Ухвала

19 червня 2018 року

м. Київ

справа № 522/2819/17

провадження № 61-34762ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Синельникова Є. В. розглянув клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень та касаційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 27 лютого 2018 року у справі за позовом Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених сум пенсії,

ВСТАНОВИВ :

25 квітня 2018 року на розгляд до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду подано касаційну скаргуЦентрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 27 лютого 2018 року з пропуском строку на касаційне оскарження.

У касаційній скарзі Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі просить поновити строк касаційного оскарження судового рішення з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки повний текст оскарженого судового рішення складено 27 лютого 2018 року, заявник не був присутнім в судовому засіданні, копію оскарженої ухвали отримано 22 березня 2018 року, що підтверджується копією ухвали, доданої до касаційної скарги з відміткою канцелярії управління. У зв'язку з великою навантаженістю працівників юридичного відділу управління було не в змозі подати касаційну скаргу в строк.

Наведені Центральним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Одесі підстави для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження не можуть бути визнані поважними, оскільки лише посилання на велику завантаженість працівників юридичного відділу не може бути перешкодою для подачі касаційної скарги в строк, визначений статтею 390 ЦПК України.

Таким чином, суд, надавши оцінку доводам клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, вважає, що наведені в ньому підстави є неповажними, а тому клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження задоволенню не підлягає, оскільки особою, яка подала касаційну скаргу, не обґрунтовано поважності причин пропуску зазначеного процесуального строку.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року (заява № 3236/03) вказав, що суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип остаточності судового рішення.

Пунктом 1 частини третьої статті 393 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Оскільки підстави пропуску строку на касаційне оскарження визнані неповажними, а безпідставне поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення, що набрало законної сили, може бути визнано порушенням вимог пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, особі, яка подала касаційну скаргу, необхідно направити до суду касаційної інстанції заяву про поновлення процесуального строку на касаційне оскарження, в якій навести інші підстави для поновлення строку та надати відповідні докази.

Крім того, касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду касаційним судом, оскільки відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У касаційній скарзі заявник просить звільнити його від сплати судового збору за подання касаційної скарги, посилаючись на те, що відповідно до бюджету Пенсійного фонду України на 2018 рік, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2018 року № 8, управління Фонду не має можливості сплатити судовий збір у зв'язку з відсутністю коштів, призначених на цю мету.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті: однією з умов, вказаних у частині першій статті 8 є предмет позову - захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, з урахуванням майнового стану сторони.

Клопотання про звільнення від сплати судового збору не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» та статті 136 ЦПК України, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК України, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади.

Обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та особливістю процедури сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення від сплати судового збору, що відповідає статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливими для всіх учасників процесу.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України

від 8 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності 1 листопада

2011 року. При цьому з 15 грудня 2017 року набули чинності зміни до вказаного Закону України щодо сплати судового збору на підставі Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду касаційної скарги на ухвалу суду ставка судового збору для юридичної особи або фізичної особи - підприємця становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 1 762 грн.

Таким чином, особі, яка звернулась із касаційною скаргою, необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 1 762 грн.

Судовий збір за подачу касаційної скарги підлягає внесенню або перерахуванню до УДКСУ Печерського району міста Києва, код ЗКПО 38004897, розрахунковий рахунок 0007, банк одержувача ГУДКУ у місті Києві, МФО 820019, ККДБ 22030102.

На підтвердження оплати судового збору до суду необхідно надати документ, що підтверджує сплату судового збору, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням заявнику строку для усунення її недоліків.

Керуючись статтями 185, 392, 393, 390 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Визнати наведені Центральним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Одесі підстави для поновлення строку на касаційне оскарження неповажними.

У задоволенні клопотання Центрального об'єднаного управлінням Пенсійного фонду України в м. Одесі про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Касаційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 27 лютого 2018 року у справі за позовом Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених сум пенсії залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 31 липня 2018 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали у частині подання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження у відкритті касаційного провадження буде відмовлено, а у випадку неподання доказів сплати судового збору касаційну скаргу буде повернуто заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Синельников