Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 336/814/18 Головуючий у 1 інстанції: Жупанова І.Б.
Справа № 22-ц/778/2449/18 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2018 р. м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

секретар: Бєлова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 11 квітня 2018 року за скаргою ОСОБА_4 на дії та бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень Шевченківського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Мітіної Т.В., заінтересована особа - ОСОБА_3,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 квітня 2018 року скаргу ОСОБА_4 на дії та бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень Шевченківського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Мітіної Т.В., заінтересована особа - ОСОБА_3 - задоволено.

Визнано дії та бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області в частині відкриття виконавчого провадження № 54397423 - неправомірними.

Скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження №54397423 від 20.12.2017 року, винесену державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Шевченківського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Мітіною Т.В., а також скасовані всі заходи здійснені на виконання виконавчого листа №336/6180/16-ц від 31.05.2017 року.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, та постановити нову, якою у задоволенні скарги відмовити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції і обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

ОСОБА_4 звернулася до суду зі скаргою, в якій просить суд визнати дії та бездіяльність Мітіної Т.В. головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області в частині відкриття виконавчого провадження № 54397423 - неправомірними та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження як і всі заходи, здійснені на виконання виконавчого листа №336/6180/16-ц від 31.05.2017 року.

Судом першої інстанції встановлено, що на примусовому виконанні у державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Мітіної Т.В. перебуває виконавче провадження № 54397423 з примусового виконання виконавчого листа № 336/6180/16-ц від 31.05.2017 р.,виданого Шевченківським районним судом м. Запоріжжя про визначення способу участі батька, ОСОБА_3 у вихованні доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та спілкування з нею шляхом встановлення систематичних зустрічей батька з донькою до встановленого графіку.

20.12.2017 року державним виконавцем Мітіною Т.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №54397423 за вищевказаним виконавчим листом.

У своїй скарзі на дії державного виконавця Кіорпе О.М. зазначала, що повідомляла державного виконавця про те, що судове рішення, за яким видано виконавчий лист вона виконує в повному обсязі, а тому підстав для відкриття провадження немає.

Крім зазначеного скаржник вважає що виконавче провадження № 54397423 від 20.12.2017 року відкрито не законно, оскільки постанова про відкриття зазначеного виконавчого провадження не відповідає вимогам до виконавчого документа згідно ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження».

На думку ОСОБА_4 державний виконавець відкрила виконавче провадження і не провела будь-яких примусових виконавчих дій, а тільки винесла постанову про відкриття виконавчого провадження і стягнення виконавчого збору у розмірі - 6400 грн., хоча повинна була бути присутня згідно зазначеного рішення при передачі дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 батьку ОСОБА_3, проте жодного разу за адресою проживання дитини державного виконавця не було.

Відтак доводи скарги є суперечливими. позаяк містять одночасно зазначення про те, що виконавчий лист не повинен був надаватися на примусове виконання, та про те, що державний виконавець мав бути присутнім при виконанні судового рішення.

За ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця органу державної виконавчої служби чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

21.12.2017 року державним виконавцем Мітіною Т.В. винесено постанову про відкладення проведення виконавчих дій до 09.01.2018 року, оскільки нею направлено до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя заяву про роз'яснення рішення та визначення порядку його виконання, що перешкоджає проведенню виконавчих дій.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29.01.2018 року відмовлено у задоволенні заяви головного державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Мітіної Т.В. про встановлення способу виконання рішення суду

На підтвердження факту добровільного виконання судового рішення, ОСОБА_4 надала суду копії актів від 03.02.2018 р., 06.02.2018 р., 08.02.2018 р., 12.02.2018, які підписані нею та ОСОБА_3, за якими вона добровільно виконувала рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17.05.2017 року про визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною. Також згідно копій актів, підписаних свідками, а саме сусідами ОСОБА_4, в період часу з 02.08.2017 р. по 28.01.2018 року у встановлені за рішенням суду дні ОСОБА_3 не приїздить за своєю донкою ОСОБА_6. Зазначені акти надавалися у виконавчу службу.

З посиланням на ст. ст.1, 2, 6 Закону України "Про виконавче провадження" суд першої інстанції дійшов висновку, що підстав для винесення постанови ВП № 54397423 від 20.12.2017 року про відкриття виконавчого провадження, головним державним виконавцем Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Мітіною Т.В. з примусового виконання виконавчого листа № 336/6180/16-ц виданого 31.05.2017 року, про визначення способу участі батька, ОСОБА_3 у вихованні доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та спілкування з нею шляхом встановлення систематичних зустрічей батька з донькою до встановленого графіку; та стягнення з ОСОБА_4 виконавчого збору у розмірі 6400 грн., у державного виконавця не було.

З оскаржуваної ухвали не вбачається чим аргументований такий висновок суду.

Так, виконавчий лист був виданий судом у встановленому порядку, жодних підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження, (повернення виконавчого листа сягувачу) які існували на час пред'явлення виконавчого листа до виконання судом не встановлено, тому які саме неправомірні дії державного виконавця були на час відкриття виконавчого провадження і з яких підстав він мав не приймати на виконання виданий виконавчий документ, - судом першої інстанції не зазначено.

За Законом Закону України «Про виконавче провадження», підлягають примусовому виконанню рішення на підставі ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Примусове виконання судових рішень здійснюється органами і особами, визначеними ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень інших органів», зокрема, органами виконавчої служби, які входять до системи органів примусового виконання рішень Міністерства юстиції України.

Порядок примусового виконання судових рішень регламентовано спеціальним законом - Законом України «Про виконавче провадження».

В апеляційній скарзі стягувач зазначає, що судове рішення, на виконання якого виданий виконавчий документ, не виконується, що зумовлювало його неодноразові звернення до поліції та державного виконавця.

Відповідно до ст. 4 Закону «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо:

1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред'явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов'язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред'явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

З оскаржуваної судової ухвали не вбачається які з перелічених підстав у даній справі надавали б право державному виконавцеві повернути виконавчий документ без виконання стягувачеві.

Разом з тим, статтею 124 Конституції України встановлено, що рішення постановляються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій її території. Судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише Закону, отже у рішеннях суду втілюється волевиявлення самої держави, а тому обов'язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства, згідно з положеннями ст. 129 Конституції України.

Враховуючи, що у скарзі на дії державного виконавця не зазначено жодних підстав, які унеможливлювали б відкриття виконавчого провадження, а судом першої інстанції не наведено жодних переконливих мотивів для скасування ухвали державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, судова колегія вважає, що оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні скарги.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 квітня 2018 року у цій справі скасувати.

В задоволенні скарги ОСОБА_4 на дії та бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень Шевченківського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Мітіної Т.В., - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 2.07.2018 р.

Головуючий:

Судді: