Справа № 369/9872/17
Провадження № 2/369/994/18
23.05.2018 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Волчко А.Я.
при секретарі Раситюк М.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-
В обґрунтування позову вказував, що 13.04.2017 року по вул. Шевченка, 131, в с. Софіївська Бощагівка Києво- Святошинського району Київської області, ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, власником якого є ОСОБА_1, вчинив наїзд на паркан.
Внаслідок даної ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження, що підтверджується, зокрема, Постановою суду, відтак Позивачу як власнику автомобіля НОМЕР_1 було завдано матеріальної шкоди.
Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.04.17 р. винним у вчиненні правопорушення, внаслідок якого відбулась означена дорожньо-транспортна пригода, визнано Відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до ч. 2 ст. 1192 Цивільного кодексу України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.92 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Так, відповідно до Звіту № 1067 Про визначення вартості матеріального збитку автомобіля від 24.06.2017 р., вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля марки «Мазда 626», реєстр. №ВМ8619АО, внаслідок пошкодження при ДТП складає 65 500,73 грн.
У судове засідання позивач та його представник до суду не з»явилися, представник позивача до суду направив заяву в якій позов підтримав та просив його з підстав зазначених у позовній заяві задовольнити. Проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечував.
Відповідач в судове засідання не зявився про дату, місце та час повідомлялась належним чином про причини неявки суд не повідомила.
Суд, дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам в їх сукупності, встановив наступне.
13.04.2017 року по вул. Шевченка, 131, в с. Софіївська Бощагівка Києво- Святошинського району Київської області, ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, власником якого є ОСОБА_1, вчинив наїзд на паркан.
Вина водія автомобіля НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 у скоєнні даного ДТП підтверджується постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.04.2017 року за якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
За п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27.03.1992 року № 6 (із змінами та доповненнями) під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).
Більше того відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27.03.1992 року № 6 (із змінами та доповненнями) при заподіянні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на його володільця не може бути покладено обов'язок по її відшкодуванню, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, а у випадках, передбачених спеціальним законом, - тільки умислу потерпілого.
Оцінивши зібрані по справі і досліджені у судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про те, що ДТП сталося з вини ОСОБА_2.
У відповідності до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
За звітом № 1067 від 24.06.2017 року про вартість матеріального збитку, вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_2, складає 65 500,73 грн.
За правилами ст. 29 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Згідно ст. 22 ЦК України, особа якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а тому збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
У відповідності до ч.2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
За п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27.03.1992 року № 6 (із змінами та доповненнями) у разі неможливості відшкодування шкоди в натурі, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність, були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації.
Таким чином, позивач має право на повне відшкодування збитків, якими є реальна вартість пошкодженого транспортного засобу, як отримання страхового відшкодування так і вартості робіт, виконання яких необхідно для повного відновлення пошкодженого автомобіля.
Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Таким чином, на думку суду, позовні вимоги підлягають задоволенню в в повному обсязі.
У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача.
Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 12, 14, , 999, 1166, ,1187, 1192 ЦК України, ст. ст. 22, 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст.ст. 77, 78, 81 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП- задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 65 500 грн. 73 коп. в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди та суму сплаченого судового збору в розмірі 655,01 гривень.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подано Апеляційному суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 30 днів, з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів після отримання копії рішення стороною, яка не була присутня при його оголошенні.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: А.Я. Волчко