, якими він повинен керуватися у своїй роботі, аргументи апеляційної скарги відповідача щодо наявності згоди профспілкового комітету на звільнення позивача та щодо систематичного невиконання позивачем посадових обов'язків та його несумлінного ставлення до виконання посадових обов'язків також відхиляються апеляційним судом як такі, що не мають правового значення за відсутності факту порушення при формуванні заявки на закупівлю товарно-матеріальних цінностей.

Доводи апеляційної скарги відповідача щодо неправильного визначення районним судом розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу також відхиляються апеляційним судом як безпідставні, оскільки у розпорядженні суду немає доказів, що при звільненні за п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України позивачу виплачувалась грошова допомога у зв'язку зі звільненням. Наказ про звільнення такого розпорядження не містить (т.1, а.с.6).

Інших доводів щодо неправильності оскаржуваного рішення по суті спору апеляційна скарга відповідача не містить.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

Водночас, доводи апеляційної скарги відповідача щодо неправильного вирішення районним судом питання розподілу судових витрат заслуговують на увагу апеляційного суду та можуть бути прийняті у якості підстав для зміни оскаржуваного рішення в цій частині.

Вирішуючи це питання, районний суд обґрунтовано зазначив у мотивувальній частині свого рішення, що з відповідача у дохід держави підлягає стягненню судовий збір за трьома вимогами: про скасування наказу; про поновлення на роботі та про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за ставками, встановленими, відповідно, для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Однак, розрахунку визначеного у резолютивній частині розміру судового збору - 6 243 грн. 91 коп., мотивувальна частина рішення не містить.

При перевірці визначеного районним судом розміру судового збору у контексті аргументів відповідача у цій частині апеляційним судом встановлено, що при поданні позовної заяви позивачем, який за законом був звільнений від сплати судового збору, підлягало до сплати за двома немайновими вимогами 1280 грн. (640 х 2). Позов в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (майнова вимога) задоволений судом на суму 271 991 грн. 21 коп. Розмір судового збору за цією вимогою складає 1% від суми, тобто 2 719 грн. 91 коп. Таким чином, загальний розмір судового збору складає 3 999 грн. 91 коп. (1280 + 2719,91).

Вказані обставини дають апеляційному суду підстави зменшити розмір судового збору, який підлягає стягненню з ДП &q?ти;Міжнародний аеропорт &q?ки;Бориспіль&q?яг; у дохід держави, з 6 243 грн. 91 коп. до 3 999 грн. 91 коп.

Керуючись ст. ст. 367-368, 374-376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Державного підприємства &quty;Міжнародний аеропорт &q?ля;Бориспіль&quДе; задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 4 квітня 2018 року в частині вирішення питання розподілу судових витрат змінити.

Зменшити розмір судового збору, який підлягає стягненню з Державного підприємства &q?мі;Міжнародний аеропорт &q?ля;Бориспіль&q?ю ; у дохід держави, з 6 243 грн. 91 коп. до 3 999 грн. 91 коп. (Трьох тисяч дев'ятсот дев'яносто дев'яти грн. 91 коп.)

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 30 липня 2018 року.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: Д.Р. Гаращенко

Т.О. Невідома