Номер провадження: 22-ц/785/1191/18
Номер справи місцевого суду: 522/2345/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Драгомерецького М.М. (суддя-доповідач),

суддів: Дрішлюка А.І.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Фабіжевській Т.С.,

за участю: позивача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4, представника відповідача ТОВ «Інфокс» - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу заапеляційною скаргою ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 09 жовтня 2017 року за позовом ОСОБА_3 до ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» про захист прав споживача та розірвання договору,-

В С Т А Н О В И Л А:

06 лютого 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» про захист прав споживачів та розірвання договору.

Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1 та з метою отримання послуг з водопостачання між ним та відповідачем 03.12.2014р. було укладено договір №45933 про надання послуг централізованого водопостачання та водовідведення.

Згідно п.7.3 Договору цей договір може бути розірваний достроково у наступних випадках:

- зникнення потреби в отриманні послуг чи відмови Споживача від користування послугами Виконавця;

- переходу права власності або права користування на квартиру іншій особі;

- невиконання сторонами умов договору та вимог діючого законодавства України;

- виникнення споживацької заборгованості, яка перевищує вартість водокористування за останні два місяці.

24 жовтня 2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про розірвання зазначеного договору у звязку із зникненням потреби в отриманні послуг.

Однак, відповідно листа від 24 листопада 2016 року відповідач відмовив ОСОБА_3 у розірванні договору. У звязку із чим ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним позовом та просив його задовольнити у повному обсязі з наведених у позовній заяві правових підстав.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, зазначаючи, що питання про розірвання договору вже розглядалось в судовому порядку та апеляційний суд Одеської області встановив, що розірвання договору є підставою для припинення водопостачання до квартири позивача, отже, для можливості розгляду такого питання мають бути наявні докази технічної можливості відключення квартири від централізованого водопостачання, однак позивач не надає доступу представникам відповідача до квартири з метою обстеження системи водопостачання та її опломбування.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 09 жовтня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення норм права.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п.9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення за таких підстав.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частин 1-3, 5 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для обєктів усіх форм власності є субєкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення.

У ст.ст. 20 і 21 зазначеного Закону передбачені обовязки споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, а виконавця підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Форма та зміст (умови) типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджені постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005р. «Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення».

Пунктом 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення передбачені права та обовязки споживача, однак ні наведеною нормою закону ні умовами укладеного між сторонами договору про надання послуг не передбачено право споживача розірвати договір в односторонньому порядку.

03 грудня 2004 року між сторонами було укладено Договір про надання послуг централізованого водопостачання та водовідведення за №45933.

24 жовтня 2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про розірвання зазначеного договору у звязку із зникненням потреби в отриманні послуг.

У п.7.6 даного Договору зазначено, що його дія припиняється за домовленістю сторін та за іншими встановленими діючим законодавством обставинами. Отже, Договір може бути розірвано лише за згодою сторін.

ОСОБА_6 від 24.11.2016р. ТОВ «Інфокс» повідомив позивача, що відповідно до пп.3 п. 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води та водовідведення у житловому фонді комунальної власності територіальної громади м.Одеси, не нараховувати оплату послуг можливо у разі опломбування запірних вентилів у квартирі, однак ОСОБА_3 не надає допуску представникам відповідача до запірної арматури у звязку з чим розірвання договору та не нарахування плати за послуги не є можливим.

07 вересня 2017 року представниками відповідача складено акт №460/П за результатами обстеження квартири ОСОБА_3 на предмет обмеження холодного водопостачання та зазначено, що технічна можливість відключення квартири від систем централізованого холодного водопостачання та водовідведення відсутня однак є можливість обмеження холодного водопостачання шляхом опломбування у закритому положенні вентелю, однак позивач від опломбування відмовився.

Крім того, судова колегія звертає увагу на те, що за спірним Договором позивачу надаються також послуги щодо водовідведення, які неможливо припинити навіть при опломбуванні вентелів, які забезпечують водопостачання.

Відповідно до норм ст.ст. 10, 11, 60, 179 ЦПК України в редакції, що діяла на час розгляду справи в суді першої інстанції та подання апеляційної скарги, обовязок доказування та подання доказів покладається на кожну із сторін в межах предмета доказування.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_3 про те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог не заслуговують на увагу, оскільки наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи, оскільки розірвання Договору водопостачання та водовідведення в односторонньому порядку неможливе, а технічна можливість відключення квартири позивача від водопостачання та водовідведення відсутня, позивачем у відповідності до статей 77-78 ЦПК України доказів на спростування наведеного до суду не надано.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд першої інстанції дотримавшись вимог норм матеріального та процесуального права, повно і всебічно з'ясувавши всі дійсні обставини спору сторін, вирішив дану справу згідно із законом і підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає.

В зв'язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, тому в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд Одеської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_3 залишити без задоволення, рішення Приморського районного суду м.Одеси від 09 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено: 29 травня 2018 року.

Судді апеляційного суду Одеської області: М.М.Драгомерецький

ОСОБА_7

ОСОБА_2