АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 535/1250/17 Номер провадження 22-ц/786/1136/18Головуючий у 1-й інстанції Загнійко А. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2018 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Хіль Л.М.,

Суддів: Абрамова П.С., Гальонкіна С.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 19 березня 2018 року ухваленого під головуванням судді Загнійко А.В. ( повний текст рішення складено 27.03.2018 року) по справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Святослав» про визнання договору оренди землі припиненим та розірвання його й зобов`язання повернути земельну ділянку,-

в с т а н о в и в :

У грудні 2017 року ОСОБА_3, яка діє в інтересах позивача ОСОБА_2, звернулася до суду з позовом до ПСП «Святослав», в якому просила визнати договір оренди землівід 11.10.2007 року, з урахуванням додаткової угоди від 10.10.2015 року, укладеним між ОСОБА_2та Приватним сільськогосподарським підприємством «Святослав» припиненим у звязку з закінченням строку його дії та розірвати останній, зобовязавши відповідача повернути ОСОБА_2 земельну ділянку з кадастровим номером :00:002:0163 площею 3,61 га, яка знаходиться на території Ковалевської сільської ради Котелевського району.

В обґрунтування позову зазначила, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,61 га, яка була передана в оренду відповідачу на підставі укладеного 11.10.2007 року договору оренди землі строком на 10 років.

Вказувала, що договір зареєстрований у Котелевському районному відділі Полтавської регіональної філії ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 25 січня 2008 року за № 48.

У звязку з тим, що збігав строк дії договору оренди землі, 29.09.2017 року представник позивача звернулася до ПСП «Святослав» з листом-повідомленням про небажання продовжувати орендні відносини, на що їй було повідомлено про продовження строку дії договору оренди на підставі укладеної 10.10.2015 року додаткової угоди.

Рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 19 березня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Святослав» про визнання договору оренди землі від 11.10.2007 року з урахуванням додаткової угоди від 10.10.2015 року, укладеного між ОСОБА_2 та Приватним сільськогосподарським підприємством «Святослав» припиненим у зв`язку із закінченням строку на який його було укладено та розірвання його, й зобов`язання ПСП «Святослав» повернути ОСОБА_2 земельну ділянку з кадастровим номером :00:002:0163 площею 3,61 га, яка знаходиться на території Ковалевської сільської ради Котелевського району Полтавської області у стані негіршому ніж вона була надана в оренду відмовлено.

Не погодившись з рішенням місцевого суду, його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_2

В апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати в частині відмови у припиненні договору оренди землі та зобовязанні повернути земельну ділянку та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що з урахуванням державної реєстрації договору оренди землі 25.01.2008 року строк його дії визначено до 25.01.2018 року, тому заявою від 29.09.2017 року вона повідомила орендаря про небажання продовжувати дію договору.

Зазначив, що жодної письмової пропозиції від відповідача про укладення додаткової угоди на його адресу не надходило, а підписання ним 11.10.2015 року додаткової угоди було обумовлено бажанням відповідача збільшити розмір орендної плати за 2015 рік.

Вказує, що місцевим судом не враховано його письмового повідомлення про небажання продовжувати договір оренди, а тому відповідно до ст. 34 ЗУ «Про оренду землі» наполягає на поверненні йому земельної ділянки, оскільки з урахуванням норми ст.41 Конституції України та ст. 321 ЦК України його право власності є непорушним та він не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

В іншій частині рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржується та у відповідності до положень частини першої статті 367 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.

Сторони будучи належним чином повідомленні про розгляд справи до суду не з`явились.

Від представника позивача ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_4 надійшла заява про розгляд апеляційної скарги без їх участі.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи ( його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Таким чином, апеляційний суд вважає за можливе проводити розгляд справи без участі сторін.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Місцевим судом вірно встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія ПЛ № 144090 від 30 січня 2006 року ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 3,61 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Ковалевської сільської ради Котелевського району Полтавської області( а.с.10).

11 жовтня 2007 року між ОСОБА_2 та ПСП «Святослав» було укладено договір оренди землі, відповідно до якого орендодавець надає а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Ковалевської сільської ради Котелевського району Полтавської області загальною площею 3,61 га ( а.с.11-14).

Договір оренди землі від 11 жовтня 2007 року зареєстрований у Котелевському районному відділі Полтавської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 25 січня 2008 року за № 48.

Відповідно до акту прийому-передачі обєкта оренди (земельної ділянки) за договором оренди від 11 жовтня 2007 року № 165 ОСОБА_2 передала земельну ділянку, кадастровий номер :00:002:0163 площею 3,61 га ріллі, розташовану за межами населених пунктів Ковалевської сільської ради, а ПСП «Святослав» прийняв вищевказану земельну ділянку в оренду в придатному для сільськогосподарського використання ( а.с.15).

Відповідно до додаткової угоди від 10 жовтня 2015 року до договору оренди землі від 11 жовтня 2007 року сторони внесли зміни до договору та строк дії договору визначили на 7 років( а.с.17).

01 вересня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до директора ПСП «Святослав» із заявою, про те, що не має наміру продовжувати дію укладеного між ними договору оренди землі від 11 жовтня 2007 року, та просила після збору урожаю, на земельній ділянці площею 3,61 га будь-яких польових робіт не проводити і повернути її в стані, не гіршому порівняно з тим, у якому вона була одержана в оренду( а.с.23).

Відмовляючи в задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що строк дії договору оренди від 11.10.2007 року, з урахуванням додаткової угоди від 10.10.2015 року, не закінчився, оскільки сторони на підставі п. 36 договору оренди землі внесли зміни в умови договору та погодили строку дії останнього ще на сім років, що не суперечить чинному законодавству, зокрема положенням ст. 653 ЦК України, а відтак відсутні підстави для визнання оспорюваного договору припиненим в розумінні ст. 31 ЗУ «Про оренду землі».

Проте, апеляційний суд не може погодитись з таким висновком місцевого суду з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 31 Закону України «Про оренду землі» передбачені підстави припинення договору оренди землі, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ч.ч.1.2 ст.15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є обєкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки);строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

Згідно із ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

З матеріалів справи вбачається, що, що 11 жовтня 2007 року між ОСОБА_2 та ПСП «Святослав» укладено договір оренди землі(а.с.11-15).

Пунктом 8 Договору встановлено, що Договір укладено на 10 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію( а.с.11).

Обгрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_2 посилався на те, що, укладаючи договір оренди 11 жовтня 2007 року усвідомлював, що його чинність спливає через 10 років, а відповідно до положень ст.18 Закону України «Про оренду землі» ( в редакції чинній на час укладання договору) - з дати проведення його державної реєстрації - і триває до 25 січня 2018р.

Саме це випливає із змісту заяви позивача від 01.09.2017р. з повідомленням ПСП «Святослав» про відсутність наміру продовжувати дію укладеного договору (а.с.23).

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Позивач висловив свою волю на припинення договірних відносин та просив повернути їй земельну ділянку.

ОСОБА_2 посилається на факт відсутності у нього примірника додаткової угоди до договору оренди від 11 жовтня 2007 року на час його звернення до підприємства з заявою 01.09.2017р.

Таким чином, вбачається волевиявлення позивача на повернення у власне розпорядження належної йому земельної ділянки.

Проте, 10 жовтня 2015р. сторонами укладена додаткова угода у відповідності до п.36 Договору оренди землі від 11.10.2007р., яким передбачено право внести зміни до договору оренди землі, а саме викласти його в новій редакції ( а.с.17-19).

В прикінцевих положеннях ( п.43) передбачено, що договір набирає чинності після підписання сторонами строком на 7 років.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначає, що ПСП «Святослав», вважаючи себе добросовісним орендарем, скористався своїм переважним правом на переукладання договору оренди, уклавши з позивачем додаткову угоду ( а.с.40-41).

Зазначені обставини вказують на те, що ПСП «Святослав» діяв недобросовісно, з порушенням п.8 договору та ст.33 Закону України «Про оренду землі» спонукав ОСОБА_2 на укладання додаткової угоди передчасно, в період чинності договору оренди від 11.10.2007р., без обовязкового повідомлення орендодавця у визначений законом строк та без вручення примірника цієї угоди ( п.43 додаткової угоди).

Також твердження позивача про не надання йому примірника додаткової угоди на час укладання не спростовано відповідачем.

Тому апеляційний суд приходить до висновку про нікчемність вказаної додаткової угоди, як такої, що суперечить вимогам ст. 33 Закону України «Про оренду землі», та не створює юридичних наслідків.

Посилання відповідача на те, що позивач одержував орендну плату в розмірі, встановленому додатковою угодою, не спростовує того висновку, що вказана угода не продовжила дію попереднього договору, а зміна розміру орендної плати відповідає п.12 договору оренди від 11.10.2007 року, яким передбачено, що розмір орендної плати переглядається один раз у два роки.

Таким чином, з урахуванням державної реєстрації договору оренди землі 25.01.2008 року строк його дії продовжувався до 25.01.2018 року, тому позивач правомірно скористався своїм правом та повідомив орендаря про небажання продовжувати дію договору, що є підставою для припинення договору після закінчення строку його дії.

Доводи відповідача про те, що час подання вказаної заяви набула чинності додаткова угода від 19.10.2015 року, підписанням якої позивач погодилася на продовження орендних відносин з відповідачем на новий строк на умовах, зазначених в додатковій угоді, - не заслуговують на увагу з наведених вище обставин.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, апеляційний суд з урахуванням положень ст.137, 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача 960 грн. витрат по оплаті судового збору та 7000 грн. витрат на правову допомогу, а також 2240 грн. недоплаченого судового збору позивачем за подачу позовної заяви та апеляційної скарги.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову щодо визнання припиненим дію договору оренди землі і зобовязання повернути земельну ділянку скасувати, ухваливши в цій частині нове рішення про задоволення цих вимог.

Одночасно апеляційний суд дійшов висновку про скасування додаткового рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 29 травня 2018 року в результаті скасування основного рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 19 березня 2018 року.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п.3,4, 382, 383, 384 ЦПК України апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 19 березня 2018 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Святослав» про визнання договору оренди землі припиненим та зобовязання повернути земельну ділянку скасувати.

Додаткове рішення Котелевського районного суду Полтавської одласті від 29 травня 2018 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

Визнати припиненим з 25 січня 2018 року договір оренди землі від 11 жовтня 2007 року, з урахуванням додаткової угоди від 10.10.2015 року, укладений між ОСОБА_2 та Приватним сільськогосподарським підприємством «Святослав».

Зобовязати Приватне сільськогосподарське підприємство «Святослав» повернути ОСОБА_2 земельну ділянку площею 3,61 га, яка знаходиться на території Ковалевської сільської ради Котелевського району Полтавської області, кадастровий номер :00:002:0263, у стані, не гіршому до надання земельної ділянки в оренду.

В іншій частині рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 19 березня 2018 року залишити без змін.

Стягнути з ПСП «Святослав» на користь ОСОБА_2 у відшкодування витрат по оплаті судового збору 960 грн. та по оплаті правової допомоги - 7000 грн., а всього 7960грн.

Стягнути з ПСП «Святослав» на користь держави судовий збір у розмірі 2240 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя: Л.М. Хіль

Судді: П.С. Абрамов

ОСОБА_5

З оригіналом згідно:

суддя Л.М. Хіль