Справа №477/2011/14-ц 04.07.2018
Провадження №22-ц/784/1084/18
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 477/2011/14-ц
Провадження № 22-ц/784/1084/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2018 року судова колегія судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Миколаївської області в складі :

головуючого Темнікової В.І.,

суддів Бондаренко Т.З., Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання Лептуга С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк (далі ПАТ КБ) «ПриватБанк» на ухвалу Жовтневого районного суду Миколаївської області від 14 травня 2018 року, постановлену під головуванням судді Козаченка Р.В. о 12 год. 09 хв., в приміщенні суду, у справі за заявою ПАТ КБ «ПриватБанк» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред'явлення виконавчого листа до виконання у цивільній справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

В серпні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1, в якому просив суд стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № б/н від 22.07.2005 р. в сумі 21223,78 грн., а також судові витрати.

28 січня 2015 року заочним рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Судом вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 22.07.2005 р. в сумі 21223,78 грн., а також судові витрати в сумі 243,60 грн.

04 травня 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред'явлення виконавчого листа до виконання, в якій посилався на те, що 02.04.2015 р. Жовтневий районний суд Миколаївської області видав виконавчий документ № 477/2011/14-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Зазначений виконавчий документ було втрачено та пошуки не призвели до позитивного результату. Посилаючись на ст.433 ЦПК України, а також на п.17.4 перехідних положень ЦПК України заявник просив суд поновити строк виконавчого документу, а також видати дублікат виконавчого документу № 477/2011/14-ц, виданий Жовтневим районним судом Миколаївської області.

Ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 14 травня 2018 р. в задоволені заяви ПАТ КБ «ПриватБанк» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред'явлення виконавчого листа до виконання в цивільній справі № 477/2011/14 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості відмовлено.

Не погодившись з даною ухвалою суду, ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначену ухвалу та постановити нову про задоволення заяви ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали суду.

До судового засідання учасники процесу не зявилися, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 28 січня 2015 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором від 22 липня 2005 року на загальну суму 21223 грн. 78 коп., а також судові витрати. Рішення оскаржене не було і набрало законної сили.

02 квітня 2015 року представником позивача отримано виконавчі листи по справі, про що свідчить підпис на довідковому листі до справи.

На запит банку, 01 грудня 2017 року Вітовський районний відділ ДВС Головного територіального управління юстиції Миколаївської області надав інформацію, що виконавче провадження зі стягнення боргу з ОСОБА_1 було завершено 22 травня 2015 року на підставі ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до пункту 17.4 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для предявлення виконавчого документа до виконання.

Зі змісту статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на момент набрання судовим рішенням законної сили і до 5 жовтня 2016 року) слідує, що виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом року з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на час видачі, предявлення до виконання виконавчих документів та отримання відповіді про хід провадження), у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Таким чином, строк предявлення виконавчого листа до виконання по даній справі, сплинув.

За приписами частини 1 та 2 статті 433 ЦПК України стягувач, який пропустив строк предявлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Суд поновляє пропущений строк, з причин, визначених судом поважними.

Звертаючись до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання, банк посилався на те, що виконавчі листи втрачені та їх пошуки не призвели до позитивного результату.

Однак, заявник не надав доказів втрати виконавчого документа та того, що постанови про повернення виконавчого документа та оригінали виконавчих листів стягувачем не було отримано.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що підстави для поновлення ПАТ КБ «Приватбанк» строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, відсутні, оскільки заявником не було доведено поважність причини пропущення строків для його пред'явлення до виконання.

Проаналізувавши встановлені судом обставини по справі, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що ПАТ КБ «Приватбанк» не надало належних та допустимих доказів втрати виконавчого документа.

Як убачається з листа Вітовського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції Миколаївської області від 01.12.2017р., виконавче провадження з виконання виконавчого листа Жовтневого районного суду Миколаївської області по справі № 2/477/22/15 від 15.04.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу у розмірі 21233,78 грн. було завершено 22 травня 2015 року на підставі ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому в даному листі не зазначено на підставі якого пункту ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» було завершено виконавче провадження. Банк даних обставин не зясував. Не надав банк також доказів неможливості зясування даного факту (знищення виконавчого провадження, тощо).

Ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції на час завершення виконавчого провадження передбачала різні правові підстави для закінчення виконавчого провадження. Так, згідно даної норми права виконавче провадження підлягало закінченню у разі:

1)визнання судом відмови стягувача від примусового виконання

рішення суду;

2) визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у

процесі виконання;

3) смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника,

визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва;

3-1) прийняття Національним банком України рішення про

відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

4) скасування рішення суду або іншого органу (посадової

особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або

визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає

виконанню;

5) письмової відмови стягувача від одержання предметів,

вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх

стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в

натурі;

6) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного

виду стягнення;

7) визнання боржника банкрутом;

8) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з

виконавчим документом;

9) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу

суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий

документ;

10) направлення виконавчого документа за належністю до іншого

відділу державної виконавчої служби;

11) повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу

(посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому

частиною третьою статті 75 цього Закону;

12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення

Європейського суду з прав людини;

13) непред'явлення виконавчого документа за відновленим

виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього

Закону;

14) списання згідно із Законом України "Про деякі питання

заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію" заборгованості, встановленої рішенням суду, яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа.

У випадках, передбачених пунктами 1-6, 8, 9, 11-13 частини

першої цієї статті, виконавчий документ надсилається до суду або

іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Про закінчення виконавчого провадження державний

виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав

її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він

безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк

надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у

порядку, встановленому цим Законом.

Постанова про закінчення виконавчого провадження у разі

офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника

банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури виноситься державним

виконавцем не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про

такі обставини. При цьому виконавчий документ надсилається до

господарського суду, який прийняв постанову про визнання боржника

банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Постанова про закінчення виконавчого провадження у разі

прийняття Національним банком України рішення про відкликання

банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника виноситься

державним виконавцем не пізніше наступного дня, коли йому стало

відомо про такі обставини. При цьому виконавчий документ

надсилається до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів

фізичних осіб.

ПАТ КБ «Приватбанк» не надав копію постанови, в якій були б зазначені правові підстави для закінчення виконавчого провадження. Дані обставини унеможливили встановлення обґрунтованості посилання ПАТ КБ «Приватбанк» на те, що виконавчого документу не має в банку, так як не зрозуміло чи направлявся виконавчий лист банку після закінчення виконавчого провадження взагалі.

Повернення виконавчого документу стягувачу на час закінчення виконавчого провадження передбачався ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», однак із листа Вітовського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції Миколаївської області від 01.12.2017р. вбачається, що виконавче провадження було завершено не на підставі даної норми права.

Не надано суду було також доказів здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» будь-якої внутрішньобанківської перевірки щодо встановлення причин втрати виконавчого документу, якщо втрата все ж таки мала місце та з яких підстав, зокрема, можливого знаходження виконавчого документа в одному з підрозділів банку, чи в матеріалах кредитної справи з аналізом журналів вхідної кореспонденції за 2015-2017 роки, тощо.

За таких обставин посилання ПАТ КБ «Приватбанк» на втрату виконавчого документу є необґрунтованим, оскільки не підтверджено належними та допустимими доказами.

Сама по собі наявність у банку права на отримання дублікату виконавчого листа без надання доказів його втрати, не є достатньою підставою для задоволення вимог в частині видачі дублікату виконавчого листа, а тому апеляційна скарга в цій частині є необґрунтованою.

В той же час, колегія суддів не погоджується з висновком суду, що на час звернення до суду з заявою про поновлення строку для предявлення виконавчого листа до виконання ці строки були пропущені.

Згідно п.5 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» в редакції 2016р. виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, предявляються до виконання у строки, встановлені цим Законом. А відповідно до ст. 12 зазначеного Закону виконавчі документи можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття. Строки предявлення виконавчого документа до виконання перериваються, зокрема, у разі предявлення виконавчого документа до виконання. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у звязку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк предявлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення. Стягувач, який пропустив строк предявлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції виконавчий лист предявлявся до виконання і виконавче провадження зі стягнення боргу з ОСОБА_1 було завершено 22 травня 2015 року на підставі ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, строк предявлення виконавчого документа до виконання перервався. За загальним правилом після переривання строку його перебіг починається заново, а час, що минув до переривання перебігу, до нового строку не зараховується. Таким чином новий строк розпочався з дня його повернення, а саме з 22 травня 2015р. та діяв до 22 травня 2018р.

Банк звернувся до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку виконавчого документа 04 травня 2018 року.

Отже, висновок суду про те, що банк пропустив строк предявлення виконавчого листа до виконання без поважних причин є необґрунтованим.

Проте дані обставини не вплинули на правильність висновку суду в цілому по справі про необхідність відмови у задоволенні вимог як про видачу дублікату виконавчого листа, так і вимог про поновлення строку пред,явлення виконавчого листа до виконання.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду Миколаївської області від 14 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання її повного тексту у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді

Повний текст постанови складено 05 липня 2018 року