печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2018 року суддя Печерського районного суду м. Києва Цокол Л.І., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

30.05.2018 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява.

Разом з тим, 31.05.2018 року до суду надійшла заява, до відкриття провадження по справі, про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 00), яка належить на праві власності відповідачу, про що вказує позивач у заяві.

У заяві про забезпечення позову вказано, що після закінчення строку дії договору позики відповідач всупереч його положенням грошові кошти позивачу не повернув.

На переконання позивача, невжиття заходів забезпечення позову може утруднити та зробити неможливим виконання рішення суду по даній справі, тому необхідно накласти арешт на належну відповідачу квартиру, з метою забезпечення виконання рішення суду у майбутньому та недопущення відчудження цієї квартири.

Предметом спору є стягнення грошових коштів у розмірі 352359,12 грн., внаслідок недобросовісного виконання своїх договірних обовязків відповідачем, як вказав позивач.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником та повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв'язку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно положенням ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Окрім цього, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого.

Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника про те, що незастосування заходів забезпечення позову, може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду, що відповідач вчиняє дії щодо відчудження належного йому майна, підтвердженням чого є роздруківка із інтернет сайту про продаж схожої квартири ОСОБА_2, що є припущенням позивача.

У заяві про забезпечення позову позивач не навела достатніх підстав щодо необхідності забезпечення даного позову того, що відповідач буде ухилятися від виконання рішення суду чи створювати обставини, які б утрудняли чи унеможливлювали його виконання, у разі гіпотетичного позитивного вирішення спору, оскільки ґрунтуються на припущеннях та суб'єктивній оцінці позивача щодо вартості квартири, на арешті якої наполягає ОСОБА_1

З урахуванням наведеного, проходжу до висновку про необгрунтованість поданої заяви про забезпечення позову, оскільки заходи забезпечення позову, на яких наполягає заявник, є неспівмірними із заявленими позивачем вимогами, а відтак дана заява задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 149-151 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - залишити без задоволення.

Ухвалу про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Л.І. Цокол