Провадження № 2-з/522/232/18
УХВАЛА

Іменем України

11 червня 2018 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання - Шевчик В.І.,

розглянувши у судовому засіданні без повідомлення учасників заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

До суду 07.06.2018 року надійшла заява ОСОБА_1, згідно якої просив у порядку ст. 150 ЦПК України вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на приміщення підвалу АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 101.

Подану заяву обґрунтував тим, що ним готується до подання позовна заява про визнання незаконними та скасування рішень виконавчого комітету Одеської міської ради від 18.02.2000 року та від 26.04.2016 року. Першим з вказаних рішень приміщення підвалу АДРЕСА_1, передано у безстрокове безоплатне користування Одеській обласній організації Спілки художників України. На підставі другого рішення органу місцевого самоврядування була проведена державна реєстрація права комунальної власності на зазначене приміщення. Майбутня його позовна заява має на меті припинення права комунальної власності на спірне приміщення та подальшому передачу його у сумісну власність мешканців багатоквартирного будинку як це передбачено чинним законодавством України. Посилався на те, що існує реальна ймовірність того, що протягом судового розгляду справи спірне приміщення може бути відчужене шляхом укладення тих чи інших правочинів та вважає, що існують підстави для забезпечення позову з метою належного та повного виконання судового рішення у разі задоволенні позову.

У відповідності до ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Вивчивши подане клопотання суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

2. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положеннями ч. 3 ст. 153 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пунктом 4 постанови № 9 від 22.12.2006 року Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Особа, яка подала заяву про забезпечення, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Між тим, заявником у порушення зазначених приписів ЦПК України до заяви про забезпечення позову не додано належних, достатніх, достовірних та допустимих доказів на підтвердження реальності наявності порушеного права заявника (не надано доказів на підтвердження того, що він є співвласником спірного приміщення - приміщення підвалу АДРЕСА_1) та необхідності вжиття заходів забезпечення позову.

Крім того, до заяви про забезпечення позову заявником також не додано доказів на підтвердження факту, що є можливим відчуження приміщення та невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів заявника, та в чому саме може полягати таке порушення.

До заяви надано лише витяг з Державного реєстру прав власності, згідно якого власником спірного приміщення підвалу є територіальна громада м. Одеси в особі Одеської міської ради, проте останнє не свідчить про намагання органу місцевого самоврядування відчужити спірне приміщення.

Крім того суд враховую, що стосовно даного приміщення є спір за цивільною справою №522/6163/18.

Таким чином, у зв'язку з відсутністю доказів на підтвердження заявлених вимог про забезпечення позову, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позову - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали. Учасники справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Дата складання повну тексту ухвали суду 11.06.2018 року.

Суддя Л.В. Домусчі