Справа № 181/451/18
Провадження № 2/181/160/18
"19" червня 2018 р. смт. Межова
Межівський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого: судді Гончаренка О.О.,
з участю секретаря судового засідання Яківець А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с.м.т. Межова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки та піклування Межівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав,
10 травня 2018 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки та піклування Межівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав.
В обґрунтування своїх позовних вимог зазначено, що вона спільно з відповідачем проживала без реєстрації шлюбу в Російській Федерації. Від фактичних шлюбних відносин ІНФОРМАЦІЯ_6 року у них народився син ОСОБА_3. За наявності різного роду непорозумінь позивач повернулась до України, разом з малолітній сином ОСОБА_3, який перебуває на неї утриманні та з 2017 року відвідує КЗДО «Межівський ясла-садок №3 «Барвінок», проживає у її батьків. Відповідач всупереч інтересам дитини батьківські обов'язки не виконує, матеріальної допомоги на утримання не надає, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, життям дитини не цікавиться, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу та отриманням сином освіти. На даний момент ОСОБА_2 знаходиться у розшуку за вчинення ним кримінального правопорушення, його місцезнаходження невідоме.
Просить позбавити батьківських прав відповідача у відношенні ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягає на задоволенні вимог. У разі неявки відповідача просить винести заочне рішення та позбавити його батьківських прав.
Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в яке не з'явився без поважних причин та без їх повідомлення.
Згідно з ч.6 ст.128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.
Ч.7 - у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається:
1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань;
2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Ч.8 - днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси
За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Дніпропетровській області, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, 17 грудня 2012 року зареєстрований у встановленому законом порядку по АДРЕСА_1
В зв'язку з тим, що суд не має відомостей про причину неявки відповідача, який був повідомлений належним чином, і який про причини своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав, суд відповідно до
ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
В зв'язку з тим, що позивач не заперечує проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд з його згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Третя особа - орган опіки та піклування Межівської РДА у судове засідання не з'явилася, надано суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі та не заперечують проти винесення заочного рішення.
В зв'язку з тим, що позивач не заперечує проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд з його згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом досліджені та надана оцінка таким доказам:
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, виданого повторно Труханівським територіальним відділом агентства записів актів громадянського стану Красноярського краю 20 грудня 2016 року, актовий запис №05, ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 року, батьком якого записано ОСОБА_2, а матір'ю - ОСОБА_1
Довідкою селищного комунального закладу освіти Межівський дошкільний навчальний заклад №3 «Барвінок» №26 від 12 лютого 2018 року підтверджується, що син позивача ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, дійсно відвідує ясельну групу «Калинка» КЗДО «Межівський ясла-садок №3 «Барвінок» з 2017 року по даний час. Вихованням дитини займається мама, батько дитину в дитсадку не відвідує, не приводить, не забирає, не приймає участі у навчально-виховному процесі та житті дитсадка.
Згідно довідки виконавчого комітету Межівської селищної ради №1620 від 13 лютого 2018 року до складу сім'ї позивача входить син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, батько ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, мати ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 та брат ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5.
Письмовими заявами ОСОБА_7 та ОСОБА_9, написаними в присутності головного спеціаліста з питань опіки та піклування служби у справах дітей Межівської ДРА від 25 лютого 2018 року підтверджується, що батько дитини ОСОБА_2 протягом півтора року до неї не з'являється, не піклується та не виховує його, взагалі життям дитини не цікавиться.
Актом обстеження умов проживання від 28 лютого 2018 року підтверджується, що в будинку за адресою: АДРЕСА_2 постійно проживають ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7, та ОСОБА_8 та
ОСОБА_4 Будинок огороджений з газовим обпаленням, у підсобному господарстві є кролі, в наявності маються меблі, забезпечені побутовою технікою, чисто, тепло та затишно. У ОСОБА_4 з мамою є власна кімната, забезпечений іграшками, мається необхідний одяг, взуття, розвиваючі матеріали, книги. Стосунки доброзичливі, мама та члени родини піклуються про хлопчика, матеріально допомагають, малолітній ОСОБА_4 відвідує дитячий дошкільний заклад. Батько понад півтора роки з дитиною не бачиться, не спілкується.
Висновком голови органу опіки та піклування Межівської РДА Дніпропетровської області №53-226/0/312-18 від 06 березня 2018 року підтверджується, що ОСОБА_2 вихованням дитини не займається, його здоров'ям не цікавиться, матеріальної допомоги не надає, турботи не виявляє, ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав стосовно малолітньої дитини ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Згідно ч.ч.4, 5 ст.19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.
Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
У відповідності з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Згідно ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину із пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться із дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини.
Встановлено, що обов'язки передбачені ст.150 Сімейного кодексу України щодо виховання та розвитку дитини відповідачем не виконується.
Згідно ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов?язків по вихованню дитини.
Пленум Верховного Суду України в п.п.15 та 16 Постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи.
Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її харчування, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначенні фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.
У відповідності до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи викладене суд приходить до висновку про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання дитини, і як наслідок необхідність застосування до нього на підставі п.2 ч.1 ст.164 СК України крайнього заходу - позбавлення батьківських прав.
Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.
Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності.
Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Отже, враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про позбавлення батьківських прав є обґрунтованими, підтвердженими зібраними у справі доказами та не спростованими у встановленому процесуальним законом порядку відповідачем, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов'язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються - на відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.19, 164, 166 СК України, ст.ст.2, 4, 81, 82, 96, 141, 142, 206, 259, 263-265, 268, 272, 273, 280, 284, 289 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 (місце реєстрації АДРЕСА_3, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (місце реєстрації АДРЕСА_4) про позбавлення батьківських прав задовольнити повністю.
Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав відносно ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 704 (семисот чотирьох) гривень 80 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення суду може бути подана через Межівський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя: О. О. Гончаренко