Справа № 222/559/18
Провадження № 4-с/222/1/2018 р.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2018 року Володарський районний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Подліпенця Є.О.,

за участю секретаря Темір В.В.,

скаржника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Нікольське цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії, бездіяльність посадових осіб Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у місті Києві та скасування постанови державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 10.08.2016 року,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з вищенаведеною скаргою в якій просить визнати незаконною бездіяльність посадових осіб Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва ОСОБА_2 територіального управління юстиції у м. Києві щодо не заміни стягувача у виконавчому провадженні № 51872911 з виконання виконавчого листа № 2-1187/10 виданого 08.02.2011 року Володарським районним судом Донецької області щодо стягнення з нього на користь ВАТ «ОСОБА_3 Аваль» в особі Донецької обласної дирекції суми боргу в розмірі 90 942,44 грн., також визнати незаконною бездіяльність зазначених осіб щодо не надання інформації про залишок неповернутої заборгованості у зазначеному виконавчому провадженні та скасувати постанову державного виконавця від 10.08.2016 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у виконавчому провадженні.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що на виконанні Печерського РВ ДВС м. Києва перебуває виконавче провадження, що відкрите на підставі виконавчого листа № 2-1187/10 виданого 08.02.2011 року Володарським районним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «ОСОБА_3 Аваль» в особі Донецької обласної дирекції заборгованості за кредитним договором у розмірі 90 942 грн. Вказаний виконавчий документ видано на виконання заочного рішення Володарського районного суду Донецької області від 05.08.2010 року, відповідно до якого з ОСОБА_1 на користь Банку було стягнуто заборгованість за кредитним договором № 014/07-155/144900 від 06.07.2013 року у загальному розмірі 90 942,44 грн.

На виконання зазначеного виконавчого документу з доходу ОСОБА_1, який складає його заробітна плата, щомісячно на користь стягувача здійснюється відрахування у розмірі 20% його заробітку на підставі постанови про звернення стягнення на заробітну плату, ухвалену у виконавчому провадженні № 51872911.

29.12.2017 року він звернувся до Печерського РВ ДВС м. Києва із запитом про надання постанови про відкриття виконавчого провадження, на підставі якого здійснюються відрахування з отриманого ним доходу. Аналогічні адвокатські запити до ДВС спрямовувались 28.02.2018 року та 30.03.2018 року, проте до теперішнього часу відповіді на них державним виконавцем не надано.

Між тим на його звернення до ПАТ «ОСОБА_3 Аваль», яке є правонаступником ВАТ «ОСОБА_3 Аваль» стало відомо, що решту непогашеної заборгованості за кредитним договором № 014/07-155/144900 від 06.07.2007 року, стягнення за яким здійснюється в рамках зазначеного виконавчого провадження на підставі ст. 512 ЦК України ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» було передано третій особі ПАТ «Вектор Банку». Крім цього, в рамках виконавчого провадження було примусово реалізовано належний ОСОБА_1 транспортний засіб. Проте, з оскаржуваної постанови про звернення стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 сума заборгованості за наведеним рішенням суду залишилась незмінною та не зменшилась на суму вартості реалізованого зазначеного транспортного засобу. Крім того стягнення продовжують здійснюватись на користь ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» не дивлячись на той факт, що заборгованість за кредитним договором передано новому кредитору ПАТ «Вектор Банк».

Таким чином бездіяльність державного виконавця в частині не здійснення заміни стягувача у виконавчому провадженні та не здійснення перерахунку його заборгованості у виконавчому провадженні суттєво порушує його права боржника та призводить до подвійного стягнення заборгованості на користь неналежного стягувача.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні доводи скарги по вищезазначеним підставам підтримав та наполягав на її задоволенні.

Представник Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у місті Києві та представник ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» в судове засідання не зявилися. Про дату місце і час розгляду скарги тричі повідомлялися належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення судових повісток, що повернулися на адресу суду.

Відповідно положень ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників процесу достатніми, суд розглянув скаргу у відсутність не зявившихся представників Печерського РВ ДВС м. Київ ГТ УЮ у місті Києві та ПАТ «ОСОБА_3 Аваль».

Також слід зазначити, що ухвалою судді від 11.04.2018 року, якою було відкрито провадження по справі, зацікавленим особам було запропоновано надати суду письмові заперечення на скаргу, та витребувано з Печерського РВ ДВС м. Київ ГТ УЮ у місті Києві матеріали виконавчого провадження.

Між тим, матеріали виконавчого провадження, за невідомих причин, суду надані не були, як і не були надані зацікавленими особами письмові заперечення на скаргу.

З огляду на наведене, суд розглянув скаргу за наявними матеріалами.

Вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали додані до скарги, суд прийшов до висновку, що скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Так, згідно наданих стороною заявника доказів встановлено, що 05.08.2010 року Володарським районним судом прийняте заочне рішення, яким з відповідача ОСОБА_1 стягнуто на користь позивача ОСОБА_4 акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» в особі Донецької обласної Дирекції заборгованість за кредитним договором № 014/07-155/144900 від 06.07.2007 року в сумі 90 942,44 грн. Також стягнуто судові витрати у виді судового збору в сумі 909,42 грн. та витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн.

Згідно постанови державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у місті Києві серії ВП № 51872911 від 10.08.2016 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-1187/10 виданого Володарським райсудом Донецької області від 08.02.2011 року, (стягувач: ВАТ «ОСОБА_3 Аваль» в особі Донецької обласної Дирекції), звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, що працевлаштований у ТОВ «Стеллит» шляхом здійснення відрахувань із доходів боржника у відповідності до чинного законодавства в розмірі 20 % до виплати загальної суми боргу 90 608,28 грн. з урахуванням сум виконавчого збору та витрат.

Відповідно Звіту про здійснені відрахування та виплати ТОВ «САТЕЛЛИТ» за період з 01.08.2016 року по 31.08.2018 року сума боргу ОСОБА_1 за постановою від 10.08.2016 р. ВП № 51872911 виданою за виконавчим листом № 1904/13 виданим 10.08.2016 р. складає 90 608,28 грн., за період серпень 2016 р. січень 2018 р. утримано та перераховано 25989,43 грн., залишок боргу на 01.02.2018 р. 64 618,85 грн.

Згідно листа (відповіді) АТ «ОСОБА_3 Аваль» від 10.01.2018 р. на імя ОСОБА_1, останньому повідомлено, що 21.02.2013 року зазначений в клопотанні транспортний засіб було примусово реалізовано в рамках виконавчого провадження. Кошти, отримані від реалізації заставного авто були спрямовані на погашення заборгованості по кредиту. Решту непогашеної заборгованості за кредитним договором № 014/07 155/144900 від 06.07.2007 року в порядку та на умовах положень ст. 512 ЦК України, було передано Банком третій особі, а саме ПАТ «Вектор Банк», про що Вас було проінформовано. Для уточнення інформації щодо поточного стану кредитної заборгованості Вам необхідно звернутися до установи нового кредитора.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до положень статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, чітко визначені Законом України «Про виконавче провадження», яким керується державний виконавець під час здійснення примусового виконання.

Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частинами 2, 3 ст. 451 ЦПК України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Як вбачається з заявлених скаржником вимог, останній просить визнати незаконною бездіяльність посадових осіб ДВС щодо не заміни стягувача у виконавчому провадженні та обґрунтовує дану вимогу наявністю його інформуванням стягувачем АТ «ОСОБА_3 Аваль» про передачу непогашеної заборгованості за кредитним договором № 014/07 155/144900 від 06.07.2007 року в порядку та на умовах положень ст. 512 ЦК України третій особі ПАТ «Вектор Банк».

Порядок заміни сторони виконавчого провадження регламентований певною процедурою передбаченою нормами ЦПК України, зокрема положеннями ст. 442 цього Кодексу визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Аналогічні положення містяться в ст. 378 в редакції ЦПК України, що діяв до 15.12.2017 року.

Таким чином заміна сторони виконавчого провадження відбувається лише в судовому порядку, за заявою визначеного кола осіб, при обставинах, якщо одна із сторін вибуває з виконавчого провадження, та данні відносини допускають правонаступництво.

Між тим у суду відсутні відомості, що за наведеною процедурою відбулася заміна стягувача у виконавчому провадженні на його правонаступника у тому числі з підстав відступлення права вимоги іншій особі, а тому підстав вважати, що держвиконавець при здійсненні виконавчих дій допустив бездіяльність і не врахував факт заміни сторони виконавчого провадження немає.

Крім цього в матеріалах справи також відсутні докази того, що держвиконавець маючи всі законні підстави звернутися до суду з відповідною заявою про заміну сторони виконавчого провадження цього не зробив, а тому підстави вважати, що останнім з цього приводу допущено бездіяльність, внаслідок чого були порушені права боржника відсутні, а тому скарга в цій частині задоволенню не підлягає.

Заявнику між іншим слід розяснити, що він як сторона виконавчого провадження у відповідності до положень ст. 442 ЦПК України за наявності достатніх підстав має право ініціювати перед судом питання щодо заміни сторони виконавчого провадження.

Щодо вимог скарги з приводу визнання незаконної бездіяльності посадових осіб ДВС щодо ненадання інформації про залишок неповернутої заборгованості у виконавчому провадженні, то вони також задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Так, в обґрунтування зазначеної вимоги скаржник надав суду копію листа адресованого ним Печерському РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Київ від 29.12.2017 р. в якому він зазначив, що про наявність виконавчого провадження йому стало відомо з автоматизованої системи (в загальному доступі), ніяких документів він поштою не отримував, в звязку з чим просить направити на його адресу копію постанови про відкриття виконавчого провадження, копії всіх постанов прийнятих в ході виконавчого провадження та надати інформацію щодо ходу виконання судового рішення.

Також заявником надано суду копію адвокатського запиту за вих. № 78 від 05.04.2018 р. адресованого Печерському РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Київ в якому адвокат ОСОБА_5 діючи в інтересах довірителя ОСОБА_1 просить надати копію постанови про відкриття виконавчого провадження, проінформувати про залишок неповернутої заборгованості по виконавчому провадженню та повідомити підстави здійснення стягнення заборгованості у розмірі 90 942,44 грн. враховуючи заміну кредитора у зобовязані на ПАТ «Вектор Банк».

На підтвердження відправлення зазначеної кореспонденції адресату заявником надано копії трьох фіскальних чеків, проте доказів того, що адресат отримав зазначені звернення заявником не надано. Крім цього в поясненнях наданих суду під час судового засідання заявник пояснив, що повідомлення про отримання ДВС направлених листів у нього немає та він їх суду не надає з причини їх відсутності.

Таким чином, оскільки заявником не доведено той факт, що органом ДВС було отримано його звернення та адвокатський запит ОСОБА_5, у суду немає підстав вважати, що орган ДВС на дані звернення не реагує, а тому вимога про визнання незаконної бездіяльності посадових осіб ДВС щодо ненадання інформації про залишок неповернутої заборгованості у виконавчому провадженні задоволенню не підлягає.

Що стосується вимоги заявника про скасування постанови держвиконавця від 10.08.2016 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у виконавчому провадженні, то вона також задоволенню не підлягає.

Так, зазначену вимогу скаржник обґрунтовує тим, що в рамках виконавчого провадження було примусово реалізовано належний йому транспортний засіб, проте з оскаржуваної постанови вбачається, що сума заборгованості за наведеним рішенням суду залишилась незмінною та не зменшилась на суму вартості реалізованого автомобілю. Також згідно постанови стягнення провадиться на користь стягувача ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» тоді як заборгованість за кредитним договором передано новому кредитору ПАТ «Вектор Банк», що призводить до подвійного стягнення.

Згідно наданої заявником постанови заступника начальника відділу державної виконавчої служби Будьоннівського районного управління юстиції у м. Донецьку про відкриття виконавчого провадження серії ВП № 32839481 від 31.05.2012 р. вбачається, що останнім відкрито виконавче провадження за виконавчим написом № 7861 виданим 03.11.2009 року приватним нотаріусом ОСОБА_6 про звернення стягнення на транспортний засіб марки CHEVROLET, модель AVEO ТС58U, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_1 За рахунок коштів отриманих від реалізації вказаного транспортного засобу задовольнити вимоги ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» на загальну суму 68078,26 грн.

Таким чином виконавчий документ (виконавчий напис нотаріуса) щодо звернення стягнення на транспортний засіб було видано, ще у 2009 році, тобто до винесення заочного рішення Володарським райсудом, та виконавче провадження яке відкрите ДВС Будьоннівського РУЮ у м. Донецьку 31.05.2012 р. не має відношення до зведеного виконавчого провадження Печерського РВ ДВС міста ОСОБА_5 ГТУЮ у місті Києві з приводу стягнення суми за заочним рішенням суду в розмірі 90942,44 грн., а тому посилання скаржника на невідповідність оскаржуваної постанови фактичним обставинам та зазначення в ній завищеної суми боргу є неспроможними.

Доводи скаржника з приводу зазначення в оскаржуваній постанові неналежного стягувача також не беруться судом до уваги, оскільки доказів того, що у виконавчому провадженні відбулася заміна стягувача в порядку передбаченому нормами ЦПК України та є наявна з цього приводу відповідна ухвала суду, яка набула чинності, в матеріалах справи відсутні.

З огляду на зазначене, підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні, а тому в задоволенні скарги і в цій частині слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2-5, 13, 258, 261, 353, 354, 447, 450, 451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії, бездіяльність посадових осіб Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у місті Києві та скасування постанови державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 10.08.2016 року відмовити у повному обсязі.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Повна ухвала складена 04.06.2018 року.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Донецької області через Володарський районний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її повного складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Є.О. Подліпенець