Справа № 296/9652/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" травня 2018 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Галасюка Р.А.,

присяжних: ОСОБА_1

ОСОБА_2,

при секретарі Могилевець В.С. ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за заявою ОСОБА_3, заінтересована особа: орган опіки та піклування Корольовської районної ради м. Житомира про визнання громадянина недієздатним, встановлення над ним опіки і призначення опікуна, -

в с т а н о в и в:

Заявник звернулась до суду з заявою, в якій просить постановити рішення, яким визнати її сина ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1 недієздатним та призначити її опікуном. Зазначає, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, є її рідним сином. Інших родичів, крім неї та її чоловіка ОСОБА_5 не має.На протязі довгого часу ОСОБА_4 хворіє на психічну хворобу, у зв'язку з чим був поставлений на облік у психоневрологічний диспансер м. Житомира.

У зв»язку з особливістю наявного у сина захворювання, останній обмежений у здатності до спілкування та контролю своєї поведінки, а тому потребує постійного стороннього догляду.

Відповідно до п.п.9 п.1 Перехідних положень Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» установлено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей, а саме: справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Представник заявниці в судове засідання не з»явився, однак надав до суду заяву про слухання справи уйого відсутність. Заявлені вимоги просив задовольнити у повному обсязі.

Представник зацікавленої особи - Органу опіки та піклування Корольовської районної ради м.Житомира в судове засідання не з2явилася, надала до суду клопотання .

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_6 підлягає задоволенню за наступних підстав.

Згідно зі ст.293 ЦПК Україниокреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи (ч.2 п.1ст.293 ЦПК України).

Главою 2 Розділу ІV ЦПК України врегульовано саме порядок розгляду судом справ про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи.

ОСОБА_4, згідно довідки Житомирської обласної психіатричної лікарні №1 хворіє на важкий психічний розлад (а.с. 9), через стан свого здоровя не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, не може самостійно себе обслуговувати.

Відповідно дост. 30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цивільним кодексомі може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Законодавство України встановлює презумпцію психічного здоров'я людини, якщо інше не буде встановлено в законному порядку. Відповідно дост. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, що не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах і в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Стаття 1 зазначеного Закону визначає психічний розлад як розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам'яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати навколишню дійсність, свій психічний стан і поведінку. При цьому діагноз психічного розладу не може базуватися на незгоді особи з існуючими в суспільстві політичними, моральними, правовими, релігійними, культурними цінностями або на будь-яких інших підставах, безпосередньо не пов'язаних зі станом її психічного здоров'я (ч. 1 ст. 7 Закону).

Під час розгляду справи про визнання фізичної особи недієздатною суд, встановивши, що існують достатні дані, які свідчать про психічний розлад, призначив судово-психіатричну експертизу для встановлення психічного стану особи (ч. 1ст. 239 ЦПК України).

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №111-2018 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, страждає на шизофренію, параноїдну форму, з безперервним типом перебігу, з вираженим апато-дисоціативним типом дефекту, галюцинаційно-маячним синдромом. За своїм психічним станом ОСОБА_4 не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує опіки (а.с. 23-25).

Стаття 299 ЦПК України визначено, що справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною суд розглядає за участю заявника, особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, та представника органу опіки та піклування.

Суд переконався, що ОСОБА_4, дійсно є важко хворою особою.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання ОСОБА_4, недієздатним, оскільки належними доказами по справі підтверджено, що в силу свого захворювання він нездатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Згідно ч. 1ст. 41 ЦК Українинад недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.

Стаття 63 ч.4 ЦК України визначає, що опікун або піклувальник призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обовязки опікуна чи піклувальника.

Таким чином, призначення опікуна у разі визнання особи недієздатною є обовязком суду, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства захист порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в даному конкретному випадку - забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою.

Аналізуючи при цьому як норми ЦК України так і ЦПК України у даному питанні, слід дійти висновку, що законодавець, захищаючи недієздатну особу покладає на суд обовязок відразу у рішенні про визнання особи недієздатною вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна. При цьому із змісту норм ЦК та ЦПК також вбачається вагома роль органу опіки та піклування, який зобовязаний надати ґрунтовне подання суду щодо призначення опікуна, при цьому саме на вказаний орган покладається обовязок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоровя, родинні звязки тощо) найбільш ефективно для особи, визнаної недієздатною, може виконувати обовязки опікуна.

Отже, призначення опікуна недієздатній особі на думку суду переслідує перш за все найважливішу ціль не залишити безправною особу, яка за своїм статусом позбавлена самостійно здійснювати свої права у суспільстві.

Заявниця просить призначити її опікуном над сином, про що вказує у заяві. Обмежень, передбачених ст. 64 ЦК України щодо призначення заявника опікуном - судом не встановлено.

За таких обставин в інтересах ОСОБА_4, суд вважає необхідним визнати його недієздатним, встановити над ним опіку та вважає доцільним призначити заявницю ОСОБА_3 опікуном її рідного сина ОСОБА_4

Строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років.

Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п'ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною шостою цієї статті.

Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною повинно містити обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, підтверджені відповідним висновком судово-психіатричної експертизи.

Згідно з ч. 1 ст. 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це.

Керуючись ст.ст.15,16,36,39,41,60,64 ЦК України,ст.ст.2,10,78-80,89,263,299-300 ЦПК України суд, -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_3, заінтересована особа: орган опіки та піклування Корольовської районної ради м. Житомира про визнання громадянина недієздатним, встановлення над ним опіки і призначення опікуна - задовольнити.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, уроженця м.Житомира, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 - недієздатним.

Встановити опіку над недієздатним ОСОБА_4 Сергійовичема, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Призначити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 опікуном недієздатного ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області шляхом подання апеляційної скарги через Корольовський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Cуддя Р. А. Галасюк

Присяжні: ОСОБА_1

ОСОБА_2