Справа № 569/3980/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2018 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючої судді - Панас О.В.

при секретарі - Корнійчук А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання часток у праві спільної сумісної власності на квартиру ,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання часток у праві спільної сумісної власності на квартиру . Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є спадкоємцем своєї померлої матері - ОСОБА_4, яка померла 02 вересня 2010 року. Він є спадкоємцем за законом. У визначений законом спосіб я прийняв спадщину. До спадкового майна належить квартира за адресою АДРЕСА_1. Квартира належить на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Департаментом міського господарства Рівненської міської ради 12.08.1998 року співвласникам: ОСОБА_4 - мати (померла), ОСОБА_3 батько, ОСОБА_2 сестра. Крім того, 1/4 частка в праві власності на квартиру належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_5 14.08.2010 року за реєстровим № 2182. В результаті укладеного договору дарування співвідношення часток між співвласниками є 1/3, однак цей розмір часток не відображено у правовстановлюючих документах на квартиру. У визначений законом строк, з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, він звернувся до нотаріуса із заявою про прийнятгя спадщини. Однак, свідоцтво про право на спадщину за законом він не має можливості отримати, оскільки, квартира знаходиться у спільній сумісній власності і частки співвласників не визначені, а відповідно до вимог цивільного законодавства для оформлення свідоцтва про право на спадщину частки в спільному майні мають бути визначені. Просив визнати право спільної часткової власності шляхом визначення часток за кожним із суб'єктів на квартиру № 151 за адресою: місто Рівне, вулиця А. Мельника, 10 : ОСОБА_4 -1/3, ОСОБА_3 Васильовичу-1/3,ОСОБА_2 - 1/3. Позивач ОСОБА_1 згідно поданої до суду заяви, просив розглядати справу в його відсутність, позов підтримав в повному обємі та просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 подала до суду письмову заяву згідно якої просила справу розглядати в її відсутність , позовні вимоги визнала в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечила.

Відповідач ОСОБА_3 подав до суду письмову заяву згідно якої просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечив.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про розгляд справи у відсутність сторін на підставі наявних у справі письмових доказів. Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 02.09.2010 р. померла ОСОБА_4, про що було складено відповідний актовий запис за № 1463, зареєстрований відділом РАЦС Рівненського міського управління юстиції. Згідно повідомлення № 125/02-14 від 30.09.2016 р. вбачається, що нотаріусом була заведена спадкова справа, спадкодавець ОСОБА_4, померла 02.09.2010 р. До спадкового майна належить квартира за адресою АДРЕСА_1. Квартира належить на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Департаментом міського господарства Рівненської міської ради 12.08.1998 року співвласникам: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 . Крім того, встановлено, що 1/4 частка в праві власності на квартиру належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_5 14.08.2010 року за реєстровим № 2182. В результаті укладеного договору дарування співвідношення часток між співвласниками є 1/3, однак цей розмір часток не відображено у правовстановлюючих документах на квартиру. У визначений законом строк, з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса із заявою про прийнятгя спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах , що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до частин 2, 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Частиною 1 ст. 357 ЦК України передбачено, що частки у праві спільної сумісної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю власників або законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Однак, свідоцтво про право на спадщину за законом ОСОБА_1 не має можливості отримати, оскільки, квартира знаходиться у спільній сумісній власності і частки співвласників не визначені, а відповідно до вимог цивільного законодавства для оформлення свідоцтва про право на спадщину частки в спільному майні мають бути визначені. Особливості спадкування частки у спільній сумісній власності визначені також Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Відповідно до пункту 224 Інструкції нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні. Договірним шляхом визначити розмір часток (укласти договір про визначення часток), належних кожному із співвласників квартири, неможливо в звязку із смертю одного із співвласників, ОСОБА_4, померлої 02.09.2010 року.

Відповідно до положень Цивільного кодексу України, частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Іншої домовленості між співвласниками не існувало, законом інше також не встановлено. Спір щодо розміру часток у спільній власності відсутній.

Таким чином, розмір частки кожного із співвласників складає 1/3.

Відповідно до п. 12 Постанови пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7: «у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.

Однак, зазначені положення стосуються лише питання спільної сумісної власності приватизованого будинку (квартири). Спадкове майно належало спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності та на підставі договору дарування.

З оглянутого судом повідомлення приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_6 від 30.09.2016р. вбачаєьться. що ОСОБА_1, як особі яка прийнята спадщину, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру у зв"язку з тим, що частка померлої у квартирі не визначена.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, як підставні та обґрунтовані.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-268, 273,354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 -задовольнити .

Визначити частку ОСОБА_4, померлої 02 вересня 2010 року, ОСОБА_3, ОСОБА_2 , в квартирі АДРЕСА_2 в розмірі по 1/3 частки квартири кожному.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суд Рівненської області через Рівненський міський суд. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , проживає: ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2 , проживає: ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_2.

Відповідач: ОСОБА_3 , проживає: ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_3.

Повне рішення виготовлене - 19.06.2018 року.

Суддя: О.В.Панас