Ухвала

Іменем України

26 липня 2018 року

м. Київ

справа № 127/5347/18

провадження № 61-38642ск18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), БілоконьО. В., Хопти С. Ф.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4, в особі представника ОСОБА_5, на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області, у складі судді Прокопчук А. В., від 17 квітня 2018 року та постанову Апеляційного суду Вінницької області, у складі колегії суддів: Зайцева А. Ю., Панасюка О. С., Шемети Т. М., від 07 червня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_6 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_6 до державного підприємства «Сетам», відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: товариство з обмеженою відповідальністю «Диженю Плаза», публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Скутельник Інна Анатоліївна, про визнання недійсними електронних торгів, скасування протоколу проведення електронних торгів, скасування акта про реалізацію предмета іпотеки, скасування свідоцтва про придбання нерухомого майна на аукціоні, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року ОСОБА_6 звернулася до суду із позовом до Державного підприємства «Сетам» (далі - ДП «Сетам»), відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: товариство з обмеженою відповідальністю «Диженю Плаза» (далі - ТОВ «Диженю Плаза»), публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк»), приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Скутельник І. А., про визнання недійсними електронних торгів, скасування протоколу проведення електронних торгів, скасування акта про реалізацію предмета іпотеки, скасування свідоцтва про придбання нерухомого майна на аукціоні, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Разом із позовом ОСОБА_6 було подано заяву про забезпечення позову, яка мотивована тим, що 15?17 листопада 2016 року були проведені електронні торги з реалізації нежитлових приміщень, які знаходяться у АДРЕСА_1, які становлять 80/125 часток нежитлових приміщень за вказаною адресою за стартовою ціною продажу 2 396 155,00 грн. Дані торги, на думку позивача, були проведені з порушенням порядку реалізації вищезазначеного арештованого майна. Переможцем торгів було обрано ОСОБА_4, який зареєстрував своє право власності на зазначені нежитлові приміщення. Позивач вказав, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду у разі задоволення позову або призвести до неможливості його виконання, оскільки відповідачОСОБА_4 має всі можливості відчужити дане майно в будь-який час. У випадку відчуження майна застосування реституції не зможе відновити її порушені права та потребуватиме додаткових заходів щодо витребування майна у добросовісного набувача.

Зазначає також, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21 березня 2018 року заяву ОСОБА_6, про забезпечення позовузадоволено та накладено арешт на нежитлові приміщення, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, а також заборонено будь-яким особам вчиняти будь-які дії з приводу нежитлових приміщень, які знаходяться за зазначеною адресою.

11 квітня 2018 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно представником було виявлено, що з групи нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_4 було виділено нежитлове приміщення літ. «З», загальною площею 102,0 кв. м, яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1. З метою уникнення подальшого відчудження нежитлового приміщення літ. «З» позивач вважала за необхідне вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту і на дане нежитлове приміщення, яке в результаті виділу з групи приміщень отримало іншу адресу. Також вказано, що позивач вважає за необхідне не застосовувати зустрічне забезпечення позову, оскільки обраний вид забезпечення позову не завдасть збитків відповідачам.

Із урахуванням зазначеного, ОСОБА_6 просила накласти арешт на нежитлове приміщення літ. «З», загальною площею 102,0 кв. м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; заборонити будь-яким особам вчиняти будь-які дії з приводу нежитлового приміщення літ. «З», загальною площею 102,0 кв. м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17 квітня 2018 року заяву ОСОБА_6 про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на нежитлове приміщення літ. «З», загальною площею 102,0 кв. м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а також заборонено будь-яким особам вчиняти будь-які дії з приводу нежитлового приміщення літ. «З», загальною площею 102,0 кв. м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Постановою Апеляційного суду Вінницької області від 17 травня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 17 квітня 2018 року в частині застосування заходу забезпечення позову у виді заборони будь-яким особам вчиняти будь-які дії з приводу нежитлового приміщення літ. «З», загальною площею 102,0 кв. м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,скасовано та прийнято в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_6 про забезпечення позову у вказаній частині. В іншій частині ухвалу міського суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, в особі представника ОСОБА_5, просить скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 17 квітня 2018 року та постановуАпеляційного суду Вінницької області від 07 червня 2018 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_6 про забезпечення позову у повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права

Касаційна скарга мотивована тим, що жодних цивільних правовідносин між позивачем та ОСОБА_4 не існує та існувати не може. ОСОБА_6 не має жодних речових прав на предмет іпотеки - нерухоме майно, право власності не яке перейшло до ОСОБА_4 Позивач ніколи не володіла та не володіє речовими правами на спірне нерухоме майно, яке було предметом електронних торгів, не приймала участі у виконавчому провадженні № 36060928 (звернення стягнення на предмет іпотеки), в рамках якого було проведено спірні торги. Між позивачем та новим власником нерухомого майна відсутні жодні цивільно-правові відносини, а відповідно відсутній і предмет спору. ОСОБА_6, яка заборгувала банку близько 250 тис. грн за кредитним договором, ініціювала арешт майна, яке було придбано на законних прилюдних торгах вартістю майже в 10 разів дорожче, що є неспівмірною із розміром забезпечених позовних вимог.

У касаційній скарзі вказано, що у порушення положень частини другої статті 149 ЦПК України судами попередніх інстанцій належним чином не мотивовано, яким чином можливе відчуження майна з боку ОСОБА_4, придбаного на законних прилюдних торгах, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист чи поновлення порушених або оспорюваних прав конкретного позивача ОСОБА_6 Судами попередніх інстанцій при розгляді питання доцільності та необхідності забезпечення позовних вимог шляхом накладення арешту на майно, що було предметом прилюдних торгів, не було застосовано належним чином норми статей 317, 388 ЦК України, статей 11, 17, 48 Закону України «Про іпотеку», які регулюють подібні правовідносини.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

За змістом частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Судами встановлено, що у разі відчуження новим власником нерухомого майна, що було предметом електронних торгів, процедуру проведення яких оскаржено позивачем, виконання ймовірного судового рішення про задоволення позову буде ускладнено.

Частково задовольняючи заяву ОСОБА_6 про забезпечення позову, суд першої інстанції, з висновком якого в незмінній частині погодився й апеляційний суд, враховуючи заявлені позовні вимоги, а саме визнання недійсними електронних торгів, скасування протоколу проведення електронних торгів, скасування акта про реалізацію предмета іпотеки, скасування свідоцтва про придбання нерухомого майна на аукціоні, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, дійшов обґрунтованого висновку про те, що такий вид забезпечення позову як накладення арешту на нежитлове приміщення літ. «З», загальною площею 102,0 кв. м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, сприятиме збереженню статуса та належності цього нерухомого майна до закінчення розгляду справи по суті.

Суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції. Вжиті судами заходи забезпечення позову не перешкоджають власнику вільно володіти і користуватись майном, на яке накладено арешт до вирішення спору по суті.

Судом першої та апеляційної інстанції зроблено правильний висновок відносно того, що доводи відповідача про те, що між сторонами відсутній спір не є підставою для відмови у задоволенні заяви про накладення арешту на майно, оскільки питання відносно того, чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення сторін, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин у відповідності з вимогами статті 264 ЦПК України вирішуються судом під час ухвалення рішення по суті спору.

Відповідно до частини першої статті 159 ЦПК України заявник має право на відшкодування збитків, заподіяних забезпеченням позову, за рахунок особи, за заявою якої такі заходи забезпечення позову вживались.

До того ж, відповідно до статті 158 ЦПК України заявник наділений правом подати клопотання про скасування заходів забезпечення позову.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що касаційна скарга ОСОБА_4, в особі представника ОСОБА_5, не може вважатись обґрунтованою.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити, якщо суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

За результатами оцінки змісту касаційної скарги, оскаржених судових рішень не встановлено неправильного застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, а також порушення норм процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддівдійшла висновку, що правильність застосування місцевим і апеляційним судом статей 149, 150 ЦПК України не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно з частиною п'ятою статті 394 ЦПК України, у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтею 390, пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4, в особі представника ОСОБА_5, на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 17 квітня 2018 року та постанову Апеляційного суду Вінницької області від 07 червня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_6 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_6 до державного підприємства «Сетам», відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: товариство з обмеженою відповідальністю «Диженю Плаза», публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Скутельник Інна Анатоліївна, про визнання недійсними електронних торгів, скасування протоколу проведення електронних торгів, скасування акта про реалізацію предмета іпотеки, скасування свідоцтва про придбання нерухомого майна на аукціоні, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. В. Білоконь

С. Ф. Хопта