Справа № 472/643/18
Провадження № 2-н/472/24/18
Веселинівський районний суд Миколаївської області
СУДОВИЙ НАКАЗ
10 липня 2018 року смт. Веселинове
Матеріалами справи встановлено, що між ВАТ "ЕК "Миколаївобленерго" (правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПАТ "Миколаївобленерго") та ОСОБА_1 24.06.2009 року було укладено договір про користування електричною енергією № НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_1.
Відповідно до пунктів 20, 22 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабітену Міністрів від 26 липня 1999 року за № 1357 розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше десятого числа наступного місяця і здійснюється за розрахунковими книжками.
Однак, в порушення умов договору боржник не розрахувався з енергопостачальником за спожиту електричну енергію, внаслідок чого виникла заборгованість по оплаті наданих послуг.
Таким чином, стягненню підлягає заборгованість за спожиту електроенергію станом на 12.03.2018 року в сумі 493 гривні 84 копійки.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо: заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.
У відповідності до ст.ст. 141, 164 ЦПК України, Закону України "Про судовий збір" з боржника підлягає стягненню 176, 20 гривень судового збору на користь держави.
Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 168 ЦПК України під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обгрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.
Частиною 1 ст. 167 ЦПК України передбачено, що розгляд заяви про видачу судового наказу проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.
Згідно з вимогами ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 525, 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, ст. ст. 160-164, 167, 168 ЦПК України, -
Судовий наказ після набрання ним законної сили видати стягувачу.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 Цивільного процесуального кодексу України, боржник має право протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Заява про скасування судового наказу подається в суд у письмовій формі та має відповідати вимогам ч. 3, ч. 4 та ч. 5 ст. 170 Цивільного процесуального кодексу України.
Відповідно до ч. 3 ст.171 ЦПК України, у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз'яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. В ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому ст. 444 цього Кодексу.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 172 Цивільного процесуального кодексу України, у разі ненадходження до суду заяви від боржника про скасування судового наказу протягом п'яти днів після закінчення строку на її подання судовий наказ набирає законної сили.
Суддя Веселинівського районного суду
Миколаївської області Л.О. Орленко