22-ц/775/512/2018(м)
Суддя-доповідач Гаврилова Г.Л.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

Єдиний унікальний номер 266/182/18

Номер провадження 22-ц/775/512/2018(м)

31 липня 2018 року місто Маріуполь

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді Гаврилової Г.Л.

суддів - Ткаченко Т.Б., Пономарьової О.М.

сторони:

позивач - ОСОБА_2,

відповідач - ОСОБА_3

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 14 травня 2018 року, у складі судді Д'яченко Д.О.,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 про зміну розміру та способу стягування аліментів на користь ОСОБА_3 В обґрунтування позовних вимог, повідомила, що рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 04 квітня 2013 року з неї були стягнуті аліменти на користь ОСОБА_3 на її утримання в розмірі ? частки всіх видів заробітку/доходів щомісячно, починаючи з 21 березня 2013 року. На теперішній час вона не має можливості утримувати матір, тому що за станом здоров'я втратила роботу та не має постійного доходу, крім того, її син ОСОБА_4 є інвалідом 2 групи, тому позивачка змушена допомагати йому. Позивачу стало відомо, що 29 вересня 2014 року між ОСОБА_3 та Територіальною громадою міста Маріуполя в особі Маріупольської міської ради був укладений спадковий договір №2723, відповідно до якого Набувач зобов'язаний виконувати передбачені в спадковому договорі розпорядження Відчужувача і в разі смерті останнього набуває право власності на належне Відчужувачу нерухоме майно, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Вважає, що її мати ОСОБА_3 не потребує матеріальної допомоги в тому розмірі, що отримує зараз, тому що її матеріальне становище значно вище ніж у неї, оскільки отримує пенсію ,допомогу від Набувача згідно спадкового договору, та аліменти від неї у розмірі ? від середньостатистичного заробітку . Просить суд змінити розмір та спосіб стягування аліментів на користь відповідача ОСОБА_3 на її утримання в розмірі ? частини всіх видів доходів щомісячно на аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 300 грн. щомісячно.

Рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 14 травня 2018 року у задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну способу та розміру стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері відмовлено .

Не погодившись з вказаним рішення суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу та, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 14 травня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції, під час розгляду справи, не було враховано наявні в матеріалах справи докази, а саме: розмір пенсії відповідача, яка складає 2945,97 грн., що є більш ніж сума прожиткового мінімуму, відсутність у неї доходу за період з 1 кварталу 2015 року по 3 квартал 2017 року, та факт укладення спадкового договору між ОСОБА_3 та Територіальною громадою міста Маріуполя в особі Маріупольської міської ради. Таким чином, судом не було враховано співставлення майнового становища сторін справи.

В ухвалі про відкриття апеляційного провадження учасникам справи було надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

20 липня 2018 року відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якій ОСОБА_3 зазначає, що вона є пенсіонеркою, ІНФОРМАЦІЯ_1, інвалідом 2 групи. Посилаючись на поганий стан здоров'я, зазначає, що не в змозі пересуватися без сторонньої допомоги по квартирі, на вулицю не виходить. На лікарські засобу витрачає 6000 грн. на рік, а Маріупольською міською радою згідно до спадкового договору №2723 відшкодовується лише 2000 грн. на рік. Зазначає, що, оскільки вона дуже погано чує та бачить, декілька років не виходить на вулицю, та пересувається лише за допомогою милиць, вона не має можливості самостійно готувати їжу, та обслуговувати себе, тому уклала договір з агентством «Уют-Сервіс» про надання послуг доглядальниці. За шість місяців 2018 року, наданих агентством послуг, нею було сплачено 1900 грн. Отже, вважає що судове рішення, яким позивачу відмовлено у задоволені позову, є законним.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

За змістом ч.ч. 4, 6 ст. 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ (справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб); справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (ч. 4 ст. 274 ЦПК), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд даної справи з ознаками малозначності згідно із ч.ч. 4, 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, обговоривши доводи апеляційної скарги та взявши до уваги доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 04 квітня 2013 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 на її утримання в розмірі ? частки всіх видів заробітку/доходу щомісячно, починаючи з 21 березня 2013 року, та позивачем не надано достатніх доказів для зменшення розміру аліментів, шляхом зміни способу та розміру аліментів.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_3 є матір'ю позивача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 04 квітня 2013 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 на її утримання в розмірі ? частки всіх видів заробітку/доходу щомісячно, починаючи з 21 березня 2013 року. (а.5)

Згідно розрахунку заборгованості по аліментам наданого Приморським відділом державної виконавчої служби міста Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області, заборгованість ОСОБА_2 по аліментам станом на 30 квітня 2018 року становить 18911,64 грн. ( а.с.64)

Відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є інвалідом 2 групи загального захворювання. ( а.с. 5)

Згідно довідки Центрального об'єднаного управління ПФУ міста Маріуполя Донецької області від 14 березня 2018 року №7609/04, ОСОБА_3 отримує пенсію у зв'язку із втратою годувальника у розмірі 2945,97 грн. щомісячно. (а.с.54)

Як вбачається з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, щодо отриманих доходів ОСОБА_2 за період з 1 кварталу 2015 року по 3 квартал 2017 року інформація про доходи відсутня. (а.с.14)

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_3 проживає та зареєстрована в однокімнатній квартирі № 14, житловою площею 11,7 кв.м.,що розташована у АДРЕСА_3, та яка належить їй на праві приватної власності. ( а.с. 11)

Згідно спадкового договору №2723 від 29 вересня 2014 року ОСОБА_3 та Територіальна громада міста Маріуполя в особі Маріупольської міської ради уклали спадковий договір, згідно якого Набувач у разі смерті Відчужувача набуває право власності на належну їй однокімнатну квартиру № 14, житловою площею 11,7 кв.м.,що розташована у АДРЕСА_3, та у свою чергу зобов'язується закріпити соціального працівника Відчужувачу, відшкодовувати щомісячно витрати по сплаті житлово-комунальних послуг у розмірі , що не перевищує 5 неоподатковуваних податком мінімумом доходів громадян, що становить 17 гривень, тобто суму , що не перевищує 85 гривень, забезпечувати першочергову планову госпіталізацію, забезпечувати ліками, згідно з переліком зареєстрованих в Україні лікарських засобів, у випадку, якщо Відчужувач за станом здоров'я переходить в стан лежачого хворого, йому гарантується негайна госпіталізація з послідуючим безкоштовним лікуванням, утриманням та доглядом на весь час перебування. (а.с. 43-44)

Згідно ст. 51 статті Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Згідно із ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов'язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає.

Отже, за приписами даної статті право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи.

Відповідно до ст. 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Інших дітей у ОСОБА_3, крім ОСОБА_2, не має.

Задовольняючи позовні вимоги прокурора Приморського району міста Маріуполя, що діяв в інтересах ОСОБА_3, про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь своєї матері ,Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у своєму рішенні від 04 квітня 2013 року взяв до уваги, що позивачка є особою похилого віку, непрацездатною, інвалідом 2 групи, тривалий час страждає захворюваннями, з приводу яких потребує постійного медикаментозного лікування, отримує пенсію, розмір якої не забезпечує їй належне матеріальне забезпечення. Відповідач є працездатною особою, тобто має право реалізувати своє право на працю, має задовільний стан здоров'я, інші аліментні зобов'язання відсутні. З урахування відсутності інших дітей у ОСОБА_3 , суд прийшов до висновку , що розмір аліментів у вигляді 1/4 частки заробітку /доходів ОСОБА_2 на утримання непрацездатної матері щомісячно буде відповідати реальним можливостям відповідача.

Звертаючись із позовними вимоги щодо зменшення розміру аліментів та зміни способу стягнення аліментів, позивач ОСОБА_2 посилалась на те, що вона не отримує дохід, має повнолітню дитину інваліда 2 групи, якій матеріально допомагає, та за відповідачкою здійснює догляд Територіальна громада міста Маріуполя в особі Маріупольської міської ради у відповідності до спадкового договору, що укладено між ними.

Відповідно до статті 204 Сімейного кодексу України визначається випадок, коли суд може звільнити дітей від обов'язку утримання своїх батьків, а також від обов'язку брати участь у додаткових витратах на батьків, а саме, коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків.

Для застосування даної статті необхідно довести винну поведінку батьків, пов'язану з їх ухиленням від виконання своїх батьківських обов'язків. Обов'язок доведення ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків покладається на дітей.

Даних, що ОСОБА_3 ухилялась від свого обов'язку щодо виконання своїх батьківських обов'язків , матеріали справи не містять.

Згідно статті 195 Сімейного кодексу України (у редакції,що діяла на час призначення аліментів) заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення.

Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Згідно до частини 2 статті 195 Сімейного кодексу України( у редакції, що діє з 08.07.2017 року) заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментам, наданого Приморським відділом державної виконавчої служби міста Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області, заборгованість ОСОБА_2 по аліментам з 01 грудня 2013 року по 30 квітня 2018 року становить 18911,64 грн. та розраховувалась державним виконавцем у порядку, визначеною ч.2 ст. 195 Сімейного кодексу, як особі, що не працює. (а.с.64)

Отже, доводи апеляційної скарги, що у позивача змінився матеріальний стан, оскільки згідно даних податкової інспекції, вона не отримує доходів, судова колегія не приймає до уваги, оскільки з 01.12.2013 року у позивача також були відсутні дані про доходи, та це не перешкоджало їй сплачувати аліменти.

У свою чергу, судова колегія приймає до уваги, що позивачка є працездатною особою, тобто має право реалізувати своє право на працю, має задовільний стан здоров'я, та у неї відсутні інші аліментні зобов'язання.

Доводи позивача, що вона надає матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину ОСОБА_4, який є інвалідом 2 групи, не підтверджено матеріалами справи.

Згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого №77 від 24.12.2016 року, вбачається, що ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_3, мешкає за адресою: АДРЕСА_1, тоді як ОСОБА_6 мешкає за адресою: АДРЕСА_2. (а.с.7)

Крім того,згідно акту огляду МСЄК від 07.07.2016 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, призначена друга група інвалідності за загальним захворюванням строком до 07.07.2018 року, та доказів, що йому було поновлено групу інвалідності, матеріали справи не містять. ( а.с. 8)

Посилання позивача на наявність спадкового договору між ОСОБА_3 та Територіальною громадою міста Маріуполя в особі Маріупольської міської ради, згідно якого Набувач зобов'язаний закріпити ОСОБА_3 соціального працівника, відшкодовувати щомісячні витрати про сплаті ЖКП, забезпечувати планову госпіталізацію, не впливає на обов'язок відповідача здійснювати свої конституційні обов'язки щодо піклування та надання матеріальної допомоги своїй матері, до того, ж витрати на комунальні послуги, згідно п. 2.1 спадкового договору не можуть перевищувати 85 гривень на місяць.

Згідно виписки з медичної карти стаціонарно хворого, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є інвалідом другої групи, одинока, страждає на декілька хронічних захворювань, за станом здоров'я потребує оперативне лікування катаракти та носіння слухового апарату. Потребує постійний прийом медичних препаратів та лікування в умовах «стаціонару на дому» ( а.с. 41, 42)

У зв'язку з безпорадним станом, відповідач ОСОБА_3 уклала договір з Агентством «Уют-Сервіс» за № 583 щодо надання послуг доглядальниці згідно якого попередньо сплатила послуги у розмір 1900 гривень за 6 ( шість місяців), строком до 14 січня 2019 року ( а.с. 87-89)

Отже,суд прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для зміни способу та розміру стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері шляхом стягнення аліментів у розмірі 300 гривень щомісячно, оскільки сам факт наявності багатьох хронічних захворювань відповідача, зокрема, і ДОА колінних суглобів, що змушує її ходити на милицях, її вік, інвалідність, критичне зниження зору та слуху, передбачає необхідність лікування, потреби у постійному сторонньому нагляді, вартість яких (ліків, послуг, їжі та інше) виходить за межі пенсійного забезпечення відповідача.

Отже, переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги , судова колегія погоджується з висновками суду щодо відмови у задоволенні позову, а доводи апеляційної скарги про порушення норм матеріального права є безпідставними.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, та є безумовною підставою для скасування рішення у справі не встановлено.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381,382 ЦПК України колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 14 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 02 серпня 2018 року.

Головуючий Гаврилова Г.Л.

Судді Ткаченко Т.Б.

Пономарьова О.М.