АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/879/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Грох Л.М.,

секретар судового засідання Задвірний В.І.,

з участю позивача ОСОБА_4,

її представника ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Житлово-будівельного кооперативу «Парадіз» про стягнення пені за договором пайової участі в будівництві за апеляційною скаргою Житлово-будівельного кооперативу «Парадіз» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 березня 2018 року,

встановив:

У липні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Житлово-будівельного кооперативу «Парадіз» (далі - ЖБК «Парадіз») про стягнення пені за договором пайової участі в будівництві.

ОСОБА_4 зазначила, що 22 квітня 2015 року сторони уклали договір пайової участі в будівництві №96/04, за умовами якого вона вступила до асоційованих членів ЖБК «Парадіз» та зобов'язалася прийняти участь у будівництві багатоповерхового житлового будинку по АДРЕСА_1, з метою одержання у власність трикімнатної квартири (будівельний номер НОМЕР_1) загальною площею 133,48 кв.м. ЖБК «Парадіз» зобов'язався до 31 жовтня 2016 року організувати та забезпечити будівництво об'єкту та здачу його в експлуатацію, а позивач, у свою чергу, взяла на себе обов'язок сплатити відповідачеві пайовий внесок у розмірі 1 781 958 грн. Вона виконала грошове зобов'язання за договором у повному обсязі та сплатила ЖБК «Парадіз» з урахуванням коливання курсу валют 1 869 141 грн пайового внеску, однак відповідач у визначений договором строк не ввів об'єкт в експлуатацію. ЖБК «Парадіз» прострочив термін виконання зобов'язання більш ніж на 90 днів, тому відповідно до п. 4.4 договору він має сплатити позивачеві пеню у розмірі 0,1% від суми сплаченого пайового внеску за кожний день прострочення за період з 1 листопада 2016 року до 27 липня 2017 року.

За таких обставин ОСОБА_4 просила суд стягнути з ЖБК «Парадіз» на свою користь 502 798 грн 66 коп. пені.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 березня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ЖБК «Парадіз» на користь ОСОБА_4 300 000 грн пені. В решті позову відмовлено.

Додатковим рішенням від 2 квітня 2018 року стягнуто з ЖБК «Парадіз» на користь ОСОБА_4 2 999 грн 41 коп. судового збору.

Суд виходив з того, що ЖБК «Парадіз» не виконав обов'язку за договором пайової участі в будівництві №96/04 від 22 квітня 2015 року щодо терміну здачі об'єкта в експлуатацію та має сплатити ОСОБА_4 пеню, розмір якої з урахуванням принципу розумності та справедливості підлягає зменшенню в силу ч. 3 ст. 551 ЦК України.

В апеляційній скарзі ЖБК «Парадіз» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в позові посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_4 виключено з членів ЖБК «Парадіз» у зв'язку з несплатою пайового внеску, а укладений сторонами договір пайової участі в будівництві розірвано відповідачем в односторонньому порядку, внаслідок чого ОСОБА_4 не вправі висувати вимогу до відповідача про стягнення пені; ЖБК «Парадіз» не є забудовником житлового будинку, який згідно закону здійснює будівництво об'єкта та вводить його в експлуатацію, тому умова договору про зобов'язання відповідача здати об'єкт в експлуатацію у термін до 31 жовтня 2016 року є нікчемною; суд не дав належної оцінки доказам у справі та дійшов помилкового висновку про сплату ОСОБА_4 1 869 141 грн пайового внеску.

ОСОБА_4 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що ЖБК «Парадіз» порушив зобов'язання за договором про пайову участь у будівництві, внаслідок чого суд обґрунтовано поклав на нього відповідальність у виді стягнення неустойки, також є правильними висновки суду про дійсність цього договору та виконання позивачем зобов'язання зі сплати пайового внеску.

Заслухавши учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що 22 квітня 2015 року між ЖБК «Парадіз» і ОСОБА_4 укладено договір пайової участі в будівництві №96/04, за умовами якого позивач вступила до асоційованих членів кооперативу та зобов'язалася прийняти участь у будівництві багатоповерхового житлового будинку по АДРЕСА_1, з метою одержання у власність трикімнатної квартири, будівельний номер НОМЕР_1, загальною площею 133,48 кв.м.

У свою чергу, ЖБК «Парадіз» зобов'язався організувати і забезпечити будівництво об'єкту та здачу його в експлуатацію у термін до 31 жовтня 2016 року, передати ОСОБА_4 у власність квартиру, обумовлену цим договором, за умови повної сплати нею пайового внеску не пізніше 3 жовтня 2016 року.

Згідно п. 2.2 договору загальний розмір пайового внеску становить 1 781 958 грн, що еквівалентно 80 088 доларів США на день укладення договору за курсом Національного банку України. У випадку зміни протягом дії договору курсу долара США по відношенню до української гривні розмір пайового внеску підлягає перерахунку за встановленою формулою.

У п. 4.4 договору сторони визначили, що у випадку прострочення термінів здачі об'єкта в експлуатацію більш ніж на 90 днів кооператив на вимогу пайовика сплачує останньому пеню у розмірі 0,1% від суми сплаченого пайового внеску за кожний день прострочення.

У період з 22 квітня 2015 року до 3 жовтня 2016 року ОСОБА_4 на виконання зобов'язання за договором пайової участі в будівництві №96/04 від 22 квітня 2015 року сплатила ЖБК «Парадіз» грошові кошти в сумі 1 869 141 грн.

До цього часу ЖБК «Парадіз» не здало об'єкт в експлуатацію та не передало квартиру у власність позивача.

Зазначені обставини визнані сторонами та підтверджуються письмовими доказами у справі.

Частиною 1 статті 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як передбачено ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Порушення зобов'язання є підставою виникнення цивільних правовідносин, у межах яких реалізується цивільно-правова відповідальність.

Аналіз положень ст. 611 ЦК України дає підстави для висновку про те, що правові наслідки порушення зобов'язання настають тільки у випадках, коли це передбачено законом або договором.

З матеріалів справи вбачається, що п. 4.4 договору пайової участі в будівництві №96/04 від 22 квітня 2015 року сторони визначили відповідальність ЖБК «Парадіз» за прострочення терміну здачі об'єкта в експлуатацію.

Встановивши наявність порушення відповідачем цього терміну більш ніж на 90 днів (станом на 29 січня 2017 року), суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ЖБК «Парадіз» порушив умови договору та має сплатити позивачу неустойку в передбаченому договором розмірі.

Доводи ЖБК «Парадіз» про відсутність підстав для стягнення з нього на користь ОСОБА_4 пені не ґрунтуються на фактичних обставинах справи та нормах чинного законодавства.

Визначений судом розмір неустойки відповідає умовам договору.

Докази у справі, зокрема довідка ЖБК «Парадіз» №18/11-96 від 18 листопада 2016 року (а.с. 11), квитанції до прибуткового касового ордеру та платіжні доручення (а.с. 12-33) достовірно вказують на те, що ОСОБА_4 повністю сплатила пайовий внесок за договором пайової участі в будівництві №96/04 від 22 квітня 2015 року в розмірі 1 869 141 грн.

Твердження відповідача про невиконання ОСОБА_4 зобов'язання за цим договором не відповідають фактичним обставинам.

Посилання ЖБК «Парадіз» на те, що ОСОБА_4 виключено з членів кооперативу через несплату нею пайового внеску, а укладений сторонами договір пайової участі в будівництві розірвано відповідачем в односторонньому порядку є необґрунтованими.

Суд першої інстанції правомірно не взяв до уваги: протокол загальних зборів членів ЖБК «Парадіз» від 11 листопада 2016 року про виключення ОСОБА_4 з асоційованих членів кооперативу (а.с. 73), листи повідомлення ЖБК «Парадіз» №14/11-16 і 15/11-16 від 14 листопада 2016 року про виключення ОСОБА_4 з асоційованих членів кооперативу (а.с. 56, 57), журнал реєстрації вихідної кореспонденції ЖБК «Парадіз» за 2016 рік (а.с. 65-69), в якому відображено направлення цих листів позивачеві.

Ці письмові докази є сумнівними, оскільки їх датовано ще до видачі кооперативом ОСОБА_4 довідки №18/11-96 від 18 листопада 2016 року (а.с. 11) про повне внесення останньою пайового внеску. До того ж, ЖБК «Парадіз» подав їх до суду з порушенням строків, передбачених ст. 131 ЦПК України (в редакції на час розгляду справи) та не довів, що докази подано несвоєчасно з поважної причини.

Отже, враховуючи характер правовідносин сторін, ОСОБА_4 вправі вимагати від ЖБК «Парадіз» сплату неустойки за прострочення виконання зобов'язання за договором.

Доводи ЖБК «Парадіз» на спростування цього висновку суду не відповідають закону.

Згідно з ч. 1 ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Статтею 203 ЦК України визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

За змістом указаних норм права нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його судом таким.

ЖБК «Парадіз» не вказав на закон, яким визначено, що укладений сторонами договір пайової участі в будівництві №96/04 від 22 квітня 2015 року в частині встановлення терміну здачі об'єкта в експлуатацію є нікчемним. Закон України від 17 лютого 2011 року №3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності», Закон України від 20 квітня 2000 року №1699-ІІІ «Про планування і забудову територій», Закон України від 20 травня 1999 року №687- ХІV «Про архітектурну діяльність» не є такими законами.

Отже посилання відповідача на нікчемність указаного договору не відповідає закону.

Рішення суду ґрунтується на повно та всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу «Парадіз» залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 2 липня 2018 року.

Судді: /підпис/ О.І. Ярмолюк

/підпис/ Р.С. Гринчук

/підпис/ Л.М. Грох

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду О.І. Ярмолюк

Головуючий у першій інстанції - Логінова С.М.

Доповідач - Ярмолюк О.І. Категорія 19