АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3427/18 Справа № 175/181/18 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Максюта Ж.І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2018 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Максюти Ж.І.,

суддів: Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

за участю секретаря - Гречишникової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2018 року

ОСОБА_2 на неправомірне рішення директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 у виконавчому провадженні № 54727135,-

ВСТАНОВИВ:

26 січня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаною скаргою, згідно уточнених вимог просив суд визнати неправомірним рішення директора Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_3 від 29.12.2017 у виконавчому провадженні №54727135 щодо відмови в задоволенні скарги ОСОБА_2 від 08.12.2017 у частині: «Визнати неправомірним рішення начальника управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4, викладене в листі від 06.10.2017 за вих. №Л-1909-02, щодо відмови направити ОСОБА_2 копію постанови про результати перевірки виконавчого провадження №54727135 за скаргою ОСОБА_2 від 22.09.2017». «Зобов'язати начальника управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4 направити ОСОБА_2 копію постанови про результати перевірки виконавчого провадження №54727135 за скаргою ОСОБА_2 від 22.09.2017». Зобов'язати директора Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_5 або іншу особу, яка буде виконувати обов'язки директора Департаменту ДВС Міністерства юстиції України, повторно розглянути скаргу ОСОБА_2 від 08.12.2017, подану у виконавчому провадженні №54727135, у частині: «Визнати неправомірним рішення начальника управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4, викладене в листі від 06.10.2017 за вих. №Л-1909-02, щодо відмови направити ОСОБА_2 копію постанови про результати перевірки виконавчого провадження №54727135 за скаргою ОСОБА_2 від 22.09.2017» «Зобов'язати начальника управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4 направити ОСОБА_2 копію постанови про результати перевірки виконавчого провадження №54727135 за скаргою ОСОБА_2 від 22.09.2017».

В обґрунтування скарги зазначив, що у провадженні Солонянського районного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області перебуває виконавче провадження №54727135 із примусового виконання рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07.06.2017 по справі №175/68/2017-ц про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 16 408, 20 грн.

На підставі ст.ст.19, 74 Закону України «Про виконавче провадження» він звернувся до начальника управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4 зі скаргою на бездіяльність начальника Солонянського районного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_7

Всупереч вимогам ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» (№1404-VIII) та розділу XII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2832/5), начальник управління ДВС ОСОБА_8 відмовився направити копію постанови №132/35/1/2017 від 30.09.2017 про результати розгляду скарги від 22.09.2017, про що повідомив листом від 06.10.2017 року.

08.12.2017 ОСОБА_2 звернувся до директора Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_3 зі скаргою щодо відмови начальника управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4 направити копію постанови про результати перевірки виконавчого провадження №54727135, яка була прийнята за результатами розгляду його скарги від 22.09.2017.

Директор Департаменту ДВС ОСОБА_3 вважає, що начальник управління ДВС ОСОБА_4 правомірно відмовив направити постанову про результати перевірки виконавчого провадження №54727135, яка була прийнята за результатами розгляду скарги від 22.09.2017, оскільки Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено направлення постанови про результати перевірки виконавчого провадження сторонам виконавчого провадження.

Заявник зазначає щодо неправомірності прийнятих рішень у виконавчому провадженні за №54742397, та звернувся до суду щодо захисту своїх порушених прав.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2018 рок скаргу ОСОБА_2, заінтересована особа: ОСОБА_3 на неправомірне рішення директора Департаменту ДВС ОСОБА_3 у виконавчому провадженні №54727135 задоволено.

Визнано неправомірним рішення директора Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_3 від 29.12.2017 року у виконавчому провадженні №54727135 до відмови в задоволенні скарги ОСОБА_2 від 08.12.2017 у частині:

«Визнано неправомірним рішення начальника управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4, викладене в листі від 06.10.2017 за вих. №Л-1909-02, щодо відмови направити ОСОБА_2 копію постанови про результати перевірки виконавчого провадження №54727135 за скаргою ОСОБА_2 від 22.09.2017».

«Зобов'язано начальника управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4 направити ОСОБА_2 копію постанови про результати перевірки виконавчого провадження №54727135 за скаргою ОСОБА_2 від 22.09.2017».

Зобов'язано директора Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_5 або іншу особу, яка буде виконувати обов'язки директора Департаменту ДВС Міністерства юстиції України, повторно розглянути скаргу ОСОБА_2 від 08.12.2017, подану у виконавчому провадженні №54727135, у частині:

«Визнати неправомірним рішення начальника управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4, викладене в листі від 06.10.2017 за вих. №Л-1909-02 щодо відмови направити ОСОБА_2 копію постанови про результати перевірки виконавчого провадження №54727135 за скаргою ОСОБА_2 від 22.09.2017»

«Зобов'язати начальника управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4 направити ОСОБА_2 копію постанови про результати перевірки виконавчого провадження №54727135 за скаргою ОСОБА_2 від 22.09.2017».

З вказаною ухвалою не погодився Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, та ухвалити нову, якою відмовити в задоволені скарги ОСОБА_2

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд неправильно витлумачив ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження», не застосував п.4, розділу 12 Інструкції з організації примусового виконання рішень, що затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, та інше.

Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано апеляційний суд Дніпропетровскої області та утворено Дніпровський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та ОСОБА_9.

У відповідності до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У звязку з цим справа підлягає розгляду апеляційним судом Дніпропетровської області.

В судове засідання суду апеляційної інстанції зявились сторони.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначив, що апеляційну скаргу вважає безпідставною та просив залишити її без задоволення,а оскаржувану апелянтом ухвалу без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За правилами статті 447 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини 1 статті 448 Цивільного процесуального кодексу України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Законом України «Про виконавче провадження «Виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії».

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи в провадженні Солонянського районного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області перебуває виконавче провадження №54727135 із примусового виконання рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07.06.2017 по справі №175/68/2017-ц про стягнення з ОСОБА_6 0.0. на користь ОСОБА_2 16 408, 20 грн.

22.09.2017, як стягувач у виконавчому провадженні №54727135, на підставі ст.ст.19, 74 Закону України «Про виконавче провадження» (№1404-//ІІІ) ОСОБА_2 звернувся до начальника управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4 зі скаргою «На бездіяльність начальника Солонянського районного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_7 у виконавчому провадженні №54727135».

За результатами розгляду вказаної скарги ОСОБА_2 від 22.09.2017 начальник управління ДВС ОСОБА_4 прийняв постанову №132/35/1/2017 від 30.09.2017, про що повідомив скаржника ОСОБА_2 листом від 06.10.2017 за вих. №Л-1909-02, однак, усупереч вимогам ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» (№1404-//ІІІ) та розділу XII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2832/5), відмовився направити ОСОБА_2 копію указаної постанови №132/35/1/2017 від 30.09.2017 року.

Рішення начальника управління ДВС ОСОБА_4 від 06.10.2017 за вих. №Л-1909-02 про відмову направити ОСОБА_2 постанову про результати перевірки виконавчого провадження №54727135 за результатами розгляду скарги від 22.09.2017 ОСОБА_2 оскаржив у порядку, передбаченому ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» до директора Департаменту ДВС Міністерства юстиції України.

Так, 08.12.2017 ОСОБА_2 звернувся до директора Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_3 зі скаргою щодо відмови начальника управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4 направити йому копію постанови про результати перевірки виконавчого провадження №54727135, яка була прийнята за результатами розгляду скарги ОСОБА_2 від 22.09.2017.

Листом від 29.12.2017 за вих. №/1-30571/20.4 директор Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_3 повідомив ОСОБА_2 про те, що в задоволенні його скарги від 08.12.2017 відмовлено в повному обсязі.

Перевіряючи скаргу ОСОБА_2 у своїй відповіді директор Департаменту ДВС ОСОБА_3 зазначив, що начальник управління ДВС ОСОБА_4 правомірно відмовив направити ОСОБА_2 постанову про результати перевірки виконавчого провадження №54727135, яка була прийнята за результатами розгляду його скарги від 22.09.2017, оскільки Законом України «Про виконавче провадження» (№1404-//ІІІ) не передбачено направлення постанови про результати перевірки виконавчого провадження сторонам виконавчого провадження.

Задовольняючи вимоги скарги, суд першої інстанції прийшов до правильного та обґрунтованого висновку про те, що рішення директора Департаменту ДВС ОСОБА_3 в якому він зазначив, що начальник управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4 правомірно відмовив направити ОСОБА_2 постанову про результати перевірки виконавчого провадження №54727135 є неправомірним.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції, і зазначає, що дії державного виконавця були вчинені не у відповідності до Закону та призвели до порушення прав та засад виконавчого провадження, закріплені у статті 2 Закону «Про виконавче провадження», відповідно до якої виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема, засад справедливості, неупередженості та об'єктивності, а також співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

Постанова про результати перевірки законності виконавчого провадження, прийнята за результатами розгляду скарги у виконавчому провадженні, є документом виконавчого провадження.

Із урахуванням положень ст.ст. 7, 8 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (№1403-УІІІ), пункту 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про державну службу» (№889-УІІІ), абзаців 1, 4 ч. З ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» (№1404-УІІ ), пунктів 2, 7 розділу XII Інструкції з організації примусового виконання рішень, ч. 1, ч. 4 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» (№1404-УІІІ) постанова начальника управління ДВС Головного управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4 №132/35/1/2017 від 30.09.2017 про результати перевірки виконавчого провадження №54727135 за скаргою від 22.09.2017 повинна була бути направлена скаржнику, як стороні виконавчого провадження, як адресату, який подав скаргу.

На підтвердження своєї заяви про, нібито, порушення судом першої інстанції норм матеріального права, апелянт стверджує про те, що суд першої інстанції неправильно застосував (витлумачив) положення ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» (№1404-//ІІІ), не застосував положення п. 4 розділу XII Інструкції з організації примусового виконання рішень, неправильно застосував (витлумачив) положення п. 7 розділу XII Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Крім цього, на підтвердження своєї заяви про, нібито, порушення судом першої інстанції норм процесуального права, апелянт стверджує про те, що судом першої інстанції порушено ч. 4 ст. 10 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а фактично зводяться до тлумачення норм діючого законодавства, яке регулює спірні правовідносини, на свою користь.

Таке твердження апелянта повністю суперечить положенням ст. 7 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (№1403-УИІ).

Так, ст. 7 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (№1403-//ІІІ) передбачено, що ідповідно до цього Закону державними виконавцями є керівники органів державної виконавчої служби, їхні заступники, головні державні виконавці, старші державні виконавці, державні виконавці органів державної виконавчої служби.

Державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом.

Отже, відповідно до положення ст. 7 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», і начальник управління ДВС ОСОБА_4, і директор Департаменту ДВС ОСОБА_3 є державними виконавцями і на них у повній мірі поширюються вимоги ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження».

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не застосовано п. 4, п. 7 розділу XII Інструкції з організації примусового виконання рішень не можуть бути прийняті до уваги, виходячи з наступного.

Положення даного пункту Інструкції з організації примусового виконання рішень не регулює правовідносини, які виникли між сторонами по справі №175/181/2018-ц.

Так, пунктом 4 розділу XII Інструкції з організації примусового виконання рішень передбачено, що постанова про проведення перевірки виконавчого провадження та витребування його матеріалів складається в кількох примірниках, з яких:один примірник надсилається до органу державної виконавчої служби, з якого витребувано виконавче провадження;другий примірник залишається в органі державної виконавчої служби, який витребував виконавче провадження;якщо перевірка виконавчого провадження здійснюється за дорученням керівника вищого органу державної виконавчої служби, примірник постанови надсилається також цій посадовій особі.

Отже, пункт 4 розділу XII. Інструкції з організації примусового виконання рішень регламентує, в скількох примірниках складається постанова про проведення перевірки виконавчого провадження та кому вона направляється для виконання.

Проте з матеріалів справи вбачається і не заперечувалось сторонами,що ОСОБА_2 як стягувач у виконавчому провадженні №54727135 не звертався до начальника управління ДВС ОСОБА_4 з проханням направити йому копію постанови про проведення перевірки виконавчого провадження.

Натомість, ОСОБА_10 посилався на те,що не отримував постанову про результати перевірки виконавчого провадження, яка є зовсім іншим документом.

Постанова про результати перевірки виконавчого провадження, яка прийнята за результатами розгляду скарги стягувача у виконавчому провадженні, є процесуальним рішенням посадової особи органу державної виконавчої служби, прийнятим за результатами розгляду скарги конкретного стягувача. Саме в цій постанові посадова особа зазначає своє рішення про результати розгляду скарги стягувача у виконавчому провадженні та мотиви свого рішення.

Постанова про результати перевірки виконавчого провадження є документом виконавчого провадження і, відповідно до положення ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», повинна бути доведена до відома сторін виконавчого провадження, оскільки після отримання такої постанови у сторін виконавчого провадження виникає право погодитися з цією постановою або оскаржити її в порядку та в строки, передбачені ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, пункт 4 розділу XII Інструкції з організації примусового виконання рішень, на який посилається апелянт в апеляційній скарзі, не регулює, ні порядок проведення перевірки виконавчого провадження, ні порядок складання і направлення постанови про результати перевірки виконавчого провадження, прийнятої за результатами розгляду скарги стягувача у виконавчому провадженні, а тому суд першої інстанції правомірно не застосовував положення даного пункту Інструкції з організації примусового виконання рішень при розгляді справи №175/181/2018-ц.

Крім того, посилання апелянта на те, що суд першої інстанції неправильно витлумачив положення пункту 7 розділу XII Інструкції з організації примусового виконання рішень є також безпідставним.

Так, пунктом 7 розділу XII Інструкції з організації примусового виконання рішень передбачено, що про результати перевірки законності виконавчого провадження виноситься постанова, у якій зазначаються: підстави перевірки виконавчого провадження;строки проведення перевірки;у мотивувальній частині - номер виконавчого провадження, реквізити виконавчого документа, дата відкриття виконавчого провадження, державний виконавець, який здійснює (здійснював) виконання, коротко зміст проведених виконавчих дій та їх відповідність вимогам чинного законодавства з посиланням на відповідну норму Закону;у резолютивній частині - висновок з урахуванням вимог законодавства щодо дій державного виконавця у виконавчому провадженні, у разі оскарження дій (бездіяльності) начальника органу державної виконавчої служби - щодо його дій, визначаються особа, яку зобов'язано вжити заходів щодо усунення порушень законодавства (у разі їх виявлення), особа, на яку покладено здійснення контролю за виконанням цієї постанови;строк виконання постанови; коло осіб, яким надсилаються копії постанови;інша необхідна інформація.

Якщо посадовою особою, зазначеною в абзацах третьому, п'ятому та шостому пункту 1 цього розділу, прийнято рішення про скасування постанови або іншого процесуального документа (або їх частини), винесених у виконавчому провадженні в резолютивній частині постанови про результати перевірки законності виконавчого провадження, зазначається постанова або документ, який скасовується (частина, яка скасовується).

У разі якщо під час перевірки виконавчого провадження виявлено порушення вимог Закону, посадова особа, зазначена в абзацах другому та четвертому пункту 1 цього розділу, в резолютивній частині постанови доручає начальнику органу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, провести дії, передбачені абзацами другим і третім частини третьої статті 74 Закону».

Отже, саме в резолютивній частині постанови про результати перевірки виконавчого провадження має бути зазначений висновок з урахуванням вимог законодавства щодо дій державного виконавця у виконавчому провадженні, у разі оскарження дій (бездіяльності) начальника органу державної виконавчої служби - щодо його дій.

Таким чином, постанова про результати перевірки, виконавчого провадження, яка прийнята за результатами розгляду скарги стягувача або іншого учасника виконавчого провадження (крім боржника) має бути в обов'язковому порядку доведена (надіслана) особі, яка подала цю скаргу тому, що саме в резолютивній частині цієї постанови зазначається висновок щодо рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи начальника органу державної виконавчої служби.

Із урахуванням вищезазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно застосував до спірних правовідносин положення пункту 7 розділу XII Інструкції з організації примусового виконання рішень, ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права,підстави для її скасування відсутні.

Судові витрати понесені у звязку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

керуючись ст.ст. 367, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 08 червня 2018 року.

Головуючий: Ж.І. Максюта

Судді: Е.Л. Демченко

ОСОБА_11