Справа № 462/4922/17 Головуючий у 1 інстанції: Румілова Н.М.
Провадження № 22-ц/783/1475/18 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2018 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого Мікуш Ю.Р.,

суддів Павлишина О.Ф., Приколоти Т.І.,

секретар Бохонко Е.Р.

з участю позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 25 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваною ухвалою відмовлено позивачу ОСОБА_2 у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_2 В апеляційній скарзі зазначає, що необхідність вжиття заходів забезпечення позову полягає у тому, що можливість подальшого вільного розпорядження відповідачами у справі квартирою за адресою: АДРЕСА_1, що належить їм на праві спільної часткової власності та набута у порядку спадкування, а також транспортними засобами - утруднить та зумовить неможливість виконання у майбутньому рішення суду в разі задоволення позову, оскільки фактично вільне розпорядження майном може призвести до його реалізації, перепродажу, а отже не буде можливості захистити його права та законні інтереси (в майбутньому під час виконання рішення суду) щодо повернення коштів отриманих спадкодавцем відповідачів згідно з розпискою від 5 січня 2007 року. Стверджує, що вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами, оскільки вжиття заходів щодо накладення арешту на майно та заборона розпорядження ним стосується прав його як позивача, які виникнуть у разі прийняття судом рішення про задоволення позову. Також зазначає, що у випадку забезпечення позову спадкоємці зможуть безперешкодно користуватися квартирою і транспортними засобами та будуть обмежені лише у праві реалізації/продажу майна. Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою заяву про забезпечення позову задовольнити.

Відповідачі по справі ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судове засідання не з»явилися, хоч належним чином повідомлялися про день і час слухання справи за адресою місця проживання та реєстрації.

Відповідно до ст.372 ч.2 Цивільного процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Із змісту позовної заяви встановлено, що позивач по справі ОСОБА_2 звернувся в суд до відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення боргу в сумі 149 748,00 грн.

20 жовтня 2017 року позивач звернувся в суд із заявою про забезпечення позову, однак у задоволенні такої йому відмовлено про що постановлено ухвалу 27 листопада 2017 року.

Постановою колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 01 лютого 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 27 листопада 2017 року залишено без змін. ( а.с.60-62).

20 квітня 2018 року позивач ОСОБА_2 п.М. повторно звернувся в суд із заявою про забезпечення позову.

У поданій ним заяві про забезпечення позову зазначає, що необхідність вжиття заходів забезпечення позову полягає у тому, що можливість вільного розпорядження відповідачами квартирою за адресою АДРЕСА_2, що належить відповідачам на праві спільної часткової власності та набута в порядку спадкування, а також транспортними засобами утруднить та зумовить неможливість виконання у майбутньому рішення суду у разі задоволення позову, оскільки фактично вільне розпорядження майном може призвести до його реалізації, перепродажу (на користь інших осіб), а тому він не зможе захистити свої права під час виконання судового рішення, якщо таке буде постановлено в його користь.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_2 .М., суд першої інстанції зазначив, що не існує реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у разі невжиття заходів забезпечення позову. Позивач не подав обґрунтування свого припущення про забезпечення позову шляхом накладення арешту.

З висновком суду колегія суддів апеляційного суду Львівської області не погоджується.

Відповідно до ст. 149 ЦПК суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини 2 ст.149 ЦПК забезпечення позову допускається як до пред»явлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені у статі 150 ЦПК.

Як вбачається із матеріалів справи, заочним рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 19 грудня 2016 року задоволено позов ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_6 149 748 грн. за договором позики.

Рішення суду набрало законної сили та 08.06.2017 року державним виконавцем Залізничного ВДВС м.Львова ОСОБА_7 у виконавчому провадженні № 54076266 було винесено постанову про арешт майна боржника.

Під час виконавчого провадження стало відомо, що боржник ОСОБА_6 визнаний померлим, а все майно в порядку спадкування успадкували відповідачі по справі. Відтак, виконавче провадження у справі було закрито.

20.10.2017 року позивач по справі ОСОБА_2 звернувся позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 тобто відповідачів по справі, як спадкоємців померлого ОСОБА_6 про стягнення коштів в межах суми спадкового майна.

30 січня 2018 року по справі постановлено заочне рішення про задоволення позову в повному обсязі.

20 квітня 2018 року Залізничним районним судом м.Львова заочне рішення Залізничного районного суду м.Львова від 30 січня 2018 року скасовано та призначено справу до розгляду в загальному порядку.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідачі по справі ОСОБА_4, ОСОБА_5 не з»являються на виклики суду, спір не вирішений та та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

З метою ефективного захисту прав позивача, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити заяву ОСОБА_2 та забезпечити позов.

Відповідно до ст. 376 ч.1 п.3, 4 підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.3,4, 383, 384, 391 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 25 квітня 2018 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити заяву ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову.

Накласти арешт на ? частину квартири загальною площею 61,2 кв.м., реєстраційний номер об»єкта нерухомого майна: 01, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 та належить ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про прийняття спадщини №2-1457 виданого 16.09.2009 року Другою Львівською державною нотаріальною конторою (ОСОБА_7 місця реєстрації ОСОБА_4: 79000 АДРЕСА_4, ІПН НОМЕР_1).

Накласти арешт на ? частки квартири загальною площею 61,2 кв.м. реєстраційний номер об»єкта нерухомого майна: 01, що знаходиться за адресою АДРЕСА_5 та належить ОСОБА_5 на підставі Свідоцтва про право на спадщину №2-1453, виданого 16.09.2009 року Другою Львівською державною нотаріальною конторою (адреса місця проживання ОСОБА_5 АДРЕСА_4, ІПН НОМЕР_2).

Накласти заборону відчуження на транспортні засоби, що належать ОСОБА_4, яка проживає ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, а саме:

- Ford Transit Conneсt, фургон маловантажний-В, 2011 р.в. № кузова WF0TXXERPTBJ97034 д.н.з.ВС 2786 ЕМ;

-Ford Escord 1.8D фургон маловантажний-В, номер кузова НОМЕР_3, д.н.з. НОМЕР_4.

Накласти заборону на відчуження на транспортний засіб, що належить ОСОБА_5, що проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2, а саме: Mercedes- Benz 170v, універсал- В, 2006 р.в., № кузова WDD2452321J183423,д.н.з. ВС 7858 СТ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду на протязі тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку визначеному ст.ст.389, 391 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 09 липня 2018 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: О.Ф.Павлишин

ОСОБА_8