Дата документу 12.07.2018 Справа № 554/2877/18
Провадження №2/554/1907/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2018 року м. Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави в складі:

головуючого судді Блажко І.О.

при секретарі Кучеренко В.В.

за участю відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості , -

в с т а н о в и в :

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В якому прохали: стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 28 100 грн. 11 коп. за кредитним договором №б/н від 20.01.2012, яка складається з наступного: 1823,56 грн. - заборгованість за кредитом; 24 162,26 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 300,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1314,29 грн. - штраф (процентна складова) та судові витрати у розмірі 1 762 грн. Зазначивши, що відповідно до укладеного договору № б/н від 20.01.2012 ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 2 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ПАТ КБ "ПриватБанк" свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява 20.01.2012 разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до п. 2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Пунктом 1.1.7.12. Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.03.2018 має заборгованість - 28 100,11 грн.

23 квітня 2018 року ухвалою суду відкрито провадження у справі. (а.с.44)

16 травня 2018 року ухвалою суду відкладено розгляд справи, через відсутність даних про повідомлення відповідача. (а.с.54)

15 червня 2018 року ухвалою суду відкладено розгляд справи, для отримання відповідачем позовної заяви з додатками. (а.с.72)

В судове засідання представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» не з'явився, зазначивши у позовній заяві про розгляд справи без участі представника банку, що позовні вимоги підтримують повністю, проти винесення заочного рішення не заперечують. Також надали суду відповідне клопотання. 10 липня 2018 року представник позивача надав суду відповідь на заяву, в якій проти застосування терміну позовної давності заперечували. Також зауважили, що згідно виписки по рахунку, вбачається, що відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов»»язання за кредитом, що свідчить про те, що відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобов'язання за договором, через що посилання відповідача про те, що він не був ознайомлений з умовами кредитування не має прийматись судом до уваги. (а.с.2, 42, 75-77).

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 проти позову заперечував прохав відмовити в повному обсязі. Прохав прийняти до уваги міркування викладені у заяві про застосування строку позовної давності при винесенні рішення у цивільний справі. Посилаючись на те, що 23.04.2018 ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із позовною заявою про стягнення боргу, посилаючись на те, що 20.01.2012 між банком та ОСОБА_2 укладено договір про надання банківських послуг, який складався із заяви відповідача, Умов і правил надання банківських послуг та Тарифів банку. За умовами цього договору ПАТ КБ "ПриватБанк" надало ОСОБА_2 на платіжну картку грошові кошти у вигляді кредитного ліміту, сума якого визначена в 2000 грн. 00 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Посилаючись на те, що відповідач й далі продовжує ухилятися від виконання зобов'язань за кредитним договором від 20.01.2012, ПАТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь зазначену заборгованість у сумі 28100 грн. 11 коп. З 31.12.2014 відповідач припинив сплату коштів із погашення кредиту, а в січні 2015 року строк дії картки закінчився, відповідач нову картку не отримував. ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовною заявою про захист свого порушеного права у квітні 2018 року. Як вбачається з кредитного договору, строк повернення кредитних коштів становить до січня 2015 року. Банк звернувся до суду із вказаним позовом лише 23.04.2018, що прямо вказує на пропущення строку позовної давності, тому прохає застосувати до позовних вимог позовну давність та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. (а.с.61-64).

Суд, заслухавши відповідача ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову повністю.

Судом встановлено, що 20.01.2012між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено договір №б/н від 20.01.2012, згідно якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 2 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку «Універсальна», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що підтверджується копією заяви на отримання кредиту від 20.01.2012, котра підписана ОСОБА_1(а.с.7).

Частиною 1 ст.634 ЦК України, передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У відповідності з ч.2 ст.639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до ст.207 ЦК України, правочин (в тому числі договір) вважається укладеним в письмовій формі, якщо її зміст, зафіксовано в одному або кількох документах, якими обмінялися сторони. Стаття 207 ЦК України не передбачає вичерпний перелік таких документів, тому наряду з листами та телеграмами можуть використовуватися і інші засоби зв'язку, наприклад електронний. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Тобто, в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві позичальника, Умовах надання банківських послуг, Правилах користування платіжною карткою та Тарифах. Укладення кредитного договору таким чином чинному законодавству України не суперечить. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії задля придбання, припинення або зміну цивільних прав та обов'язків, що за змістом ч. 1 ст. 202 ЦК України вказує на вчинення двостороннього кредитного договору, складовими якого виступають заяви, Умови, Правила та Тарифи, з якими позичальник ознайомлений, про що свідчить підпис в заяві.

Таким чином, кредитні правовідносини виникли між сторонами в порядку, передбаченому ч.1 ст.634 ЦК України шляхом приєднання.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Банк виконав свої зобов'язання перед ОСОБА_1 надавши останньому кредитні кошти у вигляді кредитного ліміту в сумі, строки та на умовах, передбачених договором на платіжну картку, що підтвердив в судовому засіданні відповідач.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором.

Згідно ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст.525 ЦК України, встановлено заборону односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, відповідач зобов'язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та законодавства.

У відповідності до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконання з настанням цієї події.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання.

Згідно ч.1 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідач ОСОБА_1 в терміни, встановлені договором, свої зобов'язання не виконував, щомісячно кредит не сплачував.

У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором № б/н від 20.01.2012 року відповідач ОСОБА_1 станом на 31.03.2018 має заборгованість перед ПАТ КБ «ПриватБанк» з яких: заборгованість за кредитом - 1 823 грн. 56 коп.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 24 162 грн. 26 коп. (а.с. 4-6).

Статтею 546 ЦК України, передбачена можливість забезпечення виконання зобов'язання неустойкою.

Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, а згідно п. 3 цієї статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового стягнення за кожен день прострочення виконання.

Крім того, за порушення умов договору позивачем відповідачу нараховано: заборгованість за пенею та комісією - 300 грн.; 500 грн. 00 коп. - штрафу (фіксована частина) та 1 314 грн. 29 коп. штрафу (процентна частина).

Всього сума заборгованості складає - 28 100 грн. 11 коп. (1823,56+24162,26+300+500+1314,29), що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.4-6).

Такий розмір заборгованості є обґрунтованим, здійснений відповідно до умов договору та підтверджений наданими до суду розрахунками (а.с.4-6).

Пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. В матеріалах справи відсутні будь-які належні докази погашення кредитної заборгованості за договором.

Як слідує із матеріалів справи, ОСОБА_1 згідно кредитного договору б/н від 12.01.2012 отримав картки №119872, №905262, остання з яких має термін дії до листопада 2016 року. (а.с.78)

Таким чином, враховуючи норми закону та докази що містяться в матеріалах справи можна дійти висновку, що правовідносини між сторонами тривають й належним чином зобов'язання не виконані та кредитором не прийняті.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Тобто, позовна давність - це встановлений законом строк, протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати примусового здійснення або захисту свого права шляхом подання позовної заяви до суду.

Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ч.1 ст. 259 ЦК України).

Відповідно по даному договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов'язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту.

Кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки.

Згідно роз'яснень, п.31 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», враховуючи положення п.7 ч.13 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів», у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого мину. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до дадаткових вимог.

Відповідно до п.п.1.1,7.31. Умов договору строк позовної давності за кредитним договором, щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) був збільшений до 50 років.

Даний кредитний продукт має певні особливості та відмінності від інших кредитних договорів. Безпосередньо в загальноприйнятих договорах істотні умови мають чіткий строк виконання та точний щомісячний платіж визначений чітко в грошових одиницях - ануітет, тощо.

Відповідно по даному договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов'язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту.

Кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки.

Статтею 261 ЦК України встановлено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Верховний Суд України неодноразово висловлювався відносно сроку виконання зобов"язань по кредитам, що надаються у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитні картки, а саме 19.03.2014 справа № 6-14цс14 та 18.06.2014 справа №6-61цс 14 «Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається, після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору."

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося порушення.

Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. Тобто, несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк перевипущеної картки до останнього дня листопада 2016 року.

Таким чином, банк звернувся до суду з позовом до відповідача 23.04.2018 - до спливу строку позовної давності (а.с.1-3).

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позову, так як ОСОБА_1 порушив зобов'язання, що призвело до настання правових наслідків, встановлених договором та законом.

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" є правонаступником прав та обов'язків закритого акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", у зв'язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 змінено найменування позивача з ЗАТ КБ "ПриватБанк" на ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", про що зазначено у п.1.6. Статуту ПАТ КБ "ПриватБанк" (а.с.38).

Судові витрати по справі сплачені позивачем при подачі позовної заяви до суду складають 1 762 грн. (а.с.39).

Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Також стягнути з ОСОБА_1 судові витрати сплачені позивачем при подачі позову. Керуючись ст.ст.12, 81,130,131, 141, 229, 263, 354 ЦПК України, суд ,-

в и р і ш и в :

Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити повністю.

Стягнути з громадянина України, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м.Полтава, зареєстрований - АДРЕСА_2 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» , рахунок №3111, МФО №305299, 01001, м.Київ, вулиця Грушевського, 1Д - заборгованість за кредитним договором б/н від 20 січня 2012 року укладеним між публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 28 100 (двадцять вісім тисяч сто) гривень 11 (одинадцять) копійок, витрати по сплаті судового збору в сумі 1 762 (тисяча сімсот шістдесят дві) гривні, всього 29 862 (двадцять дев»ять тисяч вісімсот шістдесят дві) гривні 11 (одинадцять) копійок.

Складання поновного тексту відкладено на 5 (п»ять) робочих днів 18 липня 2018 року.

Позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» , рахунок №3111, МФО №305299, 01001, м.Київ, вулиця Грушевського, 1Д.

Відповідач - громадянин України, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м.Полтава, зареєстрований - АДРЕСА_2 ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після спливу строку на подачу апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана.

Суддя І.О.Блажко