АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2018 року

м.Харків

справа № 2-3156/08

провадження № 22-ц/790/3422/18

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого : Колтунової А.І.,

суддів: Пилипчук Н.П., Кругової С.С.

за участю: секретаря - Семикрас О.В.

учасників справи

представника заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 28 липня 2008 року у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3 до Харківської міської ради, третя особа ОСОБА_4 про визнання права власності за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2018 року, постановлену суддею Гримайло А.М. в залі суду в м.Харкові,-

ВСТАНОВИВ:

30 травня 2008 року ОСОБА_1, ОСОБА_3 звернулися в суд з позовом Харківської міської ради, третя особа ОСОБА_4 про визнання права власності на жилі приміщення.

Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 28 липня 2008 року позов ОСОБА_1, ОСОБА_3 до Харківської міської ради задоволено. Визнано за ОСОБА_5 право власності на приміщення 2 поверху житлового будинку літ. А-3 по вул. Ярославській 13 у м.Харкові, загальною площею 176,4 кв.м.АДРЕСА_1 у житловому будинку по вул. Ярославській 13/18 у м.Харкові, загальною площею 178,1 кв.м. Визнано за ОСОБА_3 право власності на приміщення підвалу житлового будинку літ. А-3 по вул. Ярославській 13 у м.Харкові, загальною площею 96,3 кв.м., приміщення 1 поверху житлового будинку літ. А-3 по вул. Ярославській 13 у м.Харкові, загальною площею 104,4 кв.м., приміщення третього поверху житлового будинку літ. А-3 по вул. Ярославській 13 у м.Харкові, загальною площею 186,1 кв.м.

В апеляційному та касаційному порядку рішення суду не переглядалося.

05 квітня 2018 року представником ОСОБА_1 ОСОБА_2 подано заяву про перегляд рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 28 липня 2008 року за нововиявленими обставинами.

В обґрунтування заяви представник ОСОБА_1 зазначила, що рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 01 лютого 2018 року, яким встановлено у судовому порядку нікчемність додаткової угоди від 18 лютого 2008 року до договору про спільну діяльність на реконструкцію та перебудову житлового будинку б/н від 14 серпня 2007 року, набрало законної сили. Це є підставою для перегляду рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 28 липня 2008 року за нововиявленими обставинами.

На підставі п.1 ч.2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 23 квітня 2018 року відмовлено у відкритті провадження за нововиявленими обставинами за заявою представника позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 28 липня 2008 року по справі № 2-3156/08.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, представником ОСОБА_1 ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій вона просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, посилаючись на ті обставини, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам по справі. Вказує, що відповідно до рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 01 лютого 2018 року, яке набрало законної сили, встановлено нікчемність додаткової угоди від 18 лютого 2008 року до договору про спільну діяльність на реконструкцію та перебудову житлового будинку від 14 серпня 2007 року, що є належною підставою для перегляду рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 28 липня 2008 року у цивільній справі № 2-3156/08 за нововиявленими обставинами.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 підтримувала апеляційну скаргу.

Представник Харківської міської ради, ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 143, 146).

Вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Ухвалюючи судове рішення про відмову у відкритті провадження за заявою представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 28 липня 2008 року суд першої інстанції виходив із того, що на час звернення представника ОСОБА_1 до суду з заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, минув 3-х річний строк з дня набрання законної сили цим рішенням. Зазначений строк є присічним і поновленню не підлягає.

Отже, відсутні правові підстави для відкриття провадження за заявою позивача.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 424 ЦПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

У відповідності до ч. 3 ст. 424 ЦПК України строки, визначені в частині другій цієї статті, не можуть бути поновлені.

Із матеріалів справи вбачається, що рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 28 липня 2008 року набрало чинності 28 серпня 2008 року (а.с. 67-69).

З заявою про перегляд рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 28 липня 2008 року за нововиявленими обставинами представник позивача ОСОБА_1 звернувся 05 квітня 2018 року (а.с. 80-86).

Отже, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами була предявлена до суду з пропуском установленого процесуальним законом 3-х річного строку з дня набрання рішенням законної сили, у звязку з чим були відсутні правові підстави для відкриття провадження за зазначеною заявою.

Доводи представника ОСОБА_1 ОСОБА_2, викладені в апеляційній скарзі про те, що підставою для звернення до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, стало рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 01 лютого 2018 року, яким були задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про встановлення нікчемності правочину, не можуть бути визнані правовою підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки на час ухвалення зазначеного судового рішення строк перегляду рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 28 липня 2008 року з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 424 ЦПК України, закінчився.

Відповідно до розяснень, які містяться в пункті 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 4 від 30 березня 2012 року « Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» зазначено, що встановлений трирічний строк для подання заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 ст. 424 цього Кодексу, є присічним і поновленню не підлягає. Недодержання умови щодо цього строку є підставою для відмови у відкритті провадження у зв'язку з нововиявленими обставинами незалежно від поважності пропуску цього строку.

Отже, суд першої інстанції правильно зазначив, що цей строк є присічним та поновленню не підлягає.

Посилання в апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на вимоги Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини не є правовою підставою для скасування рішення суду, оскільки зазначені рішення стосуються інших правовідносин.

Проте, з практики Європейського Суду з прав людини вбачається, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круїз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом тому, що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулюванню з боку держави.

Крім того, в п. 40 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України" вказано, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права. Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що підстави для скасування ухвали суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 367, 368, 371, п.1. ч.1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384, ст. 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 червня 2018 року.

Головуючий: А.І. Колтунова

Судді: Н.П. Пилипчук

ОСОБА_6