Провадження № 2/761/2478/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

26 лютого 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.

за участі секретаря Голопич Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та зміни розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. З 13.01.2009 р. позивач та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, зареєстрованому у Відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Світловодськ Світловодського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області. Ввід шлюбу сторони мають 2 неповнолітніх дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києві від 29.08.2013 р. шлюб між позивачем та відповідачем розірвано та за рішенням суду, починаючи з 17.06.2013 р. відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі 3000,00 грн. щомісячно до досягнення повноліття ОСОБА_3. Жодного рвзу з червня 2013 р. відповідач навіть не цікавився на які кошти виховуються та лікуються діти. Загальна сума заборгованості станом на 01.07.2017 р. становить - 116 333,00 грн. Всі питання щодо виховання, лікування дітей вирішуються позивачем самостійно бе з участі відповідача і за відсутності його підтримки. Весь час відповідач не цікавиться життям дітей, не виявляє бажання спілкуватись, не приймає участь у їх вихованні. Незважаючи на те, що одна дитина є інвалідом, якій необхідне систематичне лікування та реабілітація, відповідач не надає матеріальну допомогу. Обидві дитини перебувають на диспансерному обліку з приводу низки захворювань. Відповідач жоднм чином не позбавлений можливості приймати участь у житті дітей, мати інформацію щодо місця їх перебування, стану здоров»я, виховання. На підставі звернення позивача, Службою у справах дітей ШРДА було проведено перевірку та складено акт обстеження умов проживання дітей від 07.06.2017 р. Перевіркою встановлено,що для дітей створено всі необхідні умови для здорового та всебічного розвитку. Вищенаведене, що підтверджується відповідними доказами дає підстави для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав , оскільки він ухиляється від виховання дітей, свідомо нехтує своїми обов»язками. Твкож у зв»язку із погіршенням здоров»я малолітніх дітей , необхідності постійної реабілітації дитини - інваліда ОСОБА_4, позивач вважає, що має бути змінений і розмір аліментів, які стягуються з відповідача. За таких обставин позивач просить суд позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьківських прав відносно дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2; змінити розмір аліментів, які стягуються з платника аліментів батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на підставі заочного рішення Печерського районного суду м. Києва від 29.08.1913 р., починаючи з 17.06.2013 року на користь ОСОБА_1 на утримання дітей ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 у розмірі 3 000,00 грн. щомісячно на 8 000,00 грн. щомісячно до досягнення повноліття ОСОБА_3.

В судовому засіданні 19.01.2018 р. у зв»язку із набранням чинності змін до ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 р.) вирішено питання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

14.02.2018 р. відповідним процесуальним документом суду виправлено описки в ухвалі Шевченківського районного суду м. Києва від 19.01.2018 р.

Позивач ОСОБА_1 просила розглянути справу за її відсутності. Зазначила, що позовні вимоги підтримує, просить задовольнити.

Заперечень щодо заочного розгляду справи від ОСОБА_1 не надходило.

Відповідач ОСОБА_2 про день та час розгляду справи по суті повідомлявся належним чином і в спосіб передбачений чинним ЦПК України, проте в судове засідання не з»явився.

Від ОСОБА_2 в адресу суду відзив, заяви та клопотання не надходили.

Представник третьої особи також просив розглянути справу за його відсутністю. Зазначив, що позов підтримує в повному обсязі, що підтверджується висновком Органу опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 29.11.2017 р. № 109/05/40-11720, який було долучено до матеріалів справи.

За таких обставин суд, керуючись положеннями ст. ст. 223, 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу в заочному порядку на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перували у шлюбі, зареєстрованому Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Світловодськ Світловодського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області

Від шлюбу, як свідчать свідоцтва про народження, сторони мають двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7.

Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 29 серпня 2013 року задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Шлюб між сторонами, укладений 13.01.2009 р. розірвано та з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, щомісячно до досягнення повноліття ОСОБА_3, в розмірі 3 000,00 грн.

Як свідчать матеріали справи заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 29.08.2013 р. набрало чинності.

Матеріали справи свідчать про ту обставину, що станом на 11.07.2017 р. заборгованість відповідача по сплаті аліментів становить 116 333,00 грн. Таку інформацію надано на звернення позивача до Світловодського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області.

Також державним виконавцем вищезазначеного Відділу державної виконавчої служби 12.07.2017 р. позивача повідомлено про направлення ОСОБА_2 попередження про кримінальну відповідальність та розрахунок заборгованості по аліментам, що виник за весь період несплати та винесено постанову про арешт всього рухомого та нерухомого майна боржника.

Під час здійснення підготовчого провадження у справі, під час її розгляду по суті не було встановлено обставин, які свідчать про те, що відповідач ОСОБА_2 виконує рішення суду щодо сплати аліментів, погасив заборгованість та утримує своїх неповнолітніх дітей, виконуючи батьківський обов»язок.

Як вбачається з наданих позивачів доказів, зокрема, характеристики школи І-ІІІ ступенів № 95 м. Києва Шевченківського району, батька ОСОБА_3, протягом навчання дитини у школі не відвідував навчальний заклад і не цікавився успішністю.

На запит начальника служби у справах дітей Шевченківського району в м. Києві Комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» Шевченківського району міста Києва філія № 1 повідомило 09.08.2017 р., що малолітніми ОСОБА_3, ОСОБА_4, які перебувають на диспансерному обліку, опікується мати ОСОБА_1, яку дільничні лікар та медсестра характеризують позитивно. Під час відвідування хворіючи дітей вдама, догляд і лікарські призначення виконувала мати. На профілактичні огляди, проведення вакцинацій, лабораторні обстеження дітей до закладу супроводжує мати.

Так у 2078 р. фахівцями Служби у справах дітей Шевченківської РДА було проведено обстеження місця проживання дітей за адресою: АДРЕСА_1 та складено відповідний Акт де зазначено: в квартирі є всі комунальні зручності, наявні необхідні предмету побуту та інтер»єру, а саме меблі, побутова техніка, речі особистого вжитку. В кімнатах прибрано та затишно. Діти забезпечені одягом та взуттям на всі сезони, іграшками, книгами

За адресою АДРЕСА_1 проживають ОСОБА_1, її мати ОСОБА_5 та неповнолітні діти позивача.

Також у Акті зазначено, що зі слід бабусі ОСОБА_5 відомо, що в останнє батько дітей ОСОБА_2 бачив дітей в 2014 році, матеріальної допомоги не надає, аліменти не сплачує, життям та здоров»ям дітей не цікавиться, навіть не вітає зі святами в телефонному режимі.

За висновками фахівців - для дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 створено належні умови для повноцінного розвитку та виховання. Вихованням, навчанням та утриманням дітей займається мати ОСОБА_1, їй допомагає ОСОБА_5.

На день розгляду справи по суті місце проживання ОСОБА_1 та неповнолітніх не змінилось.

Питання про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітніх дітей виносилось на комісію з питань захисту прав дитини при Шевченківській районній в місті Києві державній адміністрації.

Як свідчить висновок Органу опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації. Комісія на своєму засіданні 06.12.2-07 р. (протокол № 28) розглянула позовну заяву ОСОБА_1 та дійшла до наступних висновків: громадянка ОСОБА_1 належним чином виконує свої батьківські обов»язки - утримує та виховує сина та доньку, піклується про стан їх здоров»я, навчання та дозвілля. Громадянин ОСОБА_2 самоусунувся від виховання дітей та нехтує батьківськими обов»язками - не виявляє турботи до сина і доньки, не цікавиться їх особистим життям, не надає ні моральної, ні матеріальної підтримки, що протирічить Конвенції ООН про права дитини та вимогам статей 12,15 Закону України «Про охорону дитинства».

При цьому, як вбачається з зазначеного висновку, ОСОБА_2 неодноразово запрошувався до Служби у справах дітей та на засідання комісії з питань захисту прав дитини при Шевченківській районній в місті Києві державній адміністрації для надання пояснень по справі про позбавлення батьківських прав відносно дітей, але нажаль, всі запрошення були ним проігноровані.

Враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини, надані документи по справі, керуючись інтересами дітей відповідно до статтей 164, 165 Сімейного кодексу України, орган опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації вважає за доцільне позбавити батьківських прав громадянина ОСОБА_2 відносно малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Сімейним Кодексом України, а саме ч. 1 ст. 150 передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний стан.

Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності встановленої законом, відповідно до положень ст. 155 СК України.

Позивач зазначає, що ОСОБА_2 не приймає участі у житті дітей, не надає будь - якої допомоги на їх утримання.

Під час здійснення підготовчого провадження, розгляду справи по суті не було встановлено обставин, які б свідчили про належне виконання батьківських обов»язків ОСОБА_2 по відношенню до своїх малолітніх сина та доньки.

Приписами ст. 164 СК України встановлено, що мати, батько можуть бути позбавленими батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов»язків.

Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» в п. 16 роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не створюють умов отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінюватись, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

За встановлених обставин, беручи до уваги положення чинного законодавства України, з огляду на викладене в позові, докази долучені до матеріалів справи, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 самоусунувся від виховання дитини, а тому вважає за можливе задовольнити вимоги позивача в частині позбавлення батьківських прав.

Також ОСОБА_1 просить суд змінити розмір аліментів, встановлених рішенням Печерського районного суду м. Києва від 20.08.2013 р..

Позивач вказує, що діти спостерігаються у КНП «ЦПМСД № 1» Філією № 1, перебувають на диспансерному обліку у зв»язку із цілою низкою захворювань, розмір же аліментів, встановлених рішенням суду не є достатнім. Просить змінити розмір аліментів з 3 000,00 грн. на 8 000,00 грн. щомісячно.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 192 СК України Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Приймаючи рішення про стягнення аліментів на утримання дітей, Печерський районний суд м. Києва виходив з того, що позивачем не заявлялись вимоги в порядку ст. 185 СК України щодо стягнення додаткових витрат у зв»язку із медичного обслуговування тяжко хворої доньки та харчування, проте врахував дану обставину при визначенні розміру аліментів.

Не заявлялись такі вимоги позивачем і при пред»явленні позову про позбавлення батьківських прав.

Як свідчить лист Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» Шевченківського району міста Києва філія № 1 № 87 від 09.08.2017 р. ОСОБА_3, ОСОБА_4 перебувають на диспансерному обліку медичної установи. ОСОБА_4 має статус дитини - інваліда з 26.10.2012 року.

Медичні довідки, виписні епікризи, консультативні висновки долучені до матеріалів справи позивачем свідчать про те, що стан здоров»я дітей не є задовільним.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р., дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 р.) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Разом з тим, ч. 2 ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» з 01.01.2018 року встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років в розмірі : з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень.

На день розгляду справи розмір аліментів присуджений на утримання дітей відповідає встановленому розміру.

При цьому, матеріали справи не містять відомостей про те, що змінились матеріальне забезпечення як платника так і отримувача аліментів, їх сімейного стану, стану здоров»я, що дає, в розумінні вимог чинного законодавства України, змінити розмір аліментів, що є підставою для відмови ОСОБА_1 у задоволенні вимог в частині збільшення розміру аліментів.

З іншого боку за приписами ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

За таких обставин, суд вважає за можливе відмовити позивачу у задоволенні вимог щодо збільшення розміру аліментів та роз»яснити ОСОБА_1 право вимагати участі відповідача у додаткових витратах на дітей, з урахуванням їх стану здоров»я тощо.

Судові витрати, відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, складаються з судового збору та витрат пов»язаних з розглядом справи.

За приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається а сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України.

Під час розгляду справи не було встановлено та не отримано відповідні докази про здійснення інших витрат, визначених ст. 131 ЦПК України (в редакції від 30.10.2017 р.).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується вимогами ст. 141 ЦПК України

Виходячи з наведеного, керуючись ст. ст. 2-5,11-13,141,196,223,258,259,263,268,280,284-285,352,354ЦПК України, ст. ст. 148,150,155,164,165,166, 180,185,192 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8 батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8, місце реєстрації: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9 , ІПН НОМЕР_1 судовий збір у розмірі 640 грн.00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подано протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України, у цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва, в порядку ст.ст. 353-357 ЦПК України з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 р.) протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення через Шевченківський районний суд м. Києва.

Повний текст рішення складено 07.03.2018 року.

Суддя: