Справа № 196/764/18
№ провадження 2/196/304/2018
19 червня 2018 року смт.Царичанка
Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої - судді Гудим О.М.
при секретарі - Шевченко Т.І.
розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в смт.Царичанка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, Царичанська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визнання права власності на земельну ділянку, як спадкоємець за заповітом,
ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, Царичанська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визнання права власності на земельну ділянку, як спадкоємець за заповітом.
В обґрунтування позовних вимог вказала, що 03 квітня 2006 року помер її та ОСОБА_2, відповідач, батько - ОСОБА_4 (свідоцтво про смерть серії І-КИ №072892 від 03.04.2006 року, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Царичанського районного управління юстиції), який на день смерті був зареєстрований та постійно проживав з нею за адресою смт.Царичанка вул.Бутенка, 15 Царичанського району Дніпропетровської області.
За життя ОСОБА_4 10.06.1995 року склав на їх з сестрою ОСОБА_2 користь, яким все належне йому майно на день його смерті заповів своїм дітям. Заповіт посвідчений нотаріусом Царичанської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, зареєстрований в реєстрі за №1247.
Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, до складу якої входить:
- земельна ділянка, площею 0,3431 га, для обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд - 0,15 га та для ведення особистого селянського господарства - 0,1931 га, розташована за адресою вул.Бутенка, 15 стм.Царичанка Царичанського району Дніпропетровської області.
Після смерті батька вона та її сестра спадщину прийняли, подавши до нотаріуса у встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини заяви про прийняття спадщини, але отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом вони не отримали, у зв'язку з тим, що між ними виник спір про спадкове майно.
Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 25.10.2006 року затверджено мирову угоду, згідно якої визнано за мною право власності на земельну ділянку, площею 3,400 га, розташовану на території Царичанської селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: вул.Бутенка, 15 смт.Царичанка Царичанського району Дніпропетровської області.
На той час вона не мала можливості оформити свої спадкові права на земельну ділянку біля успадкованого житлового будинку.
Оскільки свідоцтво про право на спадщину за законом вона не має можливості отримати, а тому була вимушена звернутися до суду.
Враховуючи вищевикладене та посилаючись на норми ст.377 ЦК України та ст.ст.1216-1218, 1220-1222, 1261, 1268-1270, 1273, 1274 ЦК України, прохає суд визнати за нею право власності на вищевказане спадкове майно.
Позивач ОСОБА_1 в підготовче засідання не з'явилася, надіславши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 в підготовче засідання не з'явилася, надіславши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі.
Третя особа ОСОБА_3 в підготовче засідання не з'явилася. До суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, не заперечує проти задоволення позовних вимог.
Представник Царичанської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області в підготовче засідання не з'явився. До суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність державного нотаріуса.
Суд, перевіривши матеріали справи, вивчивши всі надані по справі докази, даючи їм оцінку у їх сукупності, враховуючи визнання позовних вимог відповідачами, вважає, що позов підлягає задоволенню за слідуючих підстав.
Згідно ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України).
Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст.1258 ЦК Україниспадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
Нормами ч.4 ст.206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
В даному випадку у відкритому судовому засіданні відповідно до норм ч.1 ст.81 ЦПК України встановлено наступне.
03 квітня 2006 року помер позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 батько - ОСОБА_4 (свідоцтво про смерть серії І-КИ №072892 від 03.04.2006 року, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Царичанського районного управління юстиції), який на день смерті був зареєстрований та постійно проживав з позивачем за адресою смт.Царичанка вул.Бутенка, 15 Царичанського району Дніпропетровської області.
За життя ОСОБА_4 10.06.1995 року склав на користь позивача та відповідача заповіт, яким все належне йому майно на день його смерті заповів своїм дітям. Заповіт посвідчений нотаріусом Царичанської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, зареєстрований в реєстрі за №1247.
Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, до складу якої входить:
- земельна ділянка, площею 0,3431 га, для обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд - 0,15 га та для ведення особистого селянського господарства - 0,1931 га, розташована за адресою вул.Бутенка, 15 стм.Царичанка Царичанського району Дніпропетровської області, яка належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 №170423 від 29 липня 2002 року (а.с.4).
Після смерті батька ОСОБА_4 позивач та відповідач спадщину прийняли, подавши до нотаріуса у встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини заяви про прийняття спадщини, але отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом вони не отримали, у зв'язку з тим, що між ними виник спір про спадкове майно.
Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 25.10.2006 року затверджено мирову угоду, згідно якої визнано за позивачем право власності на земельну ділянку, площею 3,400 га, розташовану на території Царичанської селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: вул.Бутенка, 15 смт.Царичанка Царичанського району Дніпропетровської області.
Відповідач ОСОБА_2, дочка померлого спадкодавця, та третя особа ОСОБА_3, дружина померлого спадкодавця, відмовилися від своїх часток в спадщині на користь позивача у встановленому законом порядку.
Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
З огляду на вищевикладене вбачається, що положення ч.1 ст.1268 ЦК України стосовно захисту права власності повністю відповідає захисту права власності, яке гарантується ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що у відповідності до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства.
Крім цього, зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «ОСОБА_5 Девелопментс ЛТД» та інші проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю.
Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов'язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).
Відповідачем заявлені позовні вимоги визнані у повному обсязі, тобто визнані всі ті обставини, на які позивач посилається на обґрунтування заявлених позовних вимог.
Отже, проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, з урахуванням принципу юридичної визначеності та підстав відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, суд приходить до висновку, що є передбачені законом підстави для винесення судового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 статті 142 ЦПК визначено, що у разі … визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті суд … в рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з Державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивач ОСОБА_1 в позовній заяві вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору, сплаченого при поданні позову, чи про повернення позивачу з Державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, не заявляла, тому судовий збір слід залишити за позивачем.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1216, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст.141, 142, 206, 258, 259, 263-265, 268, 354, п.п.15 п.15 ч.1 Перехідних положень Розділ ХІІІ ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, Царичанська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визнання права власності на земельну ділянку, як спадкоємець за заповітом, задовольнити в повному обсязі.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою селища Царичанка Царичанського району Дніпропетровської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності:
- на земельну ділянку, площею 0,15 га, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташовану за адресою: вул.Бутенка, 15 смт.Царичанка Царичанського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, який помер 03 квітня 2006 року, та якому вказана земельна ділянка належала на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серїі Р2 №170423 від 29 липня 2002 року;
- на земельну ділянку, площею 0,1931 га, для ведення особистого селянського господарства, розташовану за адресою: вул.Бутенка, 15 смт.Царичанка Царичанського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, який помер 03 квітня 2006 року, та якому вказана земельна ділянка належала на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серїі Р2 №170423 від 29 липня 2002 року.
Судовий збір залишити за позивачем.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його складення.

У відповідності до п.п.15.5 п.15 ч.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто через Царичанський районний суд Дніпропетровської області.

Головуюча: О.М.ГУДИМ