Справа № 372/54/18 Головуючий у І інстанції Зінченко О. М.
Провадження № 22-ц/780/2665/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 55 26.06.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 червня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області

у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

ОСОБА_1 (суддя-доповідач), ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 06 квітня 2018 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_5 Плюс» до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обовязків, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2018 року ТОВ «ОСОБА_5 Плюс» звернулось до суду з вказаним позовом та просило стягнути з ОСОБА_4 на свою користь шкоду, завдану ним під час неналежного виконання трудових обовязків, в сумі 125 413 грн. 36 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_4 знаходився в трудових відносинах з ТОВ «ОСОБА_5 Плюс» з 01 квітня 2010 року по 23 травня 2017 року. З 01 квітня 2013 року відповідач працював механізатором. 08 липня 2016 року між сторонами було укладено договір про повну матеріальну відповідальність. У квітні-травні 2017 року під час виконання трудових обовязків механізатор ОСОБА_4 здійснив неякісне налаштування сівалки Гаспардо та сівалки Амазоне ED, агрегатованої з трактором Landini, з порушенням технології вирощування сільськогосподарських культур, що стало причиною невнесення посівного матеріалу до ґрунту при посіві. Такі дії відповідача призвели до нерівномірних сходів соняшника (поле № 3) та кукурудзи (поле № 15), а також відсутності сходів соняшника (поле № 2). У звязку з порушенням трудових обовязків ОСОБА_4 завдав підприємству пряму майнову шкоду, а саме знищення (зіпсування) посівного матеріалу (насіння кукурудзи та соняшнику), міндобрив та паливно-мастильних матеріалів.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 06 квітня 2018 року позов ТОВ «ОСОБА_5 Плюс» задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції через неправильне застосування норм матеріального права та порушення процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач вказує, що судом першої інстанції не надано належної оцінки тим фактам, що ОСОБА_4 не було ознайомлено з посадовою інструкцією, та з тим, що на тракториста (механізатора) покладено обовязки щодо технологічного процесу вирощування. Позивачем не надано жодного доказу, що саме ОСОБА_4 в робочий час здійснив неякісне налаштування сівалок, які здійснювали посів соняшника та кукурудзи, оскільки на вказаних полях посівну діяльність здійснювали взагалі інші особи. Судом не надано жодної оцінки тим доказам, якими позивач підтверджував факт порушення саме відповідачем технології вирощування сільськогосподарських культур, що призвело до нерівномірних сходів соняшника та кукурудзи, а також відсутності сходів соняшника (поле № 2), у звязку з невнесенням посівного матеріалу до ґрунту при посіві.

07 червня 2018 року від ТОВ «ОСОБА_5 Плюс» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач вказує, що посада, яку обіймав ОСОБА_4 належить до категорії працівників, з якими може бути укладено договір про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення цілості майна та інших цінностей. У додатку до договору про повну матеріальну відповідальність від 08 липня 2016 року зазначено, що ОСОБА_4, працюючи у ТОВ «ОСОБА_5 Плюс», дає підписку про те, що ознайомлений з правилами роботи і зобовязується в повному обсязі виконувати всі встановлені правила щодо прийому та видачі товарно-матеріальних цінностей та коштів, а також дотримуватись порядку та терміну подання звітності. Крім того, відповідач був ознайомлений з посадовою інструкцією тракториста (механізатора) сільськогосподарського виробництва, що підтверджується його особистим підписом.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмово провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмово провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засідання.

Судом встановлено, що з 01 квітня 2010 року по 23 травня 2017 року ОСОБА_4 перебував у трудових відносинах з ТОВ «ОСОБА_5 Плюс» (а.с.17).

Відповідно до наказу № ТАП9-34 від 01 квітня 2013 року ОСОБА_4 прийнятий на посаду механізатора ТОВ «ОСОБА_5 Плюс» (а.с.15).

08 липня 2016 року між ТОВ «ОСОБА_5 Плюс» та ОСОБА_4 укладено договір про повну матеріальну відповідальність (а.с.20-21).

Наказом по ТОВ «ОСОБА_5 Плюс» від 10 травня 2017 року № 03 створено робочу комісію по обстеженню посівів кукурудзи та соняшнику (а.с. 22).

З акту від 11 травня 2017 року складеного комісією в складі директора ТОВ «ОСОБА_5 Плюс» ОСОБА_6, інженера-економіста ОСОБА_7, обліковця ОСОБА_8, бухгалтера ОСОБА_9, вбачається, що при обстеженні поля № 2 виявлено відсутність сходів соняшника на площі 6,5 га., у звязку з не внесенням посівного матеріалу до ґрунту при посіві (а.с.23).

При обстеженні поля № 3 комісією виявлено нерівномірні (недружні) сходи соняшника на площі 5 га, у звязку з неправильним налаштуванням сівалки Гаспардо агрегатованою з трактором Landini (а.с.24).

При обстеженні поля № 15 комісією виявлено нерівномірні (недружні) сходи кукурудзи на площі 22 га, у звязку з неправильним налаштуванням сівалки Амазоне ED агрегатованою з трактором Landini (а.с.25).

Згідно наказу № ТАГ00000001 НОМЕР_1 від 11 травня 2017 року ОСОБА_4 звільнено з посади тракториста на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України (а.с.43).

Згідно довідки по розрахунку загальної суми збитку, отриманого від порушення технологічних норм посіву соняшника та кукурудзи № 26/12 від 26 грудня 2017 року, загальна сума збитку, понесеного від порушення технологічних вимог по полях № 2, 3, 15 складає 125 413 грн. 36 коп. (а.с.26).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач в порушення обовязків, передбачених посадовою інструкцією, здійснив неякісне налаштування сівалки Гаспардо та сівалки Амазоне ED, агрегатованої з трактором Landini, з порушенням технології вирощування сільськогосподарських культур, що стало причиною невнесення посівного матеріалу до ґрунту при посіві та призвело до знищення посівного матеріалу, а також міндобрив та паливно-мастильних матеріалів.

Однак, апеляційний суд не може погодитися з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обовязків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.

Отже, підставою настання матеріальної відповідальності працівників є трудове майнове правопорушення, тобто невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обовязків, в результаті чого підприємству, установі чи організації була завдана майнова шкода.

У абз. 2 п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» судам розяснено, що, виходячи з вимог цивільного процесуального законодавства, суд у кожному випадку зобовязаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й обєктивного зясування обставин, від яких згідно зі ст. ст. 130, 135-3, 137 КЗпП України залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, зясувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обовязки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягає його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника.

Відсутність підстав чи однієї з умов матеріальної відповідальності звільняє працівника від обовязку відшкодувати заподіяну шкоду.

Відповідно до ст. 138 КЗпП України обовязок доведення наявності умов для покладення матеріальної відповідальності на працівника лежить на роботодавці.

Отже, звертаючись до суду з даним позовом, позивач повинен надати докази та довести, що саме винними, протиправними діями відповідача підприємству була завдана пряма дійсна шкода.

З матеріалів справи вбачається, що з 01 квітня 2010 року по 23 травня 2017 року ОСОБА_4 перебував в трудових відносинах з ТОВ «ОСОБА_5 Плюс», та з 01 квітня 2013 року працював механізатором на даному підприємстві.

ТОВ «ОСОБА_5 Плюс» вказує на те, що 08 липня 2016 року між сторонами укладено договір про повну матеріальну відповідальність, відповідно до умов якого, ОСОБА_4, приймає на себе повну матеріальну відповідальність за всі в установленому порядку передані йому під звіт роботодавцем товарно-матеріальні цінності та кошти, а також за ті товарно-матеріальні цінності й кошти, що будуть надходити йому під звіт протягом усього терміну дії цього договору. Однак, під час виконання трудових обовязків у квітні-травні 2017 року, відповідач допустив їх порушення.

У звязку з цим, наказом по ТОВ «ОСОБА_5 Плюс» від 10 травня 2017 року № 03 створено робочу комісію по обстеженню посівів кукурудзи та соняшнику, в ході роботи якої було виявлено:

-відсутність сходів соняшника на площі 6,5 га поля № 2 у звязку з не внесенням посівного матеріалу до ґрунту при посіві;

-нерівномірні (недружні) сходи соняшника на площі 5 га поля № у звязку з неправильним налаштуванням сівалки Гаспардо агрегатованою з трактором Landini;

-нерівномірні (недружні) сходи кукурудзи на площі 22 га поля № 15 у звязку з неправильним налаштуванням сівалки Амазоне ED агрегатованою з трактором Landini.

За змістом ч. 2 ст. 130 КЗпП України умовами настання матеріальної відповідальності працівника є: 1) пряма дійсна шкода; 2) протиправна поведінка працівника; 3) вина в діях чи бездіяльності працівника; 4) прямий причинний звязок між протиправною і винною дією чи бездіяльністю працівника і шкодою, яка настала.

Таким чином, деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Причинний звязок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обовязковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала обєктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди

Вимогами ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись до суду з позовом, ТОВ «ОСОБА_5 Плюс» зазначає, що саме через неналежне виконання посадових обовязків відповідачем підприємству була завдана матеріальна шкода.

Однак, в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, позивачем не надано доказів щодо винного порушення відповідачем посадових обовязків і наявності причинного звязку між його протиправною поведінкою і завданою підприємству шкодою.

Посилання позивача на неякісне налаштування сівалок та невнесення посівного матеріалу до ґрунту не можуть бути прийняті до уваги, оскільки як на момент посіву так і на даний час такі факти порушення ОСОБА_4Ф посадових обовязків не були зафіксовані, а отже, є недоведеними.

Апеляційний суд також не приймає до уваги надані акти від 11 травня 2017 року, оскільки вони встановлюють лише факти нерівномірності сходження урожаю та відсутності сходів, однак не можуть свідчити, що це сталось внаслідок винної протиправної поведінки відповідача.

Фактично, позивач обґрунтовує свої доводи щодо нерівномірності сходження урожаю соняшника та кукурудзи, а також відсутності сходів соняшника лише припущеннями.

Розглядаючи справу по суті, суд першої інстанції неповно зясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, що у відповідності до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позову.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При подачі апеляційної скарги ОСОБА_4 сплатив судовий збір в розмірі 2 821 грн. 80 коп. Оскільки апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги ОСОБА_4 та прийняття постанови про відмову у задоволенні позову, сплачені ним судові витрати підлягають стягненню на його користь з позивача.

На підставі викладено та керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 06 квітня 2018 року скасувати та прийняти постанову.

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_5 Плюс» до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обовязків відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_5 Плюс», юридична адреса вул. Дружби, 6, с. Трипілля, Обухівський район, Київської області, , на користь ОСОБА_4, місце реєстрації вул. Дружби, 2, с. Трипілля, Обухівський район, Київської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, судовий збір у розмірі 2 821 (дві тисячі вісімсот двадцять одна) гривня 80 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Сержанюк А.С.

ОСОБА_3