Провадження номер 2/741/428/18
Єдиний унікальний номер 741/671/18
РІШЕННЯ

іменем України

15 червня 2018 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Дикого В.М.,

з участю секретаря с/з Герасимчук Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Носівського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Мринської об'єднаної територіальної громади в особі Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до Носівського районного суду Чернігівської області з позовною заявою до Мринської ОТГ в особі Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування. Свої вимоги позивачі обґрунтовували тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер ОСОБА_6. Після його смерті залишилося спадкове майно, а саме: житловий будинок по АДРЕСА_1. Позивачі є спадкоємцями ОСОБА_6 першої черги за законом. Спадщину вони прийняли в силу ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР. Спадкова справа відкрита в приватного нотаріуса Носівського районного нотаріального округу Чуєнко Л.А. Нотаріус відмовила позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на частини житлового будинку після смерті ОСОБА_6 у зв'язку з відсутністю дійсного правовстановлюючого документа на спадкове майно. Саме тому позивачі звернулися до суду та просили судовим рішенням визнати за кожним з них право власності на 1/3 частини спірного житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6

У судове засідання позивачі не з'явилися, але подали до суду заяви, у яких підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити.

Представник відповідача Мринської ОТГ в особі Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області в судове засідання не з'явився. Представник відповідача направила до суду заяву, у якій визнала позовні вимоги та просила справу розглянути за відсутності представника відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Отже, суд розглядає справу за відсутності сторін за наявними у справі доказами та не здійснює фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд робить нижченаведений висновок.

У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 згідно з записами в погосподарській книзі № 2 Мринської сільської Ради народних депутатів відносився до типу робочого двору, станом на 15 квітня 1991 року будинок числився за ОСОБА_6, що підтверджується довідками виконавчого комітету Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області № 385/03-04 та № 387/03-04 від 04 квітня 2018 року (а. с. 8-9).

Порядок реєстрації нерухомості в УРСР регулювався Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР, Міністерства комунального господарства УРСР від 31.01.1966, затвердженої Заступником Міністра комунального господарства УРСР В. Романовим 31 січня 1966 р. та погодженої Заступником Голови Верховного суду УРСР Р. Сіденком 15 січня 1966 р., яка втратила чинність 13.12.1995.

Відповідно до п. 6 зазначеної інструкції «Не підлягають реєстрації будинки та домоволодіння, які розташовані на територіях, що вилучені з відання місцевих Рад депутатів трудящих постановами Уряду (на землях промислових підприємств, транспорту, Міністерства оборони СРСР та ін.). Не підлягають реєстрації також будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані». Тобто, якщо будинок було побудовано в сільській місцевості, він не підлягав державній реєстрації та на нього не виготовлялась документація на право власності.

П. 20 зазначеної Інструкції було визначено порядок реєстрації у випадках включення в міську (селищну) смугу сільських населених пунктів або у випадках їх перетворення в міста або селища міського типу: «при наявності погосподарських книг сільської Ради депутатів трудящих бюро технічної інвентаризації складає списки будинків та домоволодінь, які належать громадянам або колгоспним дворам».

Отже, наявність запису в погосподарській книзі сільської Ради є достатньою підставою для реєстрації права власності при включення в міську (селищну) смугу сільських населених пунктів або у випадках їх перетворення в міста або селища міського типу. Цей пункт підтверджує, що факт наявності запису в погосподарській книзі є достатнім обґрунтуванням права власності на будинки в сільській місцевості.

Отже, ОСОБА_6 належав на праві власності вищевказаний житловий будинок.

Згідно з довідкою КП «Носівське БТІ» Носівської районної ради від 15 березня 2018 року за № 52 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, не зареєстроване (а. с. 31).

Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 4 травня 2018 року за № 122786480 інформація щодо нерухомого майна відсутня (а. с. 32).

ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 6).

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

За життя ОСОБА_6 заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 83).

Отже, спадкоємство після смерті ОСОБА_6 здійснюється за законом.

Згідно з ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

ОСОБА_4 є дружиною померлого ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а. с. 11). ОСОБА_3 є сином померлого ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 16). ОСОБА_2 є дочкою померлого ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 20), копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а. с. 21), копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а. с. 22-23). А, отже, вони є спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_6

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Пунктом 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 року № 18/5, установлено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути, крім іншого, довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2 у силу п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР фактично прийняли спадщину після смерті ОСОБА_6, оскільки проживали разом з ним на час його смерті, а, отже, вступили в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується копією довідки виконавчого комітету Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області № 322/03-04 від 26 березня 2018 року (а. с. 7).

Із копії спадкової справи до майна померлого ОСОБА_6 № 24/2018, заведеної приватним нотаріусом Носівського районного нотаріального округу Чуєнко Л.А., убачається, що ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 прийняли спадщину після смерті ОСОБА_6, про що подали заяви до приватного нотаріуса. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає (а. с. 75-98).

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

У судовому засіданні встановлено, що позивачам відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на спірний житловий будинок, оскільки відсутній дійсний правовстановлюючий документ на спадкове майно, що підтверджується постановою приватного нотаріуса Носівського районного нотаріального округу Чуєнко Л.А. про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 282/02-31 від 04 травня 2018 року (а. с. 32).

Матеріали справи підтверджують, що на будинок АДРЕСА_1 виготовлена технічна документація (а. с. 28-30).

Згідно зі звітом про оцінку майна ринкова вартість спірного будинку станом на 20.04.2018 складає 57172 грн. (а. с. 33-58).

Згідно з ч. 2 ст. 318 ЦК України усі суб'єкти права власності є рівними перед законом.

Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені правові норми, суд робить висновок, що позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 211, 247, 258, 263-265, 354 ЦПК України, суд

РІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, як спадкоємцем за законом після смерті чоловіка ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, право власності на 1/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в АДРЕСА_1, який складається з власне житлового будинку «А», веранди «а», сараю «Б», сараю «б», сараю «б1», літньої кухні «В», сараю «в», сараю «Г», погреба «П», огорожі № 1, хвіртки № 2, колодязя «К», загальною площею 50,7 кв. м житловою площею 27,5 кв. м. ринковою вартістю станом на 20.04.2018 57172 грн.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, як спадкоємцем за законом після смерті батька ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, право власності на 1/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в АДРЕСА_1, який складається з власне житлового будинку «А», веранди «а», сараю «Б», сараю «б», сараю «б1», літньої кухні «В», сараю «в», сараю «Г», погреба «П», огорожі № 1, хвіртки № 2, колодязя «К», загальною площею 50,7 кв. м житловою площею 27,5 кв. м. ринковою вартістю станом на 20.04.2018 57172 грн.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_3, як спадкоємцем за законом після смерті батька ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, право власності на 1/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в АДРЕСА_1, який складається з власне житлового будинку «А», веранди «а», сараю «Б», сараю «б», сараю «б1», літньої кухні «В», сараю «в», сараю «Г», погреба «П», огорожі № 1, хвіртки № 2, колодязя «К», загальною площею 50,7 кв. м житловою площею 27,5 кв. м. ринковою вартістю станом на 20.04.2018 57172 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.М. Дикий