Справа № 265/7755/17
Провадження № 2/265/319/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2018 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Шиян В. В.,

за участю секретаря Єфремової О.В. Себко Г.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, яка дії в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАЕМ», Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» про стягнення коштів на утримання дітей в наслідок загибелі годувальника,

третя особа : ОСОБА_5,

за участю сторін:

представника неповнолітніх - ОСОБА_1;

представника позивача - ОСОБА_6,

представника відповідача ТОВ «ДАЭМ» - Серьожкіна М.П.

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ТОВ «ДАЭМ» про стягнення коштів на утримання дітей в наслідок загибелі годувальника. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на ті обставини, що ІНФОРМАЦІЯ_6, внаслідок ДТП загинув її чоловік ОСОБА_8. Вироком Волноваського районного суду Донецької області від 29 листопада 2013 року водія ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.. 286 ч.2 КК України, а саме в тому, що він 15 листопада 2012 року о 23 -25 годині, керуючи технічно справним вантажним сідловим тягачем «Мерседес - Бенц», державний номер НОМЕР_1 з напівпричепом самоскидом «ПП», державний номер НОМЕР_2, який належить ТОВ «ДАЭМ», рухаючись по 170 км автотодороги «Слов'янськ - Донецьк - Маріуполь» у Волноваському районі Донецької області, порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3б, 2.9б, 12.3 ПДД України та скоїв наїзд на задню частину причепа легкового автомобіля «ПГА 1», державний номер НОМЕР_3 і пішохода ОСОБА_8 заподіяв останньому тілесні ушкодження від яких той помер на місці події. Як було встановлено вироком Волноваського районного суду Донецької області від 29 листопада 2012 рроку, водій ОСОБА_5 перебував у трудових відношеннях з ТОВ «ДАЭМ», та під час ДТП виконував свої функції перед роботодавцем.

Після смерті ОСОБА_8 залишилися неповнолітні діти ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, які до смерті ОСОБА_8 знаходилися на його утриманні. Просить стягнути з відповідача: на користь ОСОБА_2 суму 18922,40 гривень, та щомісяця на утримання сина ОСОБА_2 починаючи з 1 листопада 2017 року та до досягнення повноліття а саме до ІНФОРМАЦІЯ_7 по 640 гривень. На користь ОСОБА_3 суму 18922,40 гривень, та щомісяця на утримання доньки починаючи з 1 листопада 2017 року та до досягнення повноліття а саме до ІНФОРМАЦІЯ_8 по 640 гривень. На користь ОСОБА_4 суму 18922,40 гривень, та щомісяця на утримання сина ОСОБА_4 починаючи з 1 листопада 2017 року та до досягнення повноліття а саме до ІНФОРМАЦІЯ_9 по 640 гривень.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні повністю підтримала свої позовні вимоги та просила їх задовольнити. В подальшому надала заяву с проханням розглядати справу у її відсутність.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_6 повністю підтримав вимоги викладені в позовній заяві до ТОВ «ДАЭМ», та просив їх задовольнити в повному обсязі. Позовні вимоги до ПАТ СГ «ТАС» не підтримує.

Представник відповідача ТОВ «ДАЭМ» - Серьожкін М.П. заперечував проти задоволення позовних вимог, надав суду письмовий відзив. В своїх запереченнях відповідач посилається на ті обставини, що стороною позивача, при визначенні розміру доходу покійного ОСОБА_8, безпідставно, було взято за основу розмір мінімальної заробітної плати, яка була офіційно встановлена у відповідний проміжок часу в Україні. Між тим, відповідно до частини 2 статті 1200 Цивільного кодексу України особам, визначеним у пунктах 1-5 частини 1 цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. При цьому представник відповідача наполягає, що за відсутності відомостей про доходи покійного ОСОБА_8, підтверджених належними доказами, можна обґрунтовано стверджувати, що позивачі отримували основну частину матеріальної допомоги від своєї матері - ОСОБА_1, яка на момент загибелі ОСОБА_1 була офіційно працевлаштована на Металургійному комбінаті імені Ілліча та отримувала пенсію по втраті годувальника на своїх дітей від першого шлюбу.

Також представник відповідача вважає, що розмір шкоди, який на думку позивачки підлягає стягненню з ТОВ «ДАЭМ» не може коригуватися (перераховуватися) з огляду на збільшення мінімальної заробітної плати, що прямо суперечить положенням частини 4 статті 1200 Цивільного кодексу України, яка передбачає, що розмір відшкодування, обчислений для кожного з осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника, не підлягає подальшому перерахункові, крім випадків встановлених цією статтею. Також вважає, що на день смерті ОСОБА_8 право на одержання від нього утримання мала його непрацездатна мати - ОСОБА_11, яка на той час досягла пенсійного віку. Враховуючи вище наведене, просить суд повністю відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача ПАТ СГ «ТАС» Ніколаєв В.В. у письмовому відзиві наданому суду, заперечував проти задоволення позовних вимог посилаючись на ті обставини, що ПАТ «СГ «ТАС» у відповідності до норм чинного законодавства які дія на момент дорожньо-транспортної пригоди здійснило виплату страхового відшкодуванні ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 у повному обсязі у розмірі 27 017,99 гривень, а тому просить у задоволення позовних вимог - відмовити.

Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив.

Вислухав думку сторін, дослідивши всі надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_6, що було зроблено відповідний актовий запис № 1517 від 20 листопада 2012 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області. ( а.с.5)

Вироком Волноваського районного суду Донецької області від 29 листопада 2013 року, ОСОБА_5, було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 ч.2 КК України. Вирок набрав чинності. Зазначеним вироком було встановлено перебування водія ОСОБА_5, в трудових відносинах з ТОВ «ДАЭМ». ( а.с. 6-16).

Свідоцтвами про народження, підтверджено батьківство ОСОБА_8 відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3. ( а.с.17-19)

Обгрунтовуючи свій позов, ОСОБА_1 посилалася на наявність у її неповнолітніх дітей права на відшкодування шкоди, передбачене положенням статті 1200 ЦК України.

За змістом абзаца 1 частини першої та частини другої сттаті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.

Тобто, коло осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, можна розділити на дві групи: а) непрацездатні особи, які були на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання утримання; б) дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Факт перебування особи на утриманні померлого має значення для відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

В судовому засіданні . та в своїх письмових запереченнях представник відповідача посилався на ті обставини, що померлий ОСОБА_8 до моменту загибелі, ніде не працював, а тому він фактично не міг утримувати свою родину. При цьому його дружина ОСОБА_1 була працевлаштована в ПАТ «МК»ім.. Ілліча» та отримувала пенсію по втраті годувальника на своїх двох старших дітей.

За клопотанням представника відповідача ТОВ «ДАЭМ», судом було витребувано інформацію про отримання позивачкою ОСОБА_1 допомоги при народженні дитини та інших соціальних виплат.

Згідно довідки Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради від 28 березня 2018 року, ОСОБА_1 знаходилася на обліку в УСЗН Кальміуського району міста Маріуполя та отримувала допомогу на ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 при народженні дитини у розмірі 5000 гривень - одноразово та по 1250 гривень з 1 березня 2008 року по 28 лютого 2011 року щомісячно. Також в період з 26 березня 2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_10 допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі 130 гривень.

Згідно довідок Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України міста Маріуполя від 29 березня 2018 року, ОСОБА_1 отримує пенсію по втраті годувальника з 16 листопада 2012 року по 31 березня 2018 року . Розмір пенсії по втраті годувальника станом на 31 березня 2018 року складає 2178,00 гривень. ( а.с.94-97 )

Таким чином судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 отримувала допомогу при народженні лише в період з 1 березня 2008 року по лютий 2011 року, тоб то отримання допомоги закінчилося більш ніж за рік до смерті ОСОБА_8. В подальшому, після смерті ОСОБА_8 була призначена пенсія по втраті годувальника. Таким чином в судовому засіданні представником відповідача не було підтверджено факту знаходження померлого ОСОБА_8 на утриманні його дружини, оскільки родина ОСОБА_1 до загибелі ОСОБА_8, складалася принаймні з п'яти осіб (дружина, чоловік та троє малолітніх дітей) . При цьому, як поясню позивачка ОСОБА_1 та не спростовує представник відповідача ТОВ «ДАЭМ», позивачка ОСОБА_1, має є ще двох дітей від першого шлюбу, які теж проживали з родиною ОСОБА_1. Всі діти на момент смерті ОСОБА_8 були неповнолітніми.

Також позивачкою ОСОБА_1 було надано суду копії розрахункових листів про отримання заробітної плати в період з 1 січня 2012 року по березень 2013 року ( а.с. 80-83) Розмір її середньої заробітної плати в зазначений період складав 1381,34 гривня.

Згідно Закону України « Про державний бюджет України на 2012 рік» встановлюються в 2012 році наступні розміри прожиткового мінімуму на одну особу із розрахунку за один місяць. :

З 1 січня 2012 року - 1017 гривень, з 1 квітня - 1037 гривень, з 1 липня 1044 гривень, з 1 жовтня 1060 гривень, з 1 грудня 1095 гривень.

Для тих хто відноситься до основних соціальних та демографічних груп населення заяложено наступні розміри прожиткового мінімуму:

Дітей до 6 років:

З 1 січня 2012 року - 893 гривні, з 1 квітня - 911 гривень, з 1 липня 917 гривень, з 1 жовтня - 930 гривень, з 1 грудня 9615 гривень.

Дітей від 6 до 18 років:

З 1 січня 2012 року - 1112 гривень, з 1 квітня - 1134 гривень, з 1 липня - 1144 гривень, з 1 жовтня 1161 гривень, з 1 грудня 1197 гривень;

Працездатних осіб:

З 1 січня 2012 року - 1073 гривні, з 1 квітня - 1094 гривень, з 1 липня 1102 гривень, з 1 жовтня 1118 гривень, з 1 грудня 1134 гривні;

Встановлені Законом розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб дорівнюють розмірам мінімальної заробітної плати.

Непрацездатні члени сім'ї загиблого, які мали самостійний заробіток або одержували пенсію на час його смерті, можуть бути визнані утриманцями потерпілого, якщо частка заробітку останнього, що припадала на кожного з них, була основним і постійним джерелом їх існування. Розмір відшкодування у зв'язку з втратою годувальника у цих випадках визначається з його заробітку без врахування заробітку або пенсії, що одержували зазначені особи (підпункт «г» пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»).

Особа вважається такою, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують їй прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (стаття 1 Закону України «Про прожитковий мінімум»).

Сума прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць встановлюється державним бюджетом України на кожен рік.

Таким чином, для набуття права на утримання непрацездатна особа повинна мати дохід, менший встановленого законом прожиткового мінімуму на місяць.

Оскільки враховуючи що предметом даного позову є відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого і доказуванню підлягає не лише факт родинних відносин, а факт перебування на утриманні померлого та потреба у матеріальній допомозі, суд вважає, що в судовому засіданні було доведено що родина померлого ОСОБА_8 офіційно отримуючи дохід трохи більше ніж мінімальна заробітна плата, потребували матеріальної допомоги від ОСОБА_8, оскільки прожити на одну заробітну плату ОСОБА_1 родині з двох дорослих та принаймні трьох дітей майже не можливо.

Також представник відповідача ТОВ «ДАЭМ» посилається на ті обставини, що на день смерті ОСОБА_8 право на одержання від нього утримання мала його непрацездатна матір - ОСОБА_11, що на той час досягла пенсійного віку. Однак в судовому засіданні позивачем ОСОБА_1 було зазначено, що матір її загиблого чоловіка - ОСОБА_11 в свій час не заявляла зазначених позовних вимог, а на час розгляду справи взагалі померла. Відповідачем зазначений факт було визнано в судовому засіданні . Доказів на спростування вказаної інформації представником відповідача, відповідно до ст.. 81 ЦПК України, надано не було. У зв'язку з чим суд не вирішував питання залучення до участі у розгляді даної справи матері загиблого ОСОБА_8 - ОСОБА_11

Щодо визначення розміру доходу померлого ОСОБА_8, суд розглядаючи зазначене питання приходить до наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Зокрема шкода відшкодовується дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім'ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років. (п. 1 та п. 4 абз. 2 ч. 1 ст. 1200 ЦК України)

Згідно ч. ч. 2 та 3 1200 ЦК України особам, визначеним у пунктах 1 - 5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів.

Згідно з ч. 2 ст. 1195 ЦК України у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

Як було встановлено судом мінімальна заробітна плата в Україні у листопаді 2012 року становила 1118 гривень, у грудні 2012 року - 1134 грн., за період з січня 2013 року по листопад 2013 року - 1147 грн., з грудня 2013 року по серпень 2015 року - 1218 гривень на місяць. За період з вересня 2015 року по квітень 2016 року мінімальна заробітна плата становила 1378 гривень. За період з травня 2016 року по листопад 2016 року мінімальна заробітна плата становила 1450 гривень, а в грудні 2016 року 1550 гривень. З 01 січня 2017 року по 1 листопада 2018 року мінімальна заробітна плата становить 3200 гривень.

Розділив розмір мінімальної заробітної плати яку міг отримувати померлий ОСОБА_8, у відповідний проміжок часу на 5 членів його родини ( сам ОСОБА_8, його дружина ОСОБА_1, та троє малолітніх дітей) отримуємо відповідний розмір доходу на кожну дитину.

Таким чином:

з 16 листопада 2012 року по 30 листопада 2012 року розмір доходу на дитину становить 111,8 гривень на місяць;

за грудень 2012 року, розмір доходу на дитину становить 226,8 гривень на місяць.

за період з січня 2013 року по листопад 2013 року розмір доходу на дитину становить 229,4 гривень на місяць.

з грудня 2013 року по серпень 2015 року розмір доходу на дитину становить 243,6 гривень на місяць.

за період з вересня 2015 року по квітень 2016 року розмір доходу на дитину становить 275,6 гривень.

за період з травня 2016 року по листопад 2016 року розмір доходу на дитину становить 290 гривень на місяць.

за грудень 2016 року розмір доходу на дитину становить 310 грн. на місяць.

за період з січня 2017 року по листопад 2017 року розмір доходу на дитину становить 640 грн.

Загальна сума відшкодування коштів на утримання 3-х дітей в наслідок загибелі годувальника за період з 16.11.2012 року по 01.11.2017 року становить 56767,2 гривень, що відповідно складає по 18922,40 гривень на кожну дитину.

В подальшому щомісячний розмір відшкодування шкоди спричиненої внаслідок загибелі годувальника повинен розраховуватися з мінімальної заробітної плати станом на 1 листопада 2017 року в розмірі 640 гривень на кожну дитину.

Щодо посилань представника відповідача про не можливість коригування (перерахування ) розміру шкоди з огляду на збільшення мінімальної заробітної плати, суд приходить до наступного:

Частина 4 ст. 1200 ЦК України, на яку посилається представник відповідача, передбачає , що розмір відшкодування, обчислений для кожної з осіб , які мають право на відшкодування шкоди завданої смертю годувальника, не підлягає подальшому перерахункові крім випадків зазначених в цій статті. Зміст статті передбачає заборону перерахунку розміру вже визначеної шкоди, і зовсім не регламентує порядок самого визначення розміру шкоди.

За клопотанням представника відповідача ТОВ «ДАЭМ» - Серьожкіна М.П., яке було підтримано позивачкою ОСОБА_1 та її представником ОСОБА_6 , ухвалою суду від 7 грудня 2017 року було залучено до участі в справі в якості співвідповідача Приватне Акціонерне Товариство «Страхова група «ТАС». Однак в подальшому позивачка не пред'явила ніяких позовних вимог до співвідповідача ПАТ СК «ТАС», а в судових дебатах, представник позивача - адвокат ОСОБА_6, пояснив, що позовних вимог до співвідповідача ПАТ СК «ТАС заявляти не бажає.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, яка дії в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення коштів на утримання дітей в наслідок загибелі годувальника - відмовити.

Відповідно до положень ст. 141 ч.1 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом було повністю задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 заявлені до ТОВ «ДАЭМ», то зазначений судовий збір підлягає стягненню з ТОВ «ДАЭМ», на користь ОСОБА_1.

Керуючись 12, 13, 76,81, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, яка дії в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАЭМ», Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» про стягнення коштів на утримання дітей в наслідок загибелі годувальника, третя особа : ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАЭМ», яке зареєстровано 83023 місто Донецьк вулиця Харитонова будинок 2, код ЄРДПОУ 25337232, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1, суму відшкодування у зв'язку із загибеллю потерпілого за період з 16 листопада 2012 року по 1 листопада 2017 року в розмірі 18 922,4 гривні, відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого у розмірі 640,00 гривень щомісячно, починаючи з 1 листопада 2017 року до досягнення дитиною 18 років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАЭМ», яке зареєстровано 83023 місто Донецьк вулиця Харитонова будинок 2, код ЄРДПОУ 25337232, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованої та проживаючої в АДРЕСА_1, суму відшкодування у зв'язку із загибеллю потерпілого за період з 16 листопада 2012 року по 1 листопада 2017 року в розмірі 18 922,4 гривні, відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого у розмірі 640,00 гривень щомісячно, починаючи з 1 листопада 2017 року до досягнення дитиною 18 років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_8.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАЭМ», яке зареєстровано 83023 місто Донецьк вулиця Харитонова будинок 2, код ЄРДПОУ 25337232, на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1, суму відшкодування шкоди у зв'язку із загибеллю потерпілого за період з 16 листопада 2012 року по 1 листопада 2017 року в розмірі 18 922,4 гривні, відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого у розмірі 640,00 гривень щомісячно, починаючи з 1 листопада 2017 року до досягнення дитиною 18 років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_9.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАЭМ», яке зареєстровано 83023 місто Донецьк вулиця Харитонова будинок 2, код ЄРДПОУ 25337232, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованої та проживаючої в АДРЕСА_1, судовий збір в розмірі 640 гривень 00 копійок.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до апеляційного суду Донецької області в місті Маріуполі протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України від 15 грудня 2017 року, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення було складено та підписано 8 червня 2018 року.

Суддя ______________________ Шиян В.В.