СПРАВА №717/367/18

УХВАЛА

27 червня 2018 року смт. Кельменці

Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Телешмана О.В. розглянувши заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення, -

позивач ОСОБА_2 в судове засідання з'явилася,

представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання з'явилася;

відповідач ОСОБА_1 в судове засідання з'явилася,

представник відповідача ОСОБА_4 в судове засідання з'явився,

розглянувши заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 15.05.2018 року у справі № 717/367/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим будинком, суд -

ВСТАНОВИВ:

Відповідач ОСОБА_1 подала до Кельменецького районного суду Чернівецької області заяву, в якій просить:

Скасувати заочне рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 15.05.2018 року у справі № 717/367/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим будинком.

15.05.2018 року Кельменецький районний суд Чернівецької області ухвалив заочне рішення по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим будинком.

Відповідно до ст.284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Відповідач ОСОБА_1 підтримала заяву про перегляд вказаного вище заочного рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області та просить задовольнити її заяву. Також відповідача ОСОБА_1М та пояснила, що вона отримала першу повістку 23.03.2018 року. В подальшому її інтереси в даній справі представляв ОСОБА_4 вона проживала в спірному житловому будинку з березня 1988 року та разом з чоловіком ОСОБА_5 проводила там ремонт. Нічого нового вони не будували. Зареєструвалася в даному житлі вона в 2006 році, а зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 в 2011 році.

Представник відповідача ОСОБА_4 заяву підтримав повністю та пояснив, що відповідач 30.04.2018 року уповноважила його представляти її інтереси в даній справі на підставі довіреності. Він здійснив відповідні запити для отримання доказів, що відповідач є співвласником спірного житла, тому він не мав можливості подати зустрічний позов. Також 02.05.2018 року та 14.05.2018 року він подавав заяви про відкладення розгляду даної справи, оскільки він як адвокат брав участь в кримінальних провадженнях, які були призначені на 15.05.2018 року, тобто на ту дату, коли відбувався розгляд даної справи. Коли до нього хтось з суду зателефонував 02.05.2018 року та повідомив йому по телефону, що розгляд справи відкладено на 15.05.2018 року, то він повідомив, що не зможе бути присутнім в судовому засіданні, тому 10.05.2018 року він подав відповідне клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з його неявкою через зайнятість в інших справах. Суду необхідно було узгодити з ним дату наступного засідання, як це за звичай по нормальному робиться в інших судах, а з ним дату засідання на 15.05.2018 року суд не узгодив.

Крім того, з довідок Бузовицької сільської ради Кельменецького району Чернівецької області , які додані до заяви про перегляд заочного рішення суду та акту опитування свідків вбачається, що спірне житло мало статус колгоспного двору і відповідач ОСОБА_1, яка прожила в даному будинку з 1988 року та брала участь у веденні спільного господарства з ОСОБА_5, є співвласником даного житла і не може бути позбавлена права власності на нього та, відповідно, права проживання в даному житлі. При новому розгляді справи буде заявлено зустрічний позов та будуть відповідні клопотання до суду про витребування доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_5 був членом колгоспу і дане спірне житло належало до колгоспного двору.

Представник позивача ОСОБА_3 пояснила, що відповідач та її представник не з'являлися в судові засідання без поважних причин та не повідомляли суд про причини неявки. Зокрема, представник відповідача двічі просив суд відкласти розгляд справи на будь яку іншу дату, проте не з'являвся в судове засідання. Участь представника відповідача як адвоката в судових засідання в інших судах не є поважною причиною неявки в судове засідання. Також представник відповідача не зазначив та не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували ту обставину, що спірне житло належало до колгоспного двору. Надані представником відповідача довідки сільської ради та акти опитування свідків не є доказами, які мають істотне значення для справи.

Позивач ОСОБА_2 пояснила, що рішення суду є законним і заява про перегляд даного рішення не підлягає задоволенню.

З матеріалів цивільної справи № 717/367/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим будинком вбачається, що ухвалою суду від 21.03.2018 року прийнято позовну заяву ОСОБА_2 до розгляду та відкрито провадження в даній справі. Також ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного провадження. Згідно даної ухвали було призначено судове засідання по даній цивільній справі на 13 годину 30 хвилин 20 квітня 2018 року в залі судових засідань Кельменецького районного суду Чернівецької області, який розташований в смт. Кельменці Чернівецької області, вул. Сагайдачного 39 А.

Відповідачу ОСОБА_1 було запропоновано до 16 квітня 2018 року подати: до Кельменецького районного суду Чернівецької області відзив на позов та всі письмові та електронні докази ( які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; позивачу, іншим відповідачам, а також третім особам копію відзиву та доданих до нього документів. У разі неподання відзиву на позов суд вирішуватиме справу за наявними матеріалами; до Кельменецького районного суду Чернівецької області заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

ОСОБА_1 отримала копію ухвали 23.03.2018 року, про що свідчить Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ( а.с.18) та подала заяву про відкладення розгляду даної справи ( а.с.20, 23). Дану обставину в судовому засіданні також підтвердила відповідач ОСОБА_1 20.04.2018 року суд відкладав розгляд даної справи на 02.05.2018 року ( а.с.27-28) за клопотанням позивача про надання їй правової допомоги.

Представник відповідача ОСОБА_4 02.05.2018 року подав клопотання про відкладення розгляду даної справи і 02.05.2018 року суд відклав розгляд даної справи на 15.05.2018 року ( а.с.36-38). Представник відповідача ОСОБА_4 10.05.2018 року повторно подав клопотання про відкладення розгляду даної справи і в судове засідання 15.05.2018 року не з'явився без поважних причин.

Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до ч.5 ст. 130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Таким чином суд вважає, що відповідач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_6 були повідомлені про дату, час та місце судового засідання, яке відбулося 15.05.2018 року, відповідач та її представник не з'явилися в судове засідання без поважних причин, відповідач не подав відзив і позивач та її представник не заперечували проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення.

Відповідно до ч.3 ст.287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: залишити заяву без задоволення; скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Представник відповідача ОСОБА_6 та відповідач ОСОБА_1 не з'явилися в судове засідання та не подали відзив на позовну заяву без поважних причин. Суд вважає, що участь представника відповідача в інших судових засіданнях не є поважною причиною неявки до суду. Крім того відповідно до імперативної норми ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Також представник відповідача ОСОБА_6 посилається на докази довідки Бузовицької сільської ради Кельменецького району Чернівецької області та акт опитування свідків, які не мають істотного значення для правильного вирішення справи, оскільки вони не підтверджують факту права власності відповідача на спірне майно, в тому числі як на майно колгоспного двору.

Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5, а згодом аналогічними Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року за № 5-24/26, та Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Згідно зі змістом цих Вказівок суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім'ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади.

Зокрема, вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12.05.1985 року № 5-24/26, вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69 визначався порядок ведення погосподарських книг як особливої форми статистичного обліку, який здійснювався в УРСР та згодом в Україні. В подальшому такий облік проводився відповідно до Інструкції по веденню по господарського обліку в сільський Радах народних депутатів, затвердженої Наказом Міністерства статистики України від 22.02.1995 року № 48, зареєстровано в Міністерстві Юстиції України 23.03.1995 року за № 83/619, яка втратила чинність 17.07.2000 року. Тобто вказані вище нормативно правові акти вказують на ведення по господарського обліку та на записи в по господарських книгах, як на статистичний облік, а не як правовстановлюючі документи.

Суд вважає, що відповідач та його представник не вказали в заяві належних та допустимих доказів, що даний двір був зареєстрований у встановленому порядку, як колгоспний та мав статус колгоспного двору, тобто, що спірне нерухоме майно належало до суспільної групи колгоспних дворів і відповідач брала значну участь працею чи коштами в господарстві двору. Суд відхиляє доводи та посилання відповідача та його представника на довідки Бузовицької сільської ради Кельменецького району Чернівецької області та акт опитування свідків, як на підтвердження факту належності даного майна до майна колгоспного двору, оскільки дані довідки не підтверджують статус спірного житла, як майна колгоспного двору і з даних документів не вбачається, що ОСОБА_5 станом на 15.04.1991 року залишався членом колгоспу і відповідач брала значну участь працею чи коштами в господарстві двору.

Крім того, в судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 пояснила, що в спірному майні вони з ОСОБА_5 здійснювали ремонт, проте нічого не будували.

Також, з наявного в матеріалах справи договору дарування житлового будинку від 07.03.2012 року вбачається, що ОСОБА_5 спірний будинок належав на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 29.11.1995 року, а не на підставі свідоцтва про право власності на колгоспний двір.

Крім того, представник відповідача вважає, що суд позбавив відповідача права звернутися до суду на підставі вказаних вище та інших доказів із зустрічним позовом.

Суд відхиляє дані доводи представника відповідача, оскільки відповідно до ч.1 ст. 193 ЦПК України відповідач має право предявити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Ухвалою суду від 21 березня 2018 року про прийняття позовної заяви до розгляду та про відкриття провадження у справі відповідачу було запропоновано подати відзив до 16.04.2018 року. Проте, відповідач та її представник не подали ні відзив, ні зустрічний позов як до 16.04.2018 року, так і до дня ухвалення рішення суду.

Таким чином, суд вважає, що суд не порушував право відповідача на подання зустрічного позову.

Крім того, відповідно до ч.4 ст.277 ЦПК України відповідач та його представник в установлений судом строк та до початку розгляду справи по суті без поважних причин не подали заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження,

Суд вважає, що відповідач та його представник не зявилися в судове засідання без поважних причин, не подали відзив на позовну заяву без поважних причин, і докази, на які вони посилалися під час розгляду заяви про перегляд заочного рішення не мають істотного значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 - 4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.3,4 ст.287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суд вважає, що відповідач та його представник не вчинили всіх необхідних процесуальних дій для доведення під час судового розгляду тих обставин, на які вони посилаються під час розгляду заяви про перегляд заочного рішення, тому скасування заочного рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 15.05.2018 року по справі № 717/367/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим будинком лише з тих підстав, на які посилаються відповідач та його представник на час розгляду заяви про перегляд заочного рішення, з метою надання їм додаткової можливості подати відповідні докази, які вони не подали до суду без поважних причин під час розгляду справи по суті, буде порушенням принципу змагальності.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що заочне рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 15.05.2018 року по справі № 717/367/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим будинком не підлягає скасуванню і заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 15.05.2018 року у справі № 717/367/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим будинком слід залишити без задоволення.

Керуючись ч.1 ст.280, ст. 284, ч.3 ст.287, 288 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 15.05.2018 року у справі № 717/367/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим будинком залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Телешман О.В.