Ухвала

Іменем України

23 липня 2018 року

місто Київ

справа № 320/5144/15-ц

провадження № 61-39802ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті»,

відповідач (заявник) - ОСОБА_4,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Апеляційного суду Запорізької області від 31 травня 2018 року у складі колегії суддів: Бєлки В. Ю., Онищенко Е. А., Крилової О. В.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (далі - ТОВ «Порше Мобіліті») звернулось до суду з позовом, у подальшому уточненим, до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та збитків за кредитним договором № 500009738 від 24 липня 2013 року, просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 809 717, 60 грн, а також судові витрати в розмірі 3 654, 00 грн.

Пред'явлені вимоги обґрунтовувались позивачем тим, що 24 липня 2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_4 укладений кредитний договір № 50009738, відповідно до умов якого позивач зобов'язався надати відповідачу кредит у сумі 273 739, 20 грн, що еквівалентно на день укладання договору 33 600, 00 дол. США, строком на 60 місяців зі змінною процентною ставкою з цільовим призначенням - для придбання автомобіля марки VW, модель СС, кузов № НОМЕР_1, об'єм двигуна 1 798 куб.см, рік випуску - 2013, а відповідач зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути позивачу кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за використання кредиту та інші платежі відповідно до умов договору. У зв'язку із систематичним невиконанням умов договору 03 липня 2014 року позивачем відповідачу направлено вимогу (повідомлення) від 03 липня 2014 року № 50009738 щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором з вимогою повернути суму кредиту, яка отримана відповідачем 12 липня 2014 року. Останнім днем повернення кредиту та заборгованості відповідно до умов договору було 11 серпня 2014 року, але відповідач не повернув кредит та не сплатив заборгованість.

ОСОБА_4 05 грудня 2016 року звернувся до суду із позовною заявою до ТОВ «Порше Мобіліті», просив визнати недійсним кредитний договір від 24 липня 2013 року № 50009738, укладений між ОСОБА_4 та ТОВ «Порше Мобіліті», в частині положень «Основних умов кредитування», а саме: пункт «Сума кредиту» в частині «Еквівалент суми кредиту в дол. США: 33 600, 00 дол. США», пункт «Курс для обчислення» повністю, пункт щодо сплати усіх платежів в частині «підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в дол. США, визначеному вище, відповідно до статті 1.3 Загальних умов кредитування»; у додатку до кредитного договору від 24 липня 2013 року № 50009738 - «Загальні умови кредитування» в абзаці 1 пункту 1.1 в частині «В кредитному договорі Сторони встановлюють еквівалент Суми кредиту у іноземній валюті, прийнятній для сторін», пункт 1.3 (1.3.1, 1.3.2, 1.3.3) та пункти 2.3 і 2.3.1 повністю; в частині додатку 2 - «Графік погашення заборгованості до Кредитного договору від 24.07.2015 року № 50009738».

Позивач на обґрунтування заявлених вимог посилався на порушення відповідачем ТОВ «Порше Мобіліті» правил статей 11 та 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19 січня 2017 року позов ТОВ «Порше Мобіліті» та позов ОСОБА_4 об'єднано в одне провадження.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26 грудня 2017 року у задоволенні позову ТОВ «Порше Мобіліті» відмовлено, позов ОСОБА_4 задоволено. Судом визнано недійсним кредитний договір № 50009738, укладений 24 липня 2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_4, в частині положень «Основних умов кредитування», а саме: пункт «Сума кредиту» - в частині «Еквівалент суми кредиту в дол. США: 33 600, 00 дол. США»; пункт «Курс для обчислення» - повністю; пункт щодо сплати усіх платежів в частині «підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту Суми кредиту в дол. США, визначеному вище, відповідно до статті 1.3 Загальних умов кредитування» - повністю; у додатку до Кредитного договору від 24 липня 2013 року № 50009738 - «Загальні умови кредитування» в абзаці 1 пункту 1.1 в частині «В кредитному договорі Сторони встановлюють еквівалент Суми кредиту у іноземній валюті, прийнятній для сторін», пункт 1.3 (1.3.1, 1.3.2, 1.3.3) та пункти 2.3 і 2.3.1 - повністю; в частині додатку 2 - «Графік погашення заборгованості до Кредитного договору від 24 липня 2015 року № 50009738» - повністю. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовувалось тим, що ТОВ «Порше Мобіліті», з урахуванням правил статей 11 та 18 Закону України «Про захист прав споживачів», не мало права надавати споживчий кредит в гривнях із визначенням сум платежів за кредитом в еквіваленті іноземної валюти - доларах і у графіку погашення кредиту визначати суми платежів в еквіваленті іноземної валюти - доларах США.

Постановою Апеляційного суду Запорізької області від 31 травня 2018 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення. Судом апеляційної інстанції позов ТОВ «Порше Мобіліті» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» суму заборгованості у розмірі 809 717, 60 грн, що складається з основної суми заборгованості - 428 396, 68 грн, збитків - 107 296, 61 грн, штрафу - 54 747, 84 грн, 3% річних - 9 486, 51 грн та інфляційних втрат - 209 816, 96грн відповідно до кредитного договору від 24 липня 2013 року № 50009738.Позов ОСОБА_4 залишено без задоволення.

Рішення апеляційного суду обґрунтовувалось тим, що визначення сторонами в договорі еквіваленту зобов'язання в іноземній валюті відповідає вимогам статті 533 ЦК України.Як випливає зі змісту укладеного між сторонами кредитного договору, ними досягнуто домовленості щодо усіх істотних умов договору цього виду, договір містить положення про сплату усіх платежів за кредитним договором у гривнях з перерахунком за відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквіваленту суми кредиту в доларах США, визначених у Графіку погашення кредиту. Істотна зміна становища щодо виконання боргових зобов'язань за кредитним договором внаслідок підвищення курсу іноземної валюти та ріст суми боргу, яку необхідно сплачувати, не може бути підставою для визнання недійсним кредитного договору. Крім того, у законодавстві хоча й визначається національна валюта України як єдиний законний платіжний засіб на території України, проте не відсутня заборона на встановлення у договорі грошових зобов'язань в іноземній валюті, грошового еквівалента таких зобов'язань в іноземній валюті, а також на здійснення розрахунків за зобов'язанням, визначеним грошовим еквівалентом в іноземній валюті.

У касаційній скарзі, поданій 23 червня 2018 року до Верховного Суду засобами поштового зв'язку, ОСОБА_4 просив скасувати постанову Апеляційного суду Запорізької області від 31 травня 2018 року та залишити в силі рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26 грудня 2017 року.

Аналіз змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення дає підстави для висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Оцінюючи доводи касаційної скарги, Верховний Суд зробив висновки про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження у зв'язку з необґрунтованістю скарги, Верховний Суд вже викладав в своїй постанові висновок щодо питання правильного застосування норми права, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення у відповідності з таким висновком.

Заявник обґрунтовував касаційну скаргу тим, що позивач не довів та не обґрунтував свої позовні вимоги, апеляційний суд, на переконання заявника, неправильно застосував до спірних правовідносин правила статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо права надання кредиту у гривні із зазначенням сум в еквіваленті до іноземної валюти. Оспорювані умови договору суперечать зазначеним нормам права, наслідком чого є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача всупереч принципу добросовісності.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За правилом пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо: 1) Верховний Суд вже викладав в своїй постанові висновок щодо питання правильного застосування норми права, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення у відповідності з таким висновком; або 2) правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Відповідно до частини п'ятої статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач.

За правилом частини п'ятої статті 394 ЦПК України, якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 24 липня 2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_4 укладений кредитний договір № 50009738, відповідно до умов якого позивач зобов'язався надати відповідачу кредит в сумі 273 739, 20 грн, що еквівалентно на дату укладання договору 33 600, 00 доларів США, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою, з цільовим призначенням - для придбання автомобіля марки VW, модель СС, кузов № НОМЕР_1, об'єм двигуна 1 798 куб. см, рік випуску - 2013, а відповідач зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути позивачу кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за використання кредиту та інші платежі відповідно до умов договору.

Відповідно до положень підпункту 1.3.1. Загальних умов кредитування

(далі - Умови), що становлять невід'ємну частину договору, розмір платежів, що підлягають сплаті відповідачем у повернення кредиту, визначено в еквіваленті іноземної валюти станом на робочий день, що передував дню укладення договору, у Графіку погашення кредиту, який є невід'ємною частиною договору.

Згідно з підпунктом 1.4.2. та пунктами 2.4, 2.5 Умов повернення кредиту, додаткового кредиту та процентів за їх використання здійснюється шляхом сплати чергових платежів в обсязі та терміни, встановлені графіком погашення кредиту по договору не пізніше 15-го числа кожного місяця на підставі рахунку, виставленого ТОВ «Порше Мобіліті».

За змістом підпункту 1.3.1. Загальних умов кредитування розмір платежів, що підлягають сплаті позичальником у повернення кредиту, визначено в еквіваленті іноземної валюти станом на робочий день, що передував дню укладення кредитного договору, в графіку погашення кредиту, який є невід'ємною частиною кредитного договору. У подальшому позичальник сплачує платежі в повернення кредиту відповідно до виставлених компанію рахунків у гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування обмінного курсу за безготівковими операціями банку до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту; при цьому для розрахунку використовується обмінний курс, чинний станом на робочий день, що передує дню виставлення рахунка з урахуванням передбачених нижче особливостей.

У пункті 2.4 Загальних умов кредитування передбачено, що нарахування процентів відбувається щомісячно, 15 числа поточного місяця. Період нарахування процентів починається з першого календарного дня місяця і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Проценти нараховуються за методом «30/360», відповідно до графіка погашення кредиту. Проценти нараховуються на еквівалент суми кредиту в іноземній валюті, яка залишається неповернутою, відповідно до графіка погашення кредиту.

Відповідно до пункту 2.5 Загальних умов кредитування термін сплати процентів: одночасно із поверненням чергового платежу в терміни та в сумі відповідно до Графіка погашення кредиту, за винятком випадків, у яких цими загальними умовами кредитування передбачено інші строки сплати процентів.

Виходячи з розрахунків, які зазначені у Графіку погашення кредиту, всі платежі за кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквіваленту суми кредиту в доларах США, відповідно до пункту 1.3 Загальних умов кредитування, із зазначенням у графіку еквіваленту щомісячного платежу в доларах США.

Під час укладення кредитного договору сторони погодили, що цей договір складають, у тому числі, й Загальні умови кредитування.

Верховний Суд врахував, що суди першої та апеляційної інстанцій встановили фактичні обставини справа на підставі зібраних у справі доказів.

Оцінюючи підставність доводів поданої касаційної скарги, Верховний Суд зобов'язаний врахувати, що Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 623/4411/15-ц, від 15 березня 2018 року у справі № 686/843/16-ц, від 08 травня 2018 року у справі № 337/2826/16-ц, від 23 травня 2018 року у справі № 755/22225/15-ц, від 11 липня 2018 року у справах № 187/1705/15-ц та № 753/2202/15 зроблено висновок про застосування правил статей 11 та 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до висновків Верховного Суду, ТОВ «Порше Мобіліті» відповідно до законодавства, яке було чинним на час укладення оспорюваного правочину, не було позбавлене права надати, а позичальник - отримати споживчий кредит в гривнях із визначенням сум платежів за кредитом в еквіваленті іноземної валюти, а тому відсутні підстави вважати, що умови кредитного договору порушують принцип добросовісності, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін, завдають шкоди споживачеві.

Виключно зростання/зміна обмінного курсу іноземної валюти до української гривні не є достатньою підставою для розірвання кредитного договору або визнання його недійсним, оскільки зазначене може мати значення для обох сторін договору, й позичальник за умови належної обачності, мав можливість, враховуючи динаміку зміни курсів валют із моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладення договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти, а також можливість отримання кредиту в національній валюті.

За правилами статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Підсумовуючи, Верховний Суд дійшов переконання, що аналіз змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення дає підстави для висновку, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності та неправильності, а отже відсутні підстави для відкриття касаційного провадження. Верховний Суд викладав в своїх постановах висновок щодо питання правильного застосування норми права, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до таких висновків.

Зважаючи на встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини справи та застосовані до них норми матеріального права, Верховний Суд погодився з висновками судів про необґрунтованість доводів скарги щодо помилковості висновків судів.

Постановлене судове рішення, його зміст та обґрунтування, а також доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що розгляд цієї справи в суді касаційної інстанції не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки неправильного застосування норм права не встановлено.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, Верховний Суд вже викладав в своїй постанові висновок щодо питання правильного застосування норми права, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення згідно з таким висновком, тому вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою і шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Апеляційного суду Запорізької області від 31 травня 2018 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та збитків за кредитним договором від 24 липня 2013 року № 500009738, за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою від повільністю «Порше Мобіліті» про захист прав споживача, визнання кредитного договору часткового недійсним відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття судом та оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Погрібний

О. В. Ступак

Г. І. Усик