Ухвала

Іменем України

27 липня 2018 року

м. Київ

справа № 466/4866/17

провадження № 61-40655ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: СтупакО. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

боржник - ОСОБА_4,

суб'єкт оскарження - державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області Швед Р. З.,

стягувач - Публічне акціонерне товариство Акціонерно-комерційний банк «Львів»,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 01 серпня 2017 року у складі судді Білінської Г. Б. та постанову Апеляційного суду Львівської області від 05 червня 2018 року у складі колегії суддів: Мікуш Ю. Р., Павлишина О. Ф., Приколоти Т. І.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області Шведа Р. З. (далі - Шевченківського ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області), стягувач - Публічне акціонерне товариство Акціонерно-комерційний банк «Львів» (далі - ПАТ АКБ «Львів»).

Свою скаргу обґрунтовував тим, що у Шевченківському ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області знаходиться на виконанні виконавчий лист № 2/1328/1858/12, виданий 21 лютого 2013 року Шевченківським районним судом м. Львова про стягнення з нього на користь ПАТ АКБ «Львів» 136 276,40 грн. боргу. Державним виконавцем Шведом Р. З. у межах виконання виконавчого листа вчинялись неправомірні, на його думку дії, а саме:03 березня 2017 року державний виконавець приїхав у с. Ямельня Яворівського району Львівської області, де проживають його батьки і намагався змусити їх показати майно, належне йому, через що батьки пережили психологічний стрес; державним виконавцем винесена неправомірна постанова про проведення оцінки майна - ? частини квартири, яка належить йому з метою реалізації її на прилюдних торгах. Вважає, що дії державного виконавця, який не залучаючи представника органу опіки та піклування, намагається продати належну йому частину квартири, яка не виділена в натурі і якою користується неповнолітня дитина, є незаконними. Крім того, уже два роки державний виконавець має інформацію про нібито належну скаржнику земельну ділянку, однак не спромігся її розшукати.Державний виконавець не виконує пункт 28 Інструкції з організації примусового виконання рішень.

З урахуванням викладеного та уточнених вимог, просив визнати незаконними і припинити дії державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області Шведа Р. З. із підготовки до передачі на аукціонні торги належну йому, ? частини у квартирі АДРЕСА_1 за матеріалами з примусового виконання виконавчого листа № 2/1328/1858/12, виданого 21 лютого 2013 року Шевченківським районним судом м. Львова та окремою ухвалою повідомити керівництво Шевченківського ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській областіпро вчинення державним виконавцем Шведом Р. З.протиправного діяння, передбаченого статтею 365-2 КК України.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 01 серпня 2017 року у задоволенні скарги ОСОБА_4 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив із того, що дії державного виконавця є законними і будь-яких порушень прав скаржника не встановлено.

Постановою Апеляційного суду Львівської області від 05 червня 2018 року ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Залишаючи ухвалу суду першої інстанції без змін, суд апеляційної інстанції виходив із того, що державний виконавець при виконанні виконавчого листа № 2/1328/1858/12, виданого 21 лютого 2013 року Шевченківським районним судом м. Львова діяв у межах вимог передбачених Законом України «Про виконавче провадження». Жодних прав боржника, неповнолітніх дітей діями державного виконавця не порушувалося. Сам боржник не сприяв державному виконавцю у виконанні рішення суду, не надав документів про право власності на земельну ділянку, замовчував місце її знаходження. Діями державного виконавця частка у квартирі, що належала неповнолітній дитині не підлягала ні відчуженню, ні припиненню, а відтак права дитини не порушувалися.

У липні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 01 серпня 2017 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 05 червня 2018 року, у якій просить скасувати вказані судові рішення та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм матеріального та процесуального права.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України передбачено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Відповідно до частини п'ятої статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач.

Разом із тим як зазначено у частині п'ятій статті 394 ЦПК України, якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що касаційна скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності та неправильності.

Такого висновку суд дійшов з огляду на таке.

Судом встановлено, що у Шевченківському ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській областіперебуває на виконанні виконавчий лист №2/1328/1858/12, виданий 21 лютого 2013 року Шевченківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ АКБ «Львів» 136 276,40 грн. боргу.

Постановою державного виконавця Рослюк Т. С. Шевченківського ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області від 02 червня 2015 року відкрито виконавче провадження та надано боржнику можливість самостійно виконати виконавчий документ у строк до 09 червня 2015 року та пред'явити доказ сплати боргу державному виконавцю.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, правильно виходив із того, що державний виконавець діяв у межах своїх повноважень, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», спрямованих на примусове виконання судового рішення, не порушуючи права боржника. На підтвердження своїх вимог та неправомірних дій державного виконавця скаржником не надано жодних доказів.

Із змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судами норм матеріального та процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, розгляд зазначеної скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а наведені у ній доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності судових рішень.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою і шостою статті 394, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за скаргою ОСОБА_4 на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області ШведаР. З., стягувач - Публічне акціонерне товариство Акціонерно-комерційний банк «Львів», за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 01 серпня 2017 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 05 червня 2018 рокувідмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак С. О. Погрібний Г. І. Усик