Справа № 523/4552/18
Провадження №2/523/2955/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" червня 2018 р.Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Аліна С.С.

при секретарі - Юденко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області про зняття арешту з майна та оголошення заборони на його відчуження,-

Встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про зняття арештуз нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1, який накладений 19.03.2007р. реєстратором Одеської філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України; реєстраційний номер обтяження: 4654143; Заявник: Перша Державна виконавча служба у Суворовському районі міста Одеси; Підстава: Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АА №344619, від 11.12.2006р., Перша ДВС у Суворовському районі м. Одеси, державний виконавець Білоконь Н.О.

Обґрунтовує свої вимоги тим, що 11.12.2006 року, державним виконавцем Білоконь Н.О. був накладений арешт на все майно, яке належить ОСОБА_1 та оголошено заборону на його відчуження.

Про наявність даної постанови мені стало позивачу ОСОБА_1 стало відомо випадково у грудні 2017 року.

13 грудня 2017 року від відповідача, на звернення позивача ОСОБА_1, він отримав відповідь, згідно якої його повідомили про те, що відповідно до даних, що містяться в ЄДРВП та АСВП встановити в рамках якого виконавчого провадження винесена дана постанова неможливо. Також згідно п.9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, термін зберігання становить 3 роки, саме тому виконавчі провадження 2006 року знищені.

Підстав для накладення арешту на майно, яке належить позивачу ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження не було.

Позивач ОСОБА_1 є власником квартири за №29 в будинку №3 по вулиці Махачкалінській в місті Одесі.

19.03.2007р., реєстратором Одеської філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, накладений арешт на квартиру АДРЕСА_1, реєстраційний номер обтяження: 4654143. На сьогодні позивач ОСОБА_1 має намір розпорядитися належним йому майном, проте через наявність арешту він позбавлений можливості це зробити. Таким чином, арешт накладений на майно порушує його право власності.

Сторони в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Позивач надав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність.

У звязку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача, який був повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280-281 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, про те, що позов є не обґрунтованим, є не доказаним, тому не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, про те, що відповідно до договору купівлі-продажу від 26.08.1999 року, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2, реєстровий №2-1708, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.8);

Відповідно до листа Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області №15660 від 13.12.2017 року, 11.12.2006 року, державним виконавцем Білоконь Н.О. накладений арешт майна боржника та заборону на його відчуження АА №344619 (реєстраційний №4654143). Відповідно до даних, що містяться в ЄДРВП та АСВП встановити в рамках якого виконавчого провадження винесена дана постанова неможливо. Також згідно п.9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, термін зберігання становить 3 роки, саме тому виконавчі провадження 2006 року знищені (а.с.11);

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав від 13.12.2017 року за №107346348, накладено арешт на майно, яке належить ОСОБА_1 - квартиру АДРЕСА_1, який накладений 19.03.2007р. реєстратором Одеської філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України; реєстраційний номер обтяження: 4654143; Заявник: Перша Державна виконавча служба у Суворовському районі міста Одеси; Підстава: Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АА №344619, від 11.12.2006р., Перша ДВС у Суворовському районі м. Одеси, державний виконавець Білоконь Н.О. (а.с.12);

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 03.06.2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" при розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно зясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, неухильно дотримуватись при цьому як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і положень про належність та допустимість доказів.

Відповідно до ч.4 ст.59 Закону України "Про виконавче провадження", визначено випадки зняття арешту з майна боржника державним виконавцем, а у всіх інших випадках відповідно до ч.5 ст.59 цього ж Закону арешт може бути знятий з усього майна боржника або його частини за рішенням суду.

Суд розглянув справу в межах позовних вимог, створивши учасникам процесу усі необхідні умови для надання, витребування доказів, користуючись принципом змагальності сторін.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до правил ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлено, про те, що позивач не надав суду доказів в обґрунтування позовних вимог.

Також, суд вважає, що позивач не довів суду ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, тому враховуючи викладене позовні вимоги ОСОБА_1 до Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області про зняття арешту з майна та оголошення заборони на його відчуження задоволенню не підлягають.

При таких обставинах, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 316-317, 319, 321, 391 ЦК України, Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 41 Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження», п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03.06.2016 року №5 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна", керуючись ст. ст. ст. 81, 259, 263-265, 280-281 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН:НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) до Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області (65102, м.Одеса, вулиця 1-ша Сортирувальна,36Г) про зняття арешту з майна та оголошення заборони на його відчуження відмовити.

Копію заочного рішення направити сторонам по справі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення..

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Рішення складено та підписано 21.06.2018 року.

Суддя Аліна С.С.