Справа №538/281/18
Провадження по справі №2/538/224/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 червня 2018 року Лохвицький районний суд Полтавської області у складі: судді Бондарь В.А., за участю секретаря судового засідання Горілей Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення сплаченого авансу, -
ОСОБА_1 звернувся до Лохвицького районного суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення сплаченого авансу.
Позов мотивовано тим, що у серпні 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відбулася попередня усна домовленість про купівлю-продаж будинку ОСОБА_2, який знаходиться за адресою: с. Лука вул. Молодіжна, 27, Лохвицького району Полтавської області.
В рахунок укладення в подальшому договору купівлі-продажу будинку за адресою: с. Лука вул. Молодіжна, 27, Лохвицького району Полтавської області, ОСОБА_1 були перераховані ОСОБА_2 на банківську картку грошові кошти в сумі 9800 грн.
Про отримання від ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 9800 грн., ОСОБА_2 власноручно написав розписку.
В подальшому відповідач по справі повідомив ОСОБА_1 в телефонному режимі, що останній може приїжджати у с. Лука Лохвицького району Полтавської області, та запевнив, що на час приїзду будинок буде звільнений від речей і ОСОБА_1 зможе проживати у будинку до нотаріального оформлення договору купівлі-продажу. Також відповідач запевнив, що документи, необхідні для нотаріального оформлення договору купівлі-продажу підготовлені.
В обумовлений час, ОСОБА_1 приїхав із власними речами у с. Лука Лохвицького району Полтавської області. Зустрівшись із ОСОБА_2, на вимогу останнього, передав 25 000 грн. в якості залишкової вартості за будинок, залишивши речі в будинку відповідача, вимушений був проживати у сторонніх людей, оскільки будинок ще не був звільнений від речей ОСОБА_2.
На протязі трьох тижнів відповідач не звільнив будинок для проживання позивача, не підготував документи, необхідні для нотаріального оформлення договору купівлі - продажу будинку.
На неодноразові вимоги позивача повернути грошові кошти, відповідач не реагував.
Після звернення ОСОБА_1 до прокуратури, відповідач повернув 25 000 грн., але віддавати 9800 грн. відмовився, аргументувавши відмову тим, що вказана сума є завдатком і тому не повертається.
Як пояснює позивач, відповідач володіє грошовими коштами в сумі 9 800 грн., що належать ОСОБА_1 без достатніх правових підстав.
У зв'язку з цим позивач просить суд стягнути на його користь з відповідача грошові кошти в сумі 9 800 грн., та судовий збір в сумі 704,80 грн.
У судове засідання позивач не з'явився, проте надав заяву, в якій прохає суд розгляд справи провести за його відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримує повністю. Не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідач до судового засідання не з"явився, причину неявки суду не сповістив, про день і місце слухання справи завчасно повідомлявся у встановленому законом порядку, про що свідчить поштовий конверт, що повернувся на адресу суду з відміткою: „повернуто за не запитом", у звязку з чим суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.
Згідно з вимогами ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з"явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не надав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, дослідивши докази і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованою Верховною радою України 17.07.1997р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обовязків або встановленні обґрунтованості будь якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Суд зазначає, що Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України.
Згідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Судом встановлено, що у серпні 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відбулася попередня усна домовленість про купівлю-продаж будинку ОСОБА_2, який знаходиться за адресою: с. Лука вул. Молодіжна, 27, Лохвицького району Полтавської області.
В рахунок укладення в подальшому договору купівлі-продажу будинку за адресою: с. Лука вул. Молодіжна, 27, Лохвицького району Полтавської області, ОСОБА_1 були перераховані ОСОБА_2 на банківську картку грошові кошти в сумі 9800 грн.
Про отримання від ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 9800 грн., ОСОБА_2 власноручно написав розписку, яка міститься в матеріалах справи (а.с. 4).
В подальшому відповідач по справі повідомив ОСОБА_1 в телефонному режимі, що останній може приїжджати у с. Лука Лохвицького району Полтавської області, та запевнив, що на час приїзду, будинок буде звільнений від речей і ОСОБА_1 зможе проживати у будинку до нотаріального оформлення договору купівлі-продажу. Також відповідач запевнив, що документи, необхідні для нотаріального оформлення договору купівлі-продажу підготовлені.
В обумовлений час, ОСОБА_1 приїхав із власними речами у с. Лука Лохвицького району Полтавської області. Зустрівшись із ОСОБА_2, на вимогу останнього, передав 25 000 грн. в якості залишкової вартості за будинок, залишивши речі в будинку відповідача, вимушений був проживати у сторонніх людей, оскільки будинок ще не був звільнений від речей ОСОБА_2.
На протязі трьох тижнів відповідач не звільнив будинок для проживання позивача, не підготував документи, необхідні для нотаріального оформлення договору купівлі - продажу будинку.
На неодноразові вимоги позивача повернути грошові кошти, ОСОБА_2 не реагував.
Після звернення ОСОБА_1 до прокуратури, відповідач повернув 25 000 грн., але віддавати 9800 грн. відмовився, аргументувавши відмову тим, що вказана сума є завдатком і тому не повертається.
В матеріалах справи міститься направлений ОСОБА_2 на адресу суду 29.05.2018 року відзив на позовну заяву, в якому він позов не визнає, пояснюючи, що дійсно маючи намір продати будинок у с. Лука Лохвицького району, отримав від ОСОБА_1 гроші в сумі 25 000 грн, але в подальшому останній відмовився купувати будинок. ОСОБА_2 повернув отримані гроші в сумі 25 000 грн., в підтвердження надавши до відзиву розписку. Щодо відмови повертати 9 800 грн., пояснює, що ОСОБА_1 заплатив загальну суму 25 000 грн. (двома платежами) і всю отриману сумі від позивача, ОСОБА_2 повернув.
Позивачем по справі надано до суду оригінал розписки, згідно якої ОСОБА_2 отримав через переказ з м. Кривий Ріг від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 9800 грн. в рахунок усної домовленості по наміру договору купівлі його будинку в с. Лука вул. Молодіжна, 27, згідно свідоцтва про право власності. Розписка складена датою 26.08.2017 року та підписана відповідачем по справі. Позивачем долучено квитанцію ПриватБанку про поповнення картки на вказану суму.
Згідно із ч ч. 1, 3 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобовязуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобовязання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.
Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Відповідно до ст. 570 ЦК України, завдатком є грошова сума, що видається кредиторові боржником у рахунок належних договором платежів, підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних із боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Ознакою завдатку є те, що він одночасно виступає і способом платежу, і способом забезпечення виконання зобов"язання.
Частина 2 ст. 570 ЦК України, визначає презумпцію авансу, який не виконує забезпечувальної функції, а є лише способом платежу і фактично попередньої оплати, а також підлягає поверненню у всіх випадках не виконання або неналежного виконання договору, або його не укладення.
Вказане повністю узгоджується з положеннями ст. 1212 ЦК України, згідно якої особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов"язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов"язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином, витребування майна власником із чужого незаконного володіння, повернення виконаного однією зі сторін у зобовязанні, відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Таким чином, передані позивачем кошти є авансом, сторони не уклали та не оформили договір купівлі-продажу будинку за формою, передбаченою ст. 657 ЦК України, відповідач, який отримав аванс, відмовляється від повернення безпідставно отриманої грошової суми, в обумовлений час відповідач не звільнив для позивача будинок від своїх речей, та не підготував документи для нотаріального оформлення договору купівлі-продажу будинку, а тому такі кошти, незалежно від поведінки та вини будь-якої зі сторін, повинні бути повернуті власнику в тому розмірі, в якому вони надавались.
Таким чином, при вирішенні питання щодо стягнення з відповідача авансу у вказаному вище розмірі, суд виходить з того, що внесення завдатку як способу виконання зобов"язання може бути лише у випадку наявності зобов"язання, яке мало б випливати з основного договору, тобто договору купівлі-продажу будинку.
Відповідно до ст.ст. 629, 638 ЦК України, договір є обов"язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязань настають наслідки, встановлені законом або договором.
Проте, у даному випадку, між сторонами відсутні належним чином оформлені договірні відносини, так як договір купівлі-продажу будинку між ними не укладався.
Враховуючи, що розписку про отримання коштів суд розцінює як домовленість сторін з приводу придбання будинку позивачем, та враховуючи, що сторони не виконали та не дотрималися вимог законодавствав частині укладення та нотаріального посвідчення попереднього договору купівлі-продажу будинку, проте, кошти позивачем були сплачені відповідачу у виконання такої домовленості, яка також належним чином не оформлена, відповідач утримує вказані кошти без належної правової підстави (не ґрунтується на прямій вказівці закону, суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту) та їх не повертає позивачу.
Оскільки, договору купівлі-продажу будинку, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами укладено не було, то сплачені позивачем в рахунок подальшого укладення договору, кошти в розмірі 9 800 гривень, згідно розписки - є авансом і повинні бути повернуті позивачу в тому розмірі, в якому вони передавалися.
Враховуючи викладене, суд вважає що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, а саме стягнення з відповідача на користь позивача суми авансу у розмірі 9 800 гривень.
Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє повністю, в загальній сумі 9 800 грн., тобто 100 % то з відповідача у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в сумі 704,80 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 83, 611, 570, 546, 629, 635, 638, 657, 1212 ЦК України, ст.ст. 2, 5, 12, 13, 19, 76-82, 141, 223, 258, 259, 264, 265, 273, 280-282 ЦПК України, Конституції України, суд,-
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення сплаченого авансу - задовольнити в повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_2 (13.12.1962 р.н.) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1) грошові кошти в сумі 9 800 (дев"ять тисяч вісімсот) гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 (13.12.1962 р.н.) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 704,80 гривень.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Полтавської області через Лохвицький районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його складення.
Суддя Лохвицького
районного суду Полтавської області ОСОБА_3