Справа № 219/3524/18
Провадження № 2/219/1512/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2018 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Брежнева О.А.

за участю секретаря Котинської А.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в залі суду м. Бахмут Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1) до ОСОБА_2 (зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2), ОСОБА_3 (зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2), про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання особи такою, що втратила право користування житловою площею, мотивуючи свої вимоги тим, що йому на праві приватної власності належить жилий будинок по вул. Добролюбова, 15 у м. Часів Яр, в зазначеному будинку зареєстровані обидва відповідача. Відповідачі не проживають у вказаній квартирі з 2011 року по теперішній час. Ніякої участі у витратах по оплаті комунальних послуг та утриманню житла відповідачі приймати не збираються. Крім того, факт реєстрації відповідачів у даному житловому приміщені перешкоджає йому розпоряджатися на свій власний розсуд та оформити житлову субсидію, що у свою чергу негативно впливає на його майновий стан, що є порушенням його прав як власника. Просить позов задовольнити.

У судове засідання позивач не зявився, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, просить позов задовольнити.

Відповідачі, про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином та своєчасно, надали на адресу суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, проти задоволення позову не заперечують.

Третя особа на боці позивача про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином та своєчасно, у судове засідання не прибув з невідомих суду причин.

Справу розглянуто у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України (Закон, ВР України, від 03.10.2017 року, № 2147-VIII) за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

У зв'язку із визнанням відповідачами обставин, які наведені позивачем у позовній заяві на підтвердження своїх вимог, суд вважає, що ці обставини не підлягають доказуванню і оцінює їх як достовірні докази.

Згідно з ст. 206 ЦПК України (Закон, ВР України, від 03.10.2017 р., № 2147-VIII) у разі визнання відповідачами позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд дослідивши письмові матеріали цивільної справи вважає, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню на підставі наступного:

Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про право на спадщину по закону від 30 липня 1996 року (а.с.5) позивачу належить будинок №16 по вул. Добролюбова у м. Часів Яр, Донецької області.

Відповідно до довідки про склад сімї (а.с.6) відповідачі прописані за адресою: Донецька область, м. Часів Яр, вул. Добролюбова, 16.

Згідно акту від 11 квітня 2018 року (а.с.7) ОСОБА_2, ОСОБА_3 фактично не проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, з 2011 року по теперішній час.

Згідно зі ст. 64 ЖК Української РСР член сімї наймача має такі ж права у тому числі право користування житловою площею, як і наймач, членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Частиною 1 статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з частиною 1 статті 405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, ч. 1ст. 13, ч.1 ст. 81 ЦПК України, суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках , кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Беручи до уваги, що факт відсутності відповідача у вищезазначеній квартирі понад рік знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а відповідач не надав суду доказів того, що перестав користуватися квартирою з поважних причин та має право на збереження за ним права користування цим житловим приміщенням, суд вважає, що за відповідачем не може бути збережено право користування житловим приміщенням.

Суд встановив, що відповідачі квартиру звільнили добровільно та не проживають в ній з 2011 року. Наявність реєстрації у будинку відповідачів перешкоджає позивачу у отриманні державної компенсації (субсидії) на жилого-комунальні послуги, та він несе додаткові витрати за комунальні послуги, а тому з урахуванням аналізу наданих доказів суд вважає позовні вимоги про визнання втративши право відповідачів користування житловим приміщенням, обґрунтованими та вважає необхідним цей позов задовольнити.

Судові витрати за клопотанням позивача суд залишає за ним.

На підставі викладеного, ст.ст.64 ЖК Української РСР, ст. 317, 321, 391 405 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 19, 81, 141, 259, 263-265, 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1) до ОСОБА_2 (зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2), ОСОБА_3 (зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2), про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3, 09 грудня 19841 року народження, такими, що втратили право користування житловим приміщенням жилим будинком 16 по вул. Добролюбова в м. Часів Яр Донецької області.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана за порядком передбаченим ст. 355 ЦПК України та п.п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.А.Брежнев