Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

142/38/18

2/142/104/18

"05" червня 2018 р. смт. Піщанка

Піщанський районний суд Вінницької областi

В складi:

Головуючого судді Щерби Н. Л.,

за участю секретаря судового засідання Косован О. В.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в смт. Піщанка Вінницької області

цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дочки та стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

15 січня 2018 року до Піщанського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дочки. У вказаній позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їхньої спільної дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі з подальшою індексацією у розмірі 25% від середньомісячної заробітної плати по м. Київ, а саме 2855, 75 грн. до повноліття дочки, обчислити розмір заборгованості по аліментам за минулий час та стягнути з ОСОБА_2 на її користь зазначену заборгованість та 100 % неустойки несплачених аліментів. Свої вимоги позивач мотивує тим, що спільна з відповідачем дочка проживає разом з нею та повністю знаходиться на її утриманні. Батько взагалі не цікавиться життям дитини, хоча згідно рішення суду № 2-117/10, ОСОБА_2 повинен сплачувати аліменти на користь позивача на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітної плати, щомісячно починаючи з 22.02.2010 року і до поновліття дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Проте на протязі тривалого часу відповідач аліментів не сплачує.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, враховуючи, що відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є субєктом підприємницької діяльності, судом було направлено запит до Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України у Вінницькій області щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача ОСОБА_2

26 січня 2018 року на адресу суду від Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України у Вінницькій області надійшла відповідь за вихідним № 4/1064 від 23 січня 2018 року, відповідно до якої за відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України у Вінницькій області, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, не значиться.

Враховуючи, що в частині 2 ст. 187 ЦПК України, закріплена норма, відповідно до якої, якщо відповідачем вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суд відкриває провадження не пізніше наступного дня з дня отримання судом у порядку, передбаченому частиною восьмою цієї статті, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача, ухвалою суду від 26 січня 2018 року в даній справі було відкрите провадження та призначено підготовче засідання на 23 лютого 2018 року на 10 годину 00 хвилин.

В підготовчому засіданні 23 лютого 2018 року, тобто після відкриття провадження судом було встановлено, що позовну заяву ОСОБА_3 було подано без додержання вимог, викладених в статтях 175, 177 ЦПК України, а тому судом було постановлено ухвалу про залишення позовної заяви без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, викладених в ухвалі, який не може перевищувати п'яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.Враховуючи вказані обставини та неявку в підготовче засідання учасників справи, підготовче засідання було відкладено на 16 березня 2018 року на 12 годину 00 хвилин, у зв'язку з тим, що питання, визначені частиною другою статті 197 цього Кодексу, не могли бути розглянуті у даному підготовчому засіданні.

02 березня 2018 року на адресу суду представником позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_1, яка діє на підставі довіреності, було подано заяву про усунення недоліків позовної заяви в порядку виконання ухвали суду від 23 лютого 2018 року про залишення позову без руху, відповідно до якої суду надано позовну заяву про стягнення аліментів на утримання дочки та стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів з додатками, які відповідають вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України. Зокрема у поданій позовній заяві, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, в твердій грошовій сумі з подальшою індексацією, у розмірі 25% від середньомісячної заробітної плати по м. Київ, а саме 2 855,75 гривень щомісячно до повноліття дитини та стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання доньки в розмірі 12966,06 гривень.

Таким чином вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху від 23 лютого 2018 року було виконано, виявлені недоліки було усунуто у встановлений судом строк.

Відповідно до ухвали суду від 03 березня 2018 року, було постановлено продовжити розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дочки та стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у підготовчому засіданні, яке призначено на 12 годину 00 хвилин 16 березня 2018 року .

Ухвалою суду від 16 березня 2018 року в даній справі було продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, відкладено підготовче судове засідання до 11 години 00 хвилин 11 квітня 2018 року, встановлено відповідачу строк для надіслання (надання) до суду відзиву на позовну заяву і всіх доказів, які можливо доставити до суду, що підтверджують заперечення проти позову, протягом п'ятнадцяти днів, з 16 березня 2018 року.

23 березня 2018 року на електронну адресу суду, а 26 березня 2018 року поштовим зв'язком від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву з підтвердженням направлення копії відзиву позивачу.

В поданому відзиві відповідач просить суд узадоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до нього про стягнення розміру аліментів на утримання дочки у твердій грошовій сумі з подальшою індексацією в розмірі 25 % від середньомісячної заробітної плати по м. Києву, а саме:2855,75 грн. щомісячно до повноліття дочки відмовити у повному обсязі. Відповідач вказує, що зазначена в позовній заяві інформація про те, що він переїхав на постійне місце проживання до м. Києва, де працює та отримує «київську» заробітну плату, не відповідає дійсності, оскільки він зареєстрований та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4, підтвердженням чому є штамп прописки в його паспорті. В місті Києві він не працює, а тому робити привязку щодо середньомісячної заробітної плати по м. Києву в ОСОБА_3 немає жодних правових підстав, позивачем належним чином не обгрунтовано та не підтверджено факт його праці в столиці України. Також, відповідач вказує, що згідно копії розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виданої державним виконавцем, розмір аліментів, який підлягає до сплати фактично щомісячно збільшується, так як є взаємозалежним від середнього заробітку по Вінницькій області.Так, у відповідності до вищевказаної копії розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, розмір аліментів, який підлягає ним до сплати за січень 2018 року становить 1608,25 грн., що є фактичнорівнозначним з законодавчо встановленим прожитковим мінімумом для дітей від 6 років (1860 грн.), а тому вважає, що встановлений раніше розмір аліментів відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки перевищує мінімально встановлений розмір аліментів. З огляду на вищезазначене, відповідач вказує, що підстав для зміни розміру аліментів у бік збільшення не існує, оскільки таке збільшення поставить його у вкрай скрутне становище, коли він не зможу не тільки сплачувати аліменти у повному розмірі, внаслідок чого утвориться заборгованість, а й забезпечувати себе мінімальним харчуванням, оскільки на даний час він не працевлаштований та не має постійного заробітку. Свій обов'язок як батька сплачувати аліменти розуміє та не має наміру в подальшому ухилятися від його виконання.

05 квітня 2018 року на адресу суду від представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив відповідача з доказом направлення відповіді відповідачу.

У відповіді на відзив позивач вказує, що є мамою двох донечок, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, про що свідчать свідоцтва про народження дітей, що є вже підставою для зміни розміру аліментів, так як змінився не лише її сімейний стан, а й матеріальний, тому як двоє дітей перебувають на повному її утриманні. Доньки : що ОСОБА_4, що ОСОБА_5 - перебувають на обліку у лікарів за постійним місцем проживання у зв'язку з тим, що вони часто хворіють, мають хронічні розлади здоров'я, часто перебувають на амбулаторному лікуванні. Тому вона витрачає багато коштів на лікування дітей, не говорячи про їх утримання, харчування, придбання речей першої необхідності, одягу та шкільного приладдя для старшої доньки, Анастасії.Позивач вказує, що не має змоги працювати, так як перебуває у декретній відпустці по досягненні дитиною 3-річного віку, та має лише дохід, від отримання щомісячної допомоги на дитину у розмірі 860 гривень. Позивач вказує, що твердження відповідача про те, що він не мешкає і не працює в місті Києві, а посилається на місце своєї реєстрації, однак місце реєстрації і фактичне місце проживання особи, а саме відповідача, не збігається, і є завідомо неправдивим та таким, що вводить суд в оману, та не свідчить про те, що він проживає за місцем реєстрації. Зокрема, дані факти спростовується відповідями з Пенсійного фонду України, що надані на запит державного виконавця у рамках виконавчого провадження, щодо стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки, де вказаний перелік підприємств, на яких працював відповідач по справі, а саме ТОВ "АЛЬВАР" (місто Київ, Печерський район, Залізничне, будинок 57) та ТОВ "АШАН" (місто Київ, проспект Степана Бандери, будинок 15-А) та копією повернутого рекомендованого повідомлення, що було направлено державним виконавцем, так як відповідач вказав саме адресу міста Київ, як місце свого постійного фактичного проживання. Позивач зазначає, що на сьогоднішній день їхній спільній з відповідачем дочці уже дев'ять років, а її батько, відповідач по справі, жодного разу не сплатив аліментів на її утримання, більш того, має навіть заборгованість по сплаті аліментів, яка складає 42 535, 23 грн. станом на січень поточного року. Позивачем зазначено, що доказів, які б перешкоджали відповідачеві виконанню обов'язків по утриманню дитини як і працевлаштуватися "офіційно" не надано. Також у відповідача немає інших дітей (дочки-сина), непрацездатної дружини, батьків і відсутні факти про тяжкий стан його здоров'я, що в свою чергу могло б завадити йому працювати та хоча б якимось чином утримувати свою малолітню доньку і сплачувати аліменти.

Ухвалою суду від 05 квітня 2018 року було задоволено клопотання відповідача ОСОБА_2 про проведення відеоконференції та постановлено підготовче засідання по цивільній справі №142/38/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дочки та стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, призначене на 11 квітня 2018 року на 11 годину 00 хвилин, з участю відповідача ОСОБА_2 провести в режимі відеоконференції з Тульчинським районним судом Вінницької області.

Ухвалою суду від 11 квітня 2018 року в даній цивільній справі було закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи на 14 годину 00 хвилин 25 квітня 2018 року, викликано в судове засідання свідка ОСОБА_6, встановлено відповідачу строк для подання заперечень з викладом своїх пояснень, міркувань і аргументів щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань та аргументів з мотивами їх визнання або відхилення до 24 квітня 2018 року включно.

20 квітня 2018 року від відповідача на електрону адресу суду надійшло заперечення в порядку ст. 180 ЦПК України.

В своїх запереченнях відповідач вказує, згідно положень Сімейного кодексу України, отримувач аліментів має право подати позов до суду про зміну розміру аліментів у випадку коли у нього погіршився матеріальний стан. Окрім цього отримувач аліментів може ініціювати позов про перегляд розміру аліментів, якщо йому стало відомо про зміну матеріального становища платника в бік покращення. Тому, вважає необгрунтованими посилання позивача на те, що з появою другої дитини у ОСОБА_3 від іншого чоловіка, в неї виникає право (підстави) звертатися до суду з позовом про зміну (збільшення) розміру аліментів на утримання їхньої спільної доньки ОСОБА_4. Також відповідач вважає, що посилання сторони позивача на відповідь з Пенсійного фонду України не може вважатися належним та допустимим доказом того, що він проживає та працює в столиці України, в силу того, що з початку лютого 2018 року, він тимчасово непрацює, про що свідчить копія виписки з індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_2, видана Пенсійним фондом України від 15.03.2018р. за Формою ОК-7. Відповідач зазначає, що позивачем не надано суду доказів в обґрунтування та підтвердження факту його постійного проживання в м. Києві. Крім того, відповідач вказує, що в 2016 році він вдруге одружився, і відповідно, в нього зявилася нова сімя . З огляду на вищезазначене, підстав для зміни розміру аліментів у бік збільшення не існує. Встановлений раніше розмір аліментів відповідає вимогам чинного законодавства.

Ухвалою суду від 17 травня 2018 року поновлено розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дочки та стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, у зв'язку з тим, що перебуваючи у нарадчій кімнаті під час ухвалення рішення, судом було виявлено відсутність в матеріалах справи додатків, на які як на докази своїх вимог, посилався відповідач в своєму відзиві на позовну заяву та запереченнях, що не давало суду можливості встановити всі обставини справи. В розгляді справи було оголошено перерву до 05 червня 2018 року до 11 години 00 хвилин.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 за довіреністю ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві та відповіді на відзив.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та запереченнях, зокрема визнав позовні вимоги в частині стягнення з нього пені за прострочення ним сплати аліментів, проте розмір збільшених аліментів, які просить стягнути позивача вважає необгрунтованим та завищеним та згоден на стягнення з нього аліментів в мінімальному встановленому розмірі в сумі 930 гривень, що становить 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідповідного віку.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні вказала, що являється рідною сестрою відповідача, та їй відомо, що відповідач у минулому та на даний час проживає та неофіційно працює в м. Києві, а в м. Глобино просто зареєстрований у своєї нової дружини. Про те, що має платити аліменти він весь час знав та просто ігнорував свій обов'язок.

Суд, дослідивши позовну заяву та додані до неї матеріали, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ч. 1ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

На підставі ч. 1ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1ст.19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових , сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 28 серпня 2008 року, який розірвано відповідно до рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 29 листопада 2012 року (а.с.44).

Відповідач ОСОБА_2 є батьком дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-АМ № 127735, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Піщанського районнного управління юстиції Вінницької області 26 січня 2009 року (а.с.42).

Відповідно до заочного рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 26 жовтня 2010 року (а.с.45) з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, стягнуто аліменти на користь ОСОБА_7 на утримання дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини заробітної плати щомісячно, починаючи з 22 лютого 2010 року і до повноліття дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину.

Також судом встановлено, що на підставі свідоцтва про шлюб серії І-АМ № 171701 (а.с.41) прізвище позивача з "Пасічник" змінено на "Пащук".

Крім того, позивач ОСОБА_3 являється також матір'ю ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-АМ № 327866 (а.с.83).

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 55447811 з виконання виконавчого листа № 2-117/106/142/12/17 від 26.10.2010 року, виданого Піщанським районним судом Вінницької області, за період з 28 грудня 2014 року по 31 січня 2018 року, заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів складає 42 535,23 гривні (а.с.47).

Відповідно до довідок Управління праці та соціального захисту населення Піщанської РДА № 229 від 04 квітня 2018 року та № 230 від 04 квітня 2018 року, ОСОБА_3 перебуває на обліку в УПСЗН Піщанської РДА та щомісячно отримує одноразову допомогу при народженні дитини в ромірі 860 гривень (а.с.84,85).

Згідно з ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181, ст.ст.183, 184 СК України, за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 182 СК України,передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як роз'яснено в п.п.17, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів, матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень;

Аналізуючи зазначені норми закону, суд констатує, що батьки дитини повинні забезпечити дитині утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для дитини певного віку, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров'я та розвитку, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі, не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини.

Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Враховуючи вищенаведене, суд при розгляді вимог позивача про збільшення розміру аліментів враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився сімейний стан позивача, яка вдруге одружилася та народила ще одну дитину.

Також суд, бере до уваги стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, який беззаперечних доказів відсутності доходів суду не надав, проте є працездатним, має можливість працювати та утримувати свою неповнолітню дитину, інших дітей на утриманні не має.

Судом не беруться до уваги посилання відповідача про те, що він вдруге одружився та створив нову сім'ю, оскільки жодних доказів на підтвердження даної обставини суду не надано. Також, судом не беруться до уваги надані позивачем документи про стан здоров'я неповнолітньої ОСОБА_5, як підставу для збільшення розміру аліментів, що стягуються з відповідача на утримання неповнолітньої ОСОБА_4, адже її зобов'язані утримувати її батьки ОСОБА_8 та ОСОБА_3 Крім того, при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я дитини, на утримання якої будуть стягуватися аліменти, та наявність інших дітей у платника аліментів, а не у особи, на корисить якої вони стягуються.

Проте жодної інформації про стан здоров'я неповнолітньої ОСОБА_4 позивачем суду не надано.

Також, суд враховує, що позивачем не надано жодних достовірних та належних доказів, які б підтверджували факт офіційного працевлаштування відповідач в м. Києві. Надані ж позивачем довідки з Пенсійного фонду України (а.с.86, 87) лише підтверджують факт роботи відповідача в м. Києві в жовтні 2017 року та в січні 2018 року.

З індивідуальних відомостей про застраховану особу, наданих Пенсійним фондом України відносно ОСОБА_2 станом на 13 березня 2018 року вбачається, що він офіційно не працевлаштований та заробітку не має. (а.с.149).

Таким чином, суд вважає, що розмір аліменітв, які просить стягнути позивач, жодним чином не обгрунтований.

За правилами ч.1-2, ст.8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини.

Вирішуючи питання про збільшення розмір аліментів, суд виходить із того, що мінімальний розмір аліментів, відповідно до ч.2 ст.182 СК України, не може бути меншим за 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. При цьому слід брати до уваги, що дитині має забезпечуватися такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя та повноцінного розвитку. Батьки несуть основну та однакову відповідальність за виховання та розвиток своєї дитини.

Разом з тим, судом встановлено, що відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, яка розраховувалася виходячи із розміру середньомісячної заробітної плати у Вінницькій області відповідач має сплачувати аліменти в розмірі 1 608, 25 гривень, що перевищує мінімальний розмір аліментів в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, тобто 930 гривень, та є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а тому у його збільшенні слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

За правовою природою аліментні зобов'язання - це періодичні платежі, які боржник зобов'язаний сплачувати щомісячно, несвоєчасна сплата аліментів передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені).

Оскільки неустойка у вигляді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов'язань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обраховується за прострочення кожного зобов'язання окремо.

Отже, з урахуванням правової природи пені, як дієвого стимулу належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України, пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення аліментних зобов'язань враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення зі сплати аліментів за кожен місяць також буде різним.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Аналогічний правовий висновок міститься й у постановах Верховного Суду України № 6-94цс15 від 01 липня 2015 рок та № 6-2589цс15 від 16 березня 2016 р.

Згідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року, передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Матеріали справи не містять, а відповідачем не надані докази на підтвердження відсутності його вини щодо несплати аліментів.

З урахуванням того, що розрахунок пені за прострочку сплати аліментів за період з 28 грудня 2014 року по 31 січня 2018 року є правильним та таким, що складений позивачем у відповідності до вимог статті 196 СК України, оскільки в цьому розрахунку вірно зазначені всі суми простроченої заборгованості та кількість днів цієї простроченої заборгованості, сума пені в розмірі 12 966,06 гривень визнаний відповідачем та ним не оспорюється, а тому, суд вважає, за необхідне покласти в основу свого рішення і стягнути на користь позивача пеню за прострочення відповідачем сплати аліментів за вищевказаний період саме в такому розмірі.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ст.4, 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду, а тому у порядку ст.141 ЦПК України, має підстави стягнути із відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 704 гривні 80 копійок.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 141, 200, 206, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 430 ЦПК України і на підставі ст.ст.180, 181, 182, 183, 192 Сімейного кодексу України, п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», Законом України «Про охорону дитинства», суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованого та проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_8, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_9, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_10, зареєстрованої в ІНФОРМАЦІЯ_11, проживаючої в ІНФОРМАЦІЯ_12, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітнього дочки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 12 966 гривень 06 копійок за період з 28 грудня 2014 року по 31 січня 2018 року

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_8, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, на користь держави судовий збір у сумі 704 гривні 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через Піщанський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його підписання до Апеляційного суду Вінницької області.

Сторони по справі:

позивач - ОСОБА_3, зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_11, проживаюча в ІНФОРМАЦІЯ_13, вул. гната Мороза, 65, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2;

відповідач - ОСОБА_2, зареєстрований та проживаючий в ІНФОРМАЦІЯ_8, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1;

представник позивача - ОСОБА_1, повноваження якої підтверджуються довіреністю від 16 січня 2018 року, посвідченою державним нотаріусом Піщанської державної нотаріальної контори, зареєстрованою в ресєстрі за № 6.

Суддя :