Справа № 465/3669/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Мартинишин М.О.
Провадження № 22-ц/783/7471/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2018 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого Павлишина О.Ф.,

суддів Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретар Бохонко Е.Р.,

з участю представника ТзОВ «Дублянибудпостач» - ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дублянибудпостач» на рішення Франківського районного суду м. Львова від 11 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ТзОВ «Дублянибудпостач», третя особа Реєстраційна служба Львівського міського управління юстиції, про визнання частково недійсним та скасування рішення загальних зборів, і недійсним акта приймання-передачі внеску в статутний капітал,-

ВСТАНОВИЛА:

15.06.2016 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дублянибудпостач», третя особа - Реєстраційна служба Львівського міського управління юстиції про визнання недійсним та скасування рішення загальних зборів. В обґрунтування своїх позовних вимог покликалась на те, що вона є спадкоємцем за заповітом ОСОБА_5, який помер 01.07.2015 року. Останній на випадок своєї смерті заповів позивачеві гараж, що належав спадкодавцеві, але після прийняття спадщини виявилося, що власником майна на підставі протоколу загальних зборів учасників ТзОВ «Дублянибудпостач» від 25.03.2010 року №25/03/10, на якому підпис ОСОБА_5, а також підпис ОСОБА_5 на акті приймання-передачі не відповідає підпису на копії паспорта. Крім того на протоколі відсутній підпис голови зборів. Вважає, що відповідачем незаконно без належної правової підстави та за відсутності волевиявлення ОСОБА_5 набуто право власності на спірне майно. 07.07.2016 року представником позивача подано заяву в порядку, визначеному ст.31 ЦПК України, якою позовні вимоги збільшено щодо визнання частково недійсним та скасування рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю Дублянибудпостач, яке оформлене протоколом від 25 березня 2010 року №25/03/10 в частині п. 4 збільшення статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю Дублянибудпостач на 30079,00 грн. до 81579,00 грн. за рахунок внеска ОСОБА_5 з метою формування цілісного майнового комплексу та передачі у власність відповідача нерухомого майна гаража №3 (гараж під літерою Б-1 та оглядова яма під літерою Б) і визнання недійсним акта передачі-приймання внеску в статутний капітал відповідача від 29 березня 2010 року №2.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено. Визнано частково недійсним та скасовано рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Дублянибудпостач» оформлене протоколом від 25 березня 2010 року №25/03/10 в частині пункту 4, яким збільшено статутний капітал Товариства з обмеженою відповідальністю «Дублянибудпостач» на 30079,00 грн. до 81579,00 грн. за рахунок внеска ОСОБА_5 з метою формування цілісного майнового комплексу та передачі у власність Товариства з обмеженою відповідальністю «Дублянибудпостач» нерухомого майна - гаража № 3 (гараж під літерою «Б-1» та оглядова яма під літерою «Б») на вул. Генерала Чупринки, 49 у м. Львові та визнано недійсним акт передачі-приймання внеску в статутний капітал Товариства з обмеженою відповідальністю «Дублянибудпостач» від 29 березня 2010 року № 2. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дублянибудпостач» на користь ОСОБА_3 судові витрати на сплату судового збору в розмірі 551,21 грн.

Рішення суду оскаржило Товариство з обмеженою відповідальністю «Дублянибудпостач».

В апеляційній скарзі стверджує, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Стверджує, що справжність підпису ОСОБА_5 на договорах про купівлю та продаж частки в статутному капіталі засвідчена нотаріально, що виключає можливість його підроблення, наслідування або несправжності. Вважає, що посвідчення договору нотаріусом підтверджує той факт, що саме ОСОБА_5 особисто укладав договори та особисто їх підписав. Зазначає, що виключно судова почеркознавча експертиза могла б підтвердити доводи, на які позивач покликається у позовній заяві, оскільки будь-яких інших фактичних даних позивач суду не надав та свою позицію ґрунтував виключно на припущенні «наслідування підпису» ОСОБА_5 Вважає, що суд безпідставно застосував ч. 1 ст. 146 ЦПК України, оскільки в даній справі не призначалась експертиза та суд дійшов до помилкового висновку про ухилення відповідача від участі в проведенні експертизи. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ТзОВ «Дублянибудпостач» - ОСОБА_2 на підтримання вимог апеляційної скарги, які аналогічні її доводам, пояснення представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 про заперечення вимог апеляційної скарги та посилання на те, що відповідач зловживав процесуальними правами та не надавав оригінали документів для проведення експертизи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено такі обставини справи.

Рішенням виконкому Залізничної районної ради депутатів трудящих від 05.01.1968 року № 31 дозволено ОСОБА_5 встановлення гаражного боксу по вул.Котляревського, 49-51 для власної автомашини (арк. 20 Інвентаризаційної справи на гаражні бокси).

Відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 16.12.2008 року ОСОБА_5 належав на праві власності гараж 3 на вул.І.Котляревського, 49 у м. Львові (арк. 6 Інвентаризаційної справи на гараж №3).

Реєстраційним посвідченням, виданим Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації від 17.10.1994 року, посвідчено на підставі рішення Залізничної районної ради від 05.01.1968 року за реєстровим номером №31, право власності ОСОБА_5 на гараж №3 на вул.Котляревського, 49 у м. Львові. (а.с. 11, 98)

Згідно з договором купівлі-продажу частки в статутному капіталі (корпоративних прав) ТзОВ «Дублянибудпостач» від 25.03.2010 року ОСОБА_5 придбав частку в статутному капіталі вказаного товариства в розмірі 27,62% за ціною 14226,28 грн. (а.с. 74-77)

Відповідно до п. 4 Протоколу загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Дублянибудпостач» від 25.03.2010 року №25/03/10 вирішено збільшити статутний капітал Товариства з обмеженою відповідальністю «Дублянибудпостач» на 30079,00 грн. до 81579,00 грн. в тому числі за рахунок внесків ОСОБА_5 з метою формування цілісного майнового комплексу та передачі у власність відповідача нерухомого майна гаража №3, площею 20,2 м.кв, що знаходиться за адресою м. Львів, вул. Котляревського, 49, загальною вартістю 12964,00 грн. (а.с. 6, 72-73, 97).

Згідно з актом передачі-приймання внеску в статутний капітал ТзоВ «Дублянибудпостач» від 29.03.2010 року ОСОБА_5 передав відповідачу з метою формування цілісного майнового комплексу гараж №3 на вул. Котляревського, 49 у м. Львів, площею 20,2 м.кв., вартістю 12964,99 грн. (а.с. 78)

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 13.05.2010 року право власності на гараж №3 зареєстроване за ТзОВ «Дублянибудпостач» (арк. 19 Інвентаризаційної справи на гараж №3).

Згідно протоколу загальних зборів учасників ТзОВ «Дублянибудпостач» від 07.10.2010 року №07/10/10 надано згоду ОСОБА_5 на відчуження частки в статутному капіталі товариства в розмірі 33,3 % (а.с. 81), а згідно п. 3 протоколу загальних зборів учасників ТзОВ «Дублянибудпостач» від 07.10.2010 №07/10/10-2 припинено участь ОСОБА_5 у складі учасників товариства (а.с. 82)

Відповідно до договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі (корпоративних прав) ТзОВ «Дублянибудпостач» від 07.10.2010 року ОСОБА_5 відчужив частку в статутному капіталі вказаного Товариства в розмірі 33,33% (а.с. 85-88).

01.07.2015 року ОСОБА_5 помер. (а.с.10)

Відповідно до заповіту, посвідченого державним нотаріусом п'ятої Львівської державної нотаріальної контори 18.01.1991 року, ОСОБА_5 заповів ОСОБА_6 належний йому гараж, що знаходиться у м. Львові по вул. Котляревського, 49-51. (а.с.9)

Свідок приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснив, що вона знайома із представниками ТзОВ «Дублянибудпостач» у межах здійснення професійної діяльності, надала для огляду його підписи в реєстрі вчинення нотаріальних дій, але достеменно пригадати обставини щодо набуття заповідачем корпоративних прав, які мали місце в 2010 році, не змогла. У судовому засіданні оригінал оскаржуваного протоколу, акту прийому-передачі, статуту відповідача за 2010 рік надати для огляду не змогла, повідомила, що можливо зможе долучити пізніше, але такі суду згодом надані не були, а у судове засідання свідок, двічі повідомлена не з'явилася.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ухиляється від участі в проведенні експертизи шляхом відмови у наданні для її проведення оригіналів оспорюваних документів, що унеможливлює проведення посмертної судової почеркознавчої експертизи за клопотанням сторони позивача, та, що заперечення представника відповідача є необґрунтовані, представником не надано належних, достатніх та допустимих доказів на спростування позову.

Однак з таким висновком погодитись не можна, оскільки його суд дійшов з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України (в редакції, діючій на час розгляду справи) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.1 ст.146 ЦПК України (в редакції, діючій на час розгляду справи) у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

За змістом вказаної статті факт ухилення від подання доказів експертам має мати місце лише після постановлення судом ухвали про призначення експертизи.

Разом з тим, матеріалами справи стверджується, що судом ухвала про призначення судової почеркознавчої експертизи не постановлялась, а відтак суд не мав підстав для висновку про наявність обставин, визначених ст.146 ЦПК України, і застосування цієї статті до правовідносин у справі.

З огляду на вищенаведене, суд не мав правових підстав посилатись на постановлення ухвал про витребування доказів, на копії протоколів, оскільки питання про подання таких експертами в справі не ставилось.

Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. ч. 1, 2).

Згідно ч. 1ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч. 2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст.115 ЦК України господарське товариство є власником майна, переданого йому учасниками товариства у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу, а також іншого майна, набутого на підставах, що не заборонені законом. Питання формування статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю належать до реалізації корпоративних прав.

Корпоративними правами відповідно до ст.167 ГК України є права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Згідно зі ст.98 ЦК України загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що передані загальними зборами до компетенції виконавчого органу. Рішення загальних зборів приймаються простою більшістю від числа присутніх учасників, якщо інше не встановлено установчими документами або законом. Порядок скликання загальних зборів визначається в установчих документах товариства.

Відповідно до ст.145 ЦК України вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори його учасників. До виключної компетенції загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю належить: визначення основних напрямів діяльності товариства, затвердження його планів і звітів про їх виконання, внесення змін до статуту товариства, зміна розміру його статутного капіталу, створення та відкликання виконавчого органу товариства, визначення форм контролю за діяльністю виконавчого органу, створення та визначення повноважень відповідних контрольних органів, затвердження річних звітів та бухгалтерських балансів, розподіл прибутку та збитків товариства, вирішення питання про придбання товариством частки учасника, виключення учасника із товариства, прийняття рішення про ліквідацію товариства, призначення ліквідаційної комісії, затвердження ліквідаційного балансу. Черговість та порядок скликання загальних зборів встановлюються статутом товариства і законом.

Згідно з п. 17 та п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду корпоративних спорів» від 24.10.2008 року №13 підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів (учасників) господарського товариства можуть бути: порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів товариства; позбавлення акціонера (учасника) товариства можливості взяти участь у загальних зборах; порушення прав чи законних інтересів акціонера (учасника) товариства рішенням загальних зборів.

А відтак, колегія суддів вважає, що суд дійшов помилкового висновку про доведеність факту порушення прав ОСОБА_5 щодо передачі в статутний фонд спірного гаража, та наявність підстав для захисту прав його спадкоємця.

В зв»язку з викладеним колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дублянибудпостач» задовольнити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 11 грудня 2017 року скасувати і ухвалити нове рішення. Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3 до ТзОВ «Дублянибудпостач», третя особа Реєстраційна служба Львівського міського управління юстиції, про визнання частково недійсним та скасування рішення загальних зборів, і недійсним акта приймання-передачі внеску в статутний капітал.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена відповідно до положень ст.389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 08.06.2018 року.

Головуючий: Павлишин О.Ф.

Судді: Мікуш Ю.Р.

ОСОБА_8