Справа №: 343/914/18
Провадження №: 2/0343/423/18
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2018 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Лицура І.М.,

секретаря Бойків В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в місті Долина Івано-Франківської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, в якому просив змінити розмір аліментів, що стягуються з нього за рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 06.10.2009 року в твердій грошовій сумі в розмірі 400,00 грн. щомісячно, на стягнення їх в розмірі 100,00 грн. щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивував тим, що рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 06 жовтня 2009 року з нього щомісячно стягуються аліменти на користь відповідачки на утримання їх неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 400,00 грн. до її повноліття. На даний час сума стягуваних аліментів є для нього великою, оскільки він є інвалідом II групи загального захворювання і розмір його пенсії у 2018 році складає 1452,00 грн. на місяць. За рішенням суду з пенсії щомісячно відраховують 726,00 грн. аліментів на утримання дитини, тобто 50 % від розміру пенсії. Незадовільний стан його здоровя не дає можливості працевлаштуватися, в нього немає коштів на лікування, оплату комунальних послуг, незважаючи на те, що потрібно купувати продукти харчування та одяг, тому він знаходиться в безвихідній ситуації. Протягом останніх двох років він тричі перебував на стаціонарному лікуванні у Радивилівській районній лікарні з діагнозом: розсіяний склероз, церебро-спінальна форма, ремітуюче-рецидивуючий перебіг, ступінь важкості ІІІ-ІV, спастичний тетрапарез з перевагою в нижніх кінцівках, мозочково-атактичний синдром, виражене порушення функції ходи. Крім того, неодноразово проходив курс лікування та обстеження в Рівненській обласній лікарні та Рівненській центральній міській лікарні. Враховуючи наведені обставини, в звязку з погіршенням стану здоровя та складним матеріальним становищем він змушений звернутися в суд з даним позовом.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, зіславшись на вищевикладені обставини, просив позов задоволити та змінити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь відповідачки на утримання їх неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 06.10.2009 року в твердій грошовій сумі в розмірі 400,00 грн. щомісячно, на стягнення їх в розмірі 100,00 грн. щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідачка в судове засідання не зявилася та не повідомила про причини своєї неявки, незважаючи на те, що про дату, час та місце розгляду справи була належно повідомлена у встановленому законом порядку, що підтверджується повідомленням про направлення їй рекомендованого поштового відправлення.Відзив та заперечення проти позову від відповідачки не надходили, тому суд постановив ухвалу про заочний розгляд даної справи у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного:

У відповідності до вимог ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенціїї ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягненню нею повноліття.

Відповідно до ч.1 ст. 192 даного Кодексу, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Аналіз статті 192 Сімейного кодексу України свідчить про те, що за позовом платника аліментів суд може зменшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: зміни його матеріального чи сімейного стану; погіршення його здоров'я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Даний перелік обставин, які можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Обов'язок доказування наявності наведених обставин покладається на позивача.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується виконавчим листом № 2-596/2009, виданим Долинським районним судом Івано-Франківської області 12.11.2009 року (а.с. 2), рішенням цього суду від 06.10.2009 року задоволено позов ОСОБА_2 та стягнуто на її користь з ОСОБА_1 аліменти в розмірі 400,00 грн. щомісячно на утримання їх неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, які проводити з 26.05.2009 року і до досягнення дитиною повноліття.

Як на підставу своїх позовних вимог про зменшення аліментів, стягуваних на користь відповідачки на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 з 400,00 грн. до 100,00 грн., позивач посилається на погіршення його матеріального стану, а саме: те, що він не працевлаштований, є інвалідом другої групи загального захворювання, тяжко хворіє, що не дає йому змоги сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі, визначеному рішенням суду від 06.10.2009 року.

Так, з довідки № 220, виданої Рідківською сільською радою Радивилівського району Рівненської області 27.04.2018 року (а.с. 5) встановлено, що ОСОБА_1 не працює з 31.05.2011 року згідно запису № 16 трудової книги БТ-1 № 9666973.

Про те, що позивачу встановлено другу групу інвалідності загального захворювання, свідчить довідка до акту огляду МСЕК серії АВ № 0702447 від 23.02.2017 року (а.с. 13).

В звязку з встановленням інвалідності позивачу, йому призначена пенсії по інвалідності, яка з січня по травень 2018 року становила 1452,00 грн., що підтверджується довідкою про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії № 639, виданою Дубенським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Рівненської області 14.05.2018 року (а.с. 6).

Викладене вище свідчить про погіршення матеріального стану та здоровя позивача як платника аліментів після ухвалення рішення Долинським районним судом Івано-Франківської області 06.10.2009 року.

Однак, ті обставини, що позивач не працює та з 23.02.2017 року є інвалідом ІІ групи загального захворювання, на думку суду, не можуть служити підставою для зменшення розміру аліментів, які він сплачує на утримання своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_4 згідно рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 06.10.2009 року в розмірі 400,00 грн., оскільки вказаний розмір є значно меншим від розміру прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років, що станом на червень 2018 року становить 1860,00 грн.

При цьому суд враховує, що після сплати аліментів, з урахуванням розміру пенсії, позивачу залишиться сума в 2,5 рази більша від розміру стягуваних аліментів.

За таких обставин, з урахуванням пріоритету інтересів неповнолітньої дитини, суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів за безпідставністю позовних вимог.

На підставі викладеного, ст. 27 Конвенціїї ООН про права дитинист.ст. 180, 192 Сімейного кодексу України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», керуючись ст.ст. 263-265,280-282 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Заочне рішення може бути переглянуто Долинським районним судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідачки, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Івано-Франківської області в 30-денний строк з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цивільним процесуальним кодексом України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1, що проживає за адресою: 35513, Рівненська область, Радивілівський район с.Рідків вул. Центральна, 37, ІПН: НОМЕР_1.

Відповідачка: ОСОБА_2, що проживає за адресою: 77500, Івано-Франківська область Долинський район с.Гериня вул. Б.Хмельницького, 109.

Суддя: