Справа № 727/5438/18
Провадження № 2/727/1205/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2018 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Чебан В.М.

при секретарі Алієв А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, де третьою особою виступає Служба у справах дітей Виконавчого комітету Чернівецької міської ради, про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку без згоди та супроводу другого з батьків за кордон та виготовлення проїзного документу без дозволу другого з батьків, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, де третьою особою без самостійних вимог на стороні відповідачів виступає Служба у справах дітей Виконавчого комітету Чернівецької міської ради, про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку без згоди та супроводу другого з батьків за кордон та виготовлення проїзного документу без дозволу другого з батьківдо відповідача ОСОБА_2, мотивуючи свої вимоги тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі по 06.02.2017 року.

Вказує, що від спільного шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. На даний час дитина проживає разом з батьком та перебуває на його утриманні.

Позивач вказує, що він матеріально утримує та належним чином піклується про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Протягом останніх півтора року відповідачка участі у вихованні та догляді за дитиною не приймає, розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Звертає увагу суду на те, що висновком органу опіки та піклування про доцільність визначення місця проживання дитини від 06.02.2018 року №01/02-24/268 визнано за доцільне проживання ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_1

Стверджує, що на сьогоднішній день у нього є бажання та можливість забезпечити виїзд дитини за кордон з метою відпочинку та оздоровлення. Також, виїзд дитини за кордон сприятиме розширенню світогляду дитини та добре позначиться на її духовному та інтелектуальному розвитку, як особистості. При цьому, син сторін часто хворіє на ГРВІ, а тому потребує оздоровлення.

Позивач вказує, що він неодноразово звертався до відповідачки з проханням надати дозвіл дитині для виїзду за кордон, однак остання не реагувала на його звернення, у звязку з чим він вимушений був звернутись до суду.

Також, вважає, що отримання дозволу на виїзд дитини за кордон буде відповідати інтересам дитини та сприяти її оздоровленню, розвитку та вихованню.

На основі викладеного, позивач просить суд надати йому тимчасовий дозвіл на виїзд з України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу матері дитини ОСОБА_2 за межі України до Румунії, Єгипту у період з 01 вересня 2018 року по 01 жовтня 2018 року включно; дозволити ОСОБА_1 або його офіційному представнику без згоди матері ОСОБА_2 виготовлення проїзного документу для виїзду неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 до країн ближнього та дальнього зарубіжжя у період з 01 вересня 2018 року по 01 жовтня 2018 року включно; відповідно до рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці районному сектору Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області оформити проїзний документ дитини для виїзду за кордон на імя ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1; стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати.

Позивач в судове засідання не зявився, однак від його представника до суду надійшла заява, згідно якої він просить суд розглянути справу у відсутність позивача, вимоги позову підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявилась, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи від неї не надходило, а тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, однак від них до суду надійшло клопотання, згідно якого просять при винесенні рішення врахувати інтереси дитини та вказати у рішенні суду країну та термін виїзду дитини за кордон відповідно до вимог чинного законодавства.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково з наступних підстав.

Так судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.04.2012 року по 06.02.2017 року, що підтверджується копією рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 06.02.2017 року про розірвання шлюбу між сторонами (а.с.11). Вказане рішення суду набрало законної сили 27.03.2017 року.

Під час перебування у шлюбі у сторін народився син: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії І-МИ №177282 (а.с.12).

Як вбачається з копії договору позички від 14.04.2017 року (а.с.13) та копії акту приймання-передачі квартири до договору від 14.04.2017 року (а.с.14) позивач ОСОБА_1 фактично проживає разом із своїм малолітнім сином за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування від 06.02.2018 року №01/02-24/268 (а.с.16-17), орган опіки та піклування виконавчого комітету Чернівецької міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, із батьком ОСОБА_4, не порушуючи права матері ОСОБА_2, брати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Окрім того, згідно довідки Чернівецької міської дитячої поліклініки від 18.05.2018 року (а.с.18) ОСОБА_2 Нікіта, ІНФОРМАЦІЯ_1 часто хворіє на ГРВІ.

Також, як вбачається з матеріалів справи (а.с.19-25) позивач неодноразово звертався до відповідачки з пропозицією надати йому дозвіл на виїзд малолітньої дитини ОСОБА_3 за кордон для відпочинку та оздоровлення, однак дозвіл на виїзд дитини за межі України відповідач йому не надала.

Згідно ч.2 ст. 154 СК України, батьки мають право звернутися до суду за захистом прав та інтересів дитини.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року, постановою КМУ від 27.01.1995 року №57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31.03.1995 року № 231.

Відповідно до п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою КМ України від 27.01.1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Із системного аналізу вказаних положень Закону вбачається, що дозвіл на виїзд неповнолітньої дитини за межі України без згоди та супроводу батька на підставі наведених нормативних положень не є дозволом на виїзд малолітньої особи за кордон на постійне місце проживання. Тобто дозвіл на виїзд малолітньої дитини за межі України в супроводі одного з батьків за відсутності згоди другого з батьків на підставі рішення суду може бути наданий на конкретний одноразовий виїзд з визначенням його початку і закінчення.

За змістом Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789 від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави - учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.

З позовних вимог вбачається, що дозвіл на виїзд малолітнього ОСОБА_3 за межі України потрібен для можливості оздоровлення дитини, а також для духовного та фізичного розвитку дитини.

Враховуючи положення ч.1 с.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 року № 789-ХІІ, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

А тому суд вважає, що прагнення позивача забезпечити своєму сину моральний та духовний розвиток, зокрема шляхом перебування в іншій країні, вивчення іншої культури, мови, екскурсій, а також оздоровленні дитини, повністю відповідає вищевказаним засадам прав та інтересів дитини, а також не буде порушувати права відповідача.

При цьому, задовольняючи позов, суд виходить з того, що дозвіл на виїзд малолітньої дитини позивача за межі України без згоди відповідачки не може бути дозволом на виїзд на постійне місце проживання дитини за межі України.

Згідно ст.ст.7, 150, 155 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» документами, що дають право на виїзд з України та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Частиною 4 статті 4 даного Закону передбачено, що оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

А тому, позовні вимоги щодо дозволу на виготовлення такого документа також підлягають до задоволення.

Разом з тим, суд вважає, що вимога позивача з приводу того, що відповідно до рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці районному сектору Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області оформити проїзний документ дитини для виїзду за кордон на імя ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є передчасною та задоволенню не підлягає; позивачем не доведено наявність спору з Управлінням Державної міграційної служби України в Чернівецькій області з даного приводу, а також, сам районний сектор Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області відповідачем по справі не зазначений та участі у розгляді справи з відповідним процесуальним статусом не приймав.

На підставі вищенаведених положень законодавства України, враховуючи обставини справи та інтереси малолітнього ОСОБА_3, враховуючи позицію представника служби у справах дітей, зважаючи на необхідність періодичних виїздів дитини за кордон для відпочинку та оздоровлення, нормального фізичного, духовного та морального розвитку, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про необхідність надання дозволу позивачу на тимчасовий виїзд сина ОСОБА_3 за межі України без згоди та супроводу відповідача ОСОБА_2 до Румунії та Єгипту у період з 01 вересня 2018 року по 01 жовтня 2018 року включно. В задоволенні решти позовних вимог - слід відмовити.

Також, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7, 150, 154, 155 СК України, ст.ст.4, 5, 13, 76-81, 141, 263, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Винести заочне рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, де третьою особою виступає Служба у справах дітей Виконавчого комітету Чернівецької міської ради, про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку без згоди та супроводу другого з батьків за кордон та виготовлення проїзного документу без дозволу другого з батьків задовольнити частково.

Надати ОСОБА_1 дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди та супроводу матері дитини ОСОБА_2 за межі України до наступних країн: Румунія, Арабська Республіка Єгипет в період з 01 вересня 2018 року по 01 жовтня 2018 року включно.

Дозволити ОСОБА_1 або його офіційному представнику без згоди матері ОСОБА_2 виготовлення проїзного документу для виїзду неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за кордон у період з 01 вересня 2018 року по 01 жовтня 2018 року включно.

В решті заявлених позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 (сімсот чотири) гривні (вісімдесят) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до апеляційного суду Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Дане заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

СУДДЯ: