Справа №490/1826/17 05.06.2018
Провадження №22-ц/784/943/18
Провадження №22-ц/784/943/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

05 червня 2018 року м. Миколаїв

колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Базовкіної Т.М.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання: Горенко Ю.В.,

за участі заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засідання цивільну справу № 490/1826/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу, яку постановив Центральний районний суд м. Миколаєва під головуванням судді Чулупа Олександра Степановича у приміщенні цього суду 13 жовтня 2017 року за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, та поворот виконання рішення у справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Кредитпромбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

У січні 2010 р. ВАТ «Кредитпромбанк» звернувся з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про виконання грошового зобов'язання.

Позивач зазначав, що 16 лютого 2007 р. уклав з ОСОБА_1 кредитний договір № 28.3/11-КМС-01-07, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 9200 доларів США зі сплатою 20 % річних за умови повернення щомісячними платежами до 17 серпня 2009 р.

У забезпечення зобов'язань за кредитним договором 16 лютого 2007 р. між банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 28.3/11- ПМК-01-07.

Посилаючись на систематичне порушення ОСОБА_1 зобов'язань за договором та недотримання строків повернення, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно 2 564,98 доларів США основного боргу та 2 564,98 доларів США пені, а всього 40 885 грн.78 коп. та судові витрати.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 травня 2010 року позов задоволено частково. На користь ВАТ «Кредитпромбанк» з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стягнуто солідарно 22435 грн. 39 коп. та по 172 грн.18 коп. судових витрат з кожного.

Вказане рішення Апеляційним судом Миколаївської області змінено, а саме: зменшено солідарне стягнення з відповідачів з 22345 грн.39 коп. до 21439 грн.14 коп., а судових витрат з 172, 18 грн. до 107 грн.19 коп. з кожного.

В лютому 2017 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, та про поворот виконання за виконавчим листом по вищевказаній справі на підставі ст.ст. 369, 380, 381 ЦПК України.

Заяву мотивовано тим, що примусове виконання вказаного судового рішення проводиться державними виконавцями Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, під час виконавчих дій було проведено опис та вилучено належне йому майно, яке за ціною перевищує розмір стягнутої за рішенням суду заборгованості. Крім того 20 травня 2013 р. між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір відступлення прав вимоги, за яким змінився кредитор з ПАТ «Кредитпромбанк» на ПАТ «Дельта Банк».

Посилаючись на викладене, заявник просив визнати виконавчий лист № ц2-1927 від 18 травня 2010 р. таким, що не підлягає виконанню, та здійснити поворот виконання за виконавчим листом.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 жовтня 2017 р. в задоволенні вищезазначеної заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що акт опису та арешту майна не підтверджує припинення зобов'язання. За таких обставин добровільність виконання рішення заявником не підтверджується.

Крім того, щодо вимог про поворот виконання рішення, суд виходив з того, що підставою вимог про поворот виконання рішення суду є скасування такого рішення після його виконання у конкретній справі. Оскільки рішення у даній справі не скасовано, заявник доказів суду про таке не надав, то підстави проводити поворот виконання рішення суду відсутні, а тому в задоволені цієї вимоги слід відмовити.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову про задоволення його заяви, визнавши виконавчий лист № 2-1927 від 18 травня 2010 р. таким, що не підлягає виконанню, зняти арешт зі всього майна, зазначеного в акті опису та арешту від 14 травня 2011 р., закінчити виконавче провадження.

Апеляційна скарга мотивована тим, що примусове виконання виконавчого листа № 2-1827 від 18 травня 2010 р. триває понад визначені законом строки виконавчого провадження, в порядку примусових дій було проведено опис та арешт майна боржників, вартість якого перевищує розмір стягнутих судом сум, а первісний кредитор - ПАТ «Кредитпромбанк» після відступлення прав вимоги за кредитним договором втратив права на стягнення за кредитним договором.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 18 травня 2018 р. відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в частині відмови у задоволенні його заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а тому в цій частині ухвала суду не переглядається.

Заслухавши доповідь судді, пояснення заявника ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав

Як вбачається з матеріалів даної цивільної справи, 16 лютого 2007 р. між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 (позичальник) укладено кредитний договір № 28.3/11-КМС-01-07, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 9200 доларів США зі сплатою 20 % річних за умови повернення щомісячними платежами до 17 серпня 2009 р.

У забезпечення зобов'язань за кредитним договором 16 лютого 2007 р. між банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 28.3/11- ПМК-01-07.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 травня 2010 р. задоволено частково позов ВАТ «Кредитпромбанк» про стягнення заборгованості за договором. На користь ВАТ «Кредитпромбанк» солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стягнуто 22435 грн. 39 коп. заборгованості за кредитним договором та по 172 гргн.18 коп. судових витрат з кожного.

Рішенням Апеляційним судом Миколаївської області від 30 вересня 2010 р. рішення суду першої інстанції змінено: зменшено солідарне стягнення з відповідачів з 22345 грн.39 коп. до 21439 грн.14 коп., а судових витрат з 172, 18 грн. до 107 грн.19 коп. з кожного.

На підставі судового рішення 18 травня 2010 р. видано виконавчий лист № 2-1927.

Постановою державного виконавця Центрального відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції від 16 лютого 2011 р. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №ц 2-1927, виданого 18 травня 2010 р. Центральним районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Кредитпромбанк» боргу в сумі 21546 грн. 33 коп.

Державним виконавцем проводились примусові дії з виконання вказаного виконавчого листа, зокрема, опис та арешт майна боржника, що підтверджується актами опису та арешту майна від 14 липня 2011 р. (т. 1 а.с. 134), від 19 вересня 2011 р. (т. 1 а.с. 164).

В силу ст. 380 ЦПК України (в редакції закону, який був чинним на час вирішення питання судом першої інстанції) питання про поворот виконання вирішує суд апеляційної чи касаційної інстанції, якщо, скасувавши рішення, він закриває провадження у справі, залишає позов без розгляду, відмовляє в позові повністю або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернено на новий розгляд, а при новому розгляді справи в позові відмовлено або позовні вимоги задоволено в меншому розмірі, або провадження у справі закрито чи заяву залишено без розгляду, суд, ухвалюючи рішення, повинен зобов'язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнене з нього за скасованим рішенням. У разі неможливості повернути майно в рішенні або ухвалі суду передбачається відшкодування вартості цього майна в розмірі грошових коштів, одержаних від його реалізації.

Відповідно до ч. 1 ст. 381 ЦПК України (в редакції закону, який був чинним на час вирішення питання судом першої інстанції) якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом при новому розгляді справи або судом апеляційної чи касаційної інстанції, заява відповідача про повернення стягненого з нього за скасованим рішенням майна розглядається судом, у якому перебуває справа. Заяву про поворот виконання можна подати у межах позовної давності.

Таким чином, необхідними умовами для вирішення питання про поворот виконання рішення суду та повернення стягненого з боржника є: скасування судом апеляційної чи касаційної інстанції рішення по справі, скасування рішення та закриття провадження у справі, залишання позов без розгляду, відмова в позові повністю або задоволення позовних вимог в меншому розмірі або рішення після його виконання скасовано і справу повернено на новий розгляд, а при новому розгляді справи в позові відмовлено або позовні вимоги задоволено в меншому розмірі, або провадження у справі закрито чи заяву залишено без розгляду.

Крім того, поверненню підлягає лише реально передане в рахунок виконання такого судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором не скасовано та не змінено, провадження у справі не закрито, данні щодо передачі стягнутого з боржника в рахунок погашення заборгованості стягувачу відсутні.

Тому суд вірно прийшов до висновку про відмову у задоволенні заяви в частині повороту виконання рішення суду.

До того ж заявником не надано доказів виконання визначеного виконавчим листом №ц 2-1927 обов'язку та погашення визначених цим виконавчим документом грошових сум стягувачу у добровільному порядку або порядку примусового провадження, також відсутні доказі скасування або припинення такого обов'язку з будь-яких підстав та закінчення виконавчого провадження.

Доводи апеляційної скарги щодо неправильності таких висновків суду є помилковими.

Незаконність дій або бездіяльність державного виконавця під час примусового виконання цього виконавчого документа, в тому числі щодо опису, арешту та реалізації майна боржника, порушення строків виконавчого провадження, невжиття заходів із закінчення виконавчого провадження, на що посилається в апеляційній скарзі ОСОБА_1, також не впливає на вирішення судом питання про поворот виконання судового рішення.

У разі незгоди боржника з порядком проведення виконавчого провадження, невжиття заходів, визначених законом, в тому числі щодо закінчення виконавчого провадження, сторони виконавчого провадження мають право діяти відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Також безпідставними є аргументи апеляційної скарги про відчуження первісним кредитором прав вимоги за укладеним з ним кредитним договором іншій особі, оскільки такі обставини не свідчать про припинення зобов'язання ОСОБА_1, визначеного судовим рішенням, оскільки спірні правовідносини допускають правонаступництво.

Щодо вимог апеляційної скарги про зняття арешту з описаного в процесі примусового виконання судового рішення майна та закінчення виконавчого провадження, то такі вимоги не були заявлені в суді першої інстанції, не були предметом розгляду цього суду, а тому з урахуванням меж розгляду справи судом апеляційної інстанції, визначених положеннями ст. 367 ЦПК України, не підлягають вирішенню апеляційним судом.

За такого колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена в частині визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у касаційному порядку до Верховного Суду підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Т.М. Базовкіна

Судді: Т.Б. Кушнірова

Ж.М. Яворська

___________________________________________

Повний текст постанови складено 06 червня 2018 року