Ухвала

19 липня 2018 року

м. Київ

справа № 523/3528/16-ц

провадження № 61-38606ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 23 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 29 травня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк») звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 23 травня 2016 року позовні вимоги ПАТ «ОТП Банк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором від 26 грудня 2005 року № ML-502/058/2005 у розмірі 575 717, 66 грн. Вирішено питання судових витрат.

10 червня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд указаного заочного рішення.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 12 липня 2016 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з указаним рішенням суду, 26 квітня 2018 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 29 травня 2018 року цивільну справу за позовом ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості повернуто до Суворовського районного суду м. Одеси для виконання вимог, передбачених пунктом 15.11 частини першої розділу 13 «Перехідні положення» ЦПК України.

02 липня 2018 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на заочне рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 23 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 29 травня 2018 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить указані судові рішення скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційне провадження в частині оскарження заочного рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 23 травня 2016 року не підлягає відкриттю з таких підстав.

Відповідно до положень пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки заочне рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 23 травня 2016 року не було предметом апеляційного перегляду, то воно не може бути предметом касаційного перегляду.

Ураховуючи наведене, представнику ОСОБА_1 - ОСОБА_2 необхідно відмовити у відкритті касаційного провадження в частині оскарження заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 23 травня 2016 року.

Водночас касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 у частині оскарження ухвали Апеляційного суду Одеської області від 29 травня 2018 року не може бути прийнята судом до розгляду, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Касаційна скарга містить посилання заявника на те, що ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору з підстав, визначених частиною третьою статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» від сплати судового збору звільняються споживачі за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав.

Ураховуючи категорію справи та вимоги, які були предметом розгляду, посилання заявника на частину третю статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», щодо звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору, є безпідставними, оскільки спір виник з договірних правовідносин, зокрема, стягнення заборгованості за невиконання умов кредитного договору, в якому ОСОБА_1 є відповідачем у справі.

У зв'язку з наведеним, заявнику необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено, що з 01 січня 2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 1 762 грн.

Згідно з підпунктом 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання касаційної скарги на ухвалу суду; заяви про приєднання до апеляційної чи касаційної скарги на ухвалу суду фізичною особою складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ураховуючи, що касаційна скарга подана заявником у 2018 році, то судовий збір за її подання складає 352, 40 грн (1 762 грн ? 0,2).

Судовий збір має бути перераховано або внесено за такими реквізитами: отримувач коштів - УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н; код отримувача (за ЄДРПОУ) - 38004897; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) - 899998; рахунок отримувача - 6007; код класифікації доходів бюджету - 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)»; символ звітності банку -207.

На підтвердження сплати судового збору до Верховного Суду необхідно надати оригінал квитанції про сплату судового збору.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи наведене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням заявникові строку для усунення недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у частині оскарження заочного рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 23 травня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості відмовити.

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 30 серпня 2018 року, але не більше десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ступак