АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2018 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Каратаєвої Л.О., Пидищи М.М.

при секретарі Кравцовій Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: Сектор громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Бабушкінського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття їх з реєстрації

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2012 року, -

В С Т А Н О В И В:

13 серпня 2012 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом, за яким просила суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: м. Дніпропетровськ, ж/м Тополя-2АДРЕСА_1 внаслідок відсутності цих осіб понад встановлені строки за правовими підставами врегульованими ст.ст. 71,72 ЖК України; зобовязати СГІРФО Бабушкінського РВ ДМУ УМВС в Дніпропетровській області зняти з реєстрації відповідачів у жилому приміщенні за вказаною адресою, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачі по справі зареєстровані у спірній квартирі, але ніколи в ній не проживали. Позивач та її діти - ОСОБА_6 та ОСОБА_7, зареєстровані та проживають в квартирі №17, що знаходиться у будинку 22, корпус 2 по ж/м Тополя-2 міста Дніпропетровська. Відповідачі з моменту реєстрації в зазначеній квартирі не проживають, комунальні послуги не оплачують. Насправді відповідачі проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.3-4).

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2012 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: Сектор громадянства імміграції та реєстрації фізичних осіб Бабушкінського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття їх з реєстрації задоволено.

Визнано ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, такими, що втратили право користування квартирою №17 що знаходиться у будинку №22, корпус 2 по ж/м Тополя-2 міста Дніпропетровська.

Зобов'язано Сектор громадянства та реєстрації фізичних осіб Бабушкінського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області зняти з реєстраційного обліку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, за адресою №17 що знаходиться у будинку №22, корпус 2 по ж/м Тополя-2 міста Дніпропетровська (а.с.28-29).

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2015 року заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2012 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено ( а.с.136-141).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 вересня 2017 року, касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (а.с.173-175).

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с. 65-68).

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно п.9 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Судом 1 інстанції було встановлено, що у квартирі №17 що знаходиться у будинку №22, корпус 2 ж/м Тополя-2 міста Дніпропетровська зареєстровані та проживають ОСОБА_8 із своїми синами - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Разом із ними зареєстровані, але з моменту реєстрації не проживають без поважних причин ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

Задовольняючи позовні вимоги суд 1 інстанції, керуючись ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. ст. 71, 72 Житлового кодексу України, та враховуючи, що відповідачі по справі не мешкають в спірній квартирі понад шість місяців без поважних причин, дійшов висновку про наявні підстави щодо визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою №17 у будинку №22, корпус 2, по ж/м Тополя-2 міста Дніпропетровська.

Вказані висновки суду 1 інстанції відповідають обставинам справи та нормам матеріального й процесуального права.

Так, відповідно до ст. 71 ЖК Української PCP при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Статтею 72 ЖК Української PCP встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Тимчасова відсутність особи може бути безперервною, але не повинна перевищувати шести місяців. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до житлового приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. Таким чином, у разі встановлення судом факту лише тимчасової відсутності наймача за місцем проживання, строк якого не перевищує шести місяців, підстав для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщення, немає.

При цьому, під тимчасовою відсутністю розуміються такі випадки, коли особа протягом певного часу не проживає в жилому приміщенні, але інтересу щодо користування ним не втрачає в силу закону. Тимчасова відсутність повинна нести безперервний характер. Якщо особа повертається на місце проживання, вважається, що переривається і строк тимчасової відсутності. Разом із тим обставиною, яка перериває шестимісячний строк, не може вважатися епізодичні появи особи не з метою постійного проживання, а з метою лише утримати за собою житло.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно зясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності, (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо), суд може продовжити пропущений строк.

Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, в звязку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі ордеру на житлове приміщення № 2657 серія 1 від 15 листопада 1978 року ОСОБА_9 у користування була надана трикімнатна квартира № 17 житловою площею 42,93 кв.м, яка розташована в будинку № 22 корпусу № 2 на ж/м Тополя-2 в м. Дніпропетровську на підставі рішення виконкому Індустріальної райради депутатів трудящих м. Дніпропетровська від 15 вересня 1978 року № 626 на склад сімї - чотири особи: ОСОБА_9- основний квартиронаймач, ОСОБА_10 - дружина, ОСОБА_11 - син, ОСОБА_12 - дочка (а. с. 24).

Згідно з довідкою КЖЕП - 36 від 10 серпня 2012 року № 162 у квартирі № 17 будинку № 22 корпус № 2 на ж/м Тополя-2 зареєстровані позивач ОСОБА_2 з 29 жовтня 1993 року, її син ОСОБА_6 з 29 жовтня 1993 року, її син ОСОБА_7 з 06 лютого 2007 року, дружина брата - відповідач ОСОБА_3 з 20 березня 1998 року, та діти брата: син ОСОБА_4, з 03 вересня 1998 року та син ОСОБА_5 з 06 лютого 2007 року, які зазначені позивачем в позовній заяві відповідачами.

Основним квартиронаймачем є позивач, що підтверджується рішенням виконавчого комітету Бабушкінської районної у місті Дніпропетровську ради від 19 червня 2009 року № 265/3 про зміну умов договору найму житлових приміщень, де вирішено змінити умови договору найму житлових приміщень та переоформити особові рахунки на житлові приміщення в квартирі № 17 будинку № 22, корпус № 2 на ж/м Тополя-2 з наймача ОСОБА_9 на його дочку ОСОБА_2; склад сім'ї вісім осіб, в тому числі: батько ОСОБА_9, мати ОСОБА_10, син ОСОБА_7, син ОСОБА_6, невістка ОСОБА_3, племінник ОСОБА_4, племінник ОСОБА_5 (а.с. 23).

Спірна квартира належить на праві комунальної власності Дніпропетровській міській раді, балансоутримувачем є КЖЕП-36.

Згідно з актом комісії КЖЕП-36 від 23 серпня 2012 року встановлено, що ОСОБА_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6 прописані за адресою ж/м Тополя-2АДРЕСА_2, але не проживають за вищевказаною адресою, речей побуту належних названим особам в квартирі не виявлено, ознак проживання не виявлено. За висновком вказаної комісії ОСОБА_3, ОСОБА_4, та ОСОБА_5 на ж/м Тополя-2АДРЕСА_2 не проживали. Факт не проживання засвідчений мешканцями квартир № 18, № 17, заяви мешканців прикладені (а.с.22).

Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції, керуючись ст.ст. 71, 72 ЖК України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ухвалив рішення, яке відповідає вимогам чинного законодавства та підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Доводи апеляційної скарги, щодо того, що позивачем створено перешкоди відповідачу у користуванні спірним житловим приміщенням, у звязку із чим вона не проживала з дітьми у спірній квартирі більше шести місяців, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки на відповідача покладено обовязок доведення поважності причин відсутності за місцем реєстрації понад шість місяців, однак апелянт не надав доказів суду які б свідчили про створення позивачем перешкод відповідачу у користуванні спірним житловим приміщенням.

Апелянт не скористалася наданими їй правами, не обґрунтувала свої заперечення проти позову та доводи апеляційної скарги, не надала суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Інші доводи, приведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду 1 інстанції, яким у досить повному обсязі зясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2012 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: