Справа № 594/666/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2018 року

м.Борщів

Борщівський районний суд Тернопільської області

у складі: головуючого Зушман Г. І.

з участю секретаря Кушнір Т.І.

позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника позивачів - адвоката ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Борщеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю членів сім'ї, визнання права власності на частку в об'єктах нерухомого майна в порядку поділу спільного сумісного майна членів однієї сім'ї,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2017 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_4, в якому, з врахуванням поданих у жовтні 2017 року доповнень просять визнати, що домоволодіння, розташоване в АДРЕСА_1, нежиле приміщення магазину, розташоване в АДРЕСА_2, та земельна ділянка загальною площею 0,2065 га за кадастровим номером НОМЕР_4 для будівництва, обслуговування житлового будинку і господарських споруд, розташована на території с.Кудринці Борщівського району Тернопільської області, належить позивачам та відповідачці, як членам однієї сім'ї на праві спільної сумісної власності. Також в порядку поділу спільного сумісного майна членів однієї сім'ї позивачі просять визнати право особистої приватної власності за кожним з них на: 2/5 ідеальних частини домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1); 2/5 ідеальних частини нежилого приміщення магазину, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, та на 2/5 ідеальних частин земельної ділянки загальною площею 0,2065 га, за кадастровим, номером НОМЕР_4, для будівництва, обслуговування житлового будинку і господарських споруд, розташованої на території села Кудринці Борщівського району Тернопільської області. Просять залишити за ОСОБА_4 на праві особистої приватної власності 1/5 ідеальну частину домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1); 1/5 ідеальну частину нежилого приміщення магазину, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та 1/5 ідеальну частину земельної ділянки, загальною площею 0,2065 га, за кадастровим, номером. НОМЕР_4, для будівництва, обслуговування житлового будинку і господарських споруд, розташованої на території села Кудринці Борщівського району Тернопільської області. В обґрунтування позову позивачі посилаються на те, що спірне майно набуте в результаті спільної праці та за спільні кошти членів сім'ї, а 11 червня 2016 року відповідачка вперше повідомила їх про те, що вона вважає себе єдиним власником всього спірного майна і заперечує будь-які їхні права на це майно.

Відповідачка ОСОБА_4 відзиву на позов не подавала. В заяві, поданій через канцелярію суду 14.06.2017 року (а.с.63) відповідачка просила до спірних правовідносин застосувати строки позовної давності, оскільки рішенням Борщівського районного суду від 26 січня 2017 року в справі № 594/586/16-ц , яке набрало чинності, встановлено, що позивачі самі добровільно, діючи в інтересах дочки ОСОБА_4 зверталися і реєстрували за нею право власності на різні об'єкти з 2001 по 2010 рік, а вимога відповідача про звільнення належних їй приміщень не свідчить, що вони дізнались про порушення їх прав, як власників, оскільки вимога є закономірним наслідком реєстрації за ОСОБА_4 права власності .

Представник відповідачки адвокат ОСОБА_6 31.01.2018 року надала заперечення проти позову, в яких просила в задоволенні позову відмовити та застосувати строк позовної давності (а.с. 125-126). 07.05.2018 року відповідачка направила суду заяву, в якій вказала, що розірвала з представником ОСОБА_6 договір-доручення (а.с…164-165).

Ухвалою суду від 26 травня 2017 року за заявою ОСОБА_1 вжито заходи забезпечення позову та накладено арешт на земельну ділянку загальною площею 0,2065 га, за кадастровим номером НОМЕР_4, для будівництва, обслуговування житлового будинку і господарських споруд, розташовану на території села Кудринці Борщівського району Тернопільської області, що належить на праві особистої приватної власності ОСОБА_4 (жит. АДРЕСА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

Ухвалою суду від 29 травня 2017 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Ухвалою суду від 14 червня 2017 року (а.с.65) відмовлено у задоволенні заяви відповідачки ОСОБА_4 про закриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 31 січня 2018 року постановлено продовжувати розгляд справи в порядку загального позовного провадження у відповідності до норм ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року, розпочато підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду в підготовчому засіданні.

Ухвалою суду від 20 лютого 2018 року підготовче провадження в справі закрито та справу призначено до судового розгляду на 14 березня 2018 року.

Належно повідомлена відповідачка ОСОБА_4 неодноразово не з'являлася на судовий розгляд справи, у зв'язку з чим судові засідання відкладалися.

У судове засідання, призначене на 08 червня 2018 року, відповідачка знову не з'явилася, направивши суду заяву про відкладення судового розгляду у зв'язку з хворобою, доказів поважності причин неявки не надала, тому суд ухвалив розглядати справу за її відсутності.

У судовому засіданні позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали та пояснили, що тривалий час займаються підприємницькою діяльністю і за власні кошти побудували спірне домоволодіння, в цокольному поверсі якого знаходиться спірне приміщення магазину. Вони мали намір проживати в будинку, а приміщення магазину та господарські будівлі використовувати для підприємницької діяльності. На час будівництва їхня дочка, відповідачка по справі ОСОБА_4, навчалася, своїх коштів на будівництво не давала, навпаки, вони їй допомагала коштами та продуктами. Після завершення будівництва в житловому будинку ніхто не проживає, спірне приміщення магазину використовує ОСОБА_2, як підприємець, для торгівлі продуктовими та промисловими товарами. В господарських приміщеннях зберігаються автобуси, оскільки ОСОБА_1, як підприємець, займається перевезеннями. Всі документи на спірне майно оформляв позивач ОСОБА_1 і вони в нього знаходяться по даний час. Спочатку відповідачка погоджувалася, що вона має тільки частку в спірному майні, а в 2016 році виник конфлікт і відповідачка сказала, щоб вони звільнили приміщення, оскільки вона має намір їх продати.

Дослідивши та оцінивши докази, судом встановлені наступні обставини справи та спірні правовідносини.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 червня 1983 року, що підтверджено копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 9).

Відповідачка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, являється дочкою позивачів. ОСОБА_4 28 квітня 2008 року зареєструвала шлюб із ОСОБА_8, після реєстрації якого змінила прізвище із ОСОБА_4 на ОСОБА_4. Зазначене підтверджується долученими до матеріалів справи копіями свідоцтва про народження та про шлюб (а.с.10-11).

19 лютого 2001 року між ОСОБА_9, як продавцем з однієї сторони, та неповнолітньою ОСОБА_4, яка діяла за згодою батька ОСОБА_1, як покупцем з другої сторони, було укладено договір купівлі-продажу, серія НОМЕР_8, за умовами якого продавець продала, а покупець купила незакінчений будівництвом житловий будинок, процент готовності якого становив 20 %, що знаходиться в АДРЕСА_4. Договором було передбачено, що всі права та обов'язки по добудові незакінченого будівництвом житлового будинку бере на себе законний представник неповнолітньої ОСОБА_1 (а.с.12).

Згідно Акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта від 18 грудня 2007 року (а.с.14-18), затвердженого розпорядженням голови РДА 26.12.2007 року №770, зареєстрованого районною інспекцією ДАБК 26 грудня 2007 року, пред'явлений державній приймальній комісії реконструйований цокольний поверх житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_2 під магазин продпромтоварів прийнято в експлуатацію.

21 липня 2010 року ОСОБА_4 видано Кудринецькою сільською радою Свідоцтво про право власності на нерухоме майно серія НОМЕР_5, на нежиле приміщення, магазину, розташоване в АДРЕСА_2, яке зареєстровано Борщівським районним БТІ (реєстраційний номер 31017800) в реєстрову книгу №26, номер запису 928 (а.с.19-20).

03 вересня 2010 року ОСОБА_4 видано Кудринецькою сільською радою Свідоцтво про право власності на нерухоме майно серія НОМЕР_6, на домоволодіння, розташоване в АДРЕСА_1, яке зареєстровано Борщівським районним БТІ (реєстраційний номер 5874100) в реєстрову книгу №37, номер запису №1464 (а.с.21-22).

За даними технічного паспорта, виготовленого станом на 15 березня 2016 року СПД ФОП ОСОБА_11, нежиле приміщення магазину, розташоване в АДРЕСА_2, побудовано в 2001 році (а.с.29-32).

Згідно технічного паспорта, виготовленого станом на 22 жовтня 2015 року СПД ФОП ОСОБА_11, садибний (індивідуальний) житловий будинок, розташований у АДРЕСА_2, побудовано в 2001 році (а.с.23-28).

ОСОБА_4 видано Кудринецькою сільською радою Державний акт серія НОМЕР_7 від 13.08.2007 року на право власності на земельну ділянку площею 0,2065 га, для будівництва, обслуговування житлового будинку і господарських споруд, розташовану на території с.Кудринці Борщівського району Тернопільської області, на підставі рішення Кудринецької сільської ради від 22.03.2007 року за №56 (а.с.13).

Рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 26.01.2017 року в справі №594/586/16-ц (а.с.41-44), в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4про визнання недійсними свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_6, виданого виконавчим комітетом Кудринецької сільської ради 03 вересня 2010 року, свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_5, виданого виконавчим комітетом Кудринецької сільської ради 21 липня 2010 року, Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_7, виданого Кудринецькою сільською радою 13 серпня 2007 року, визнання права спільної сумісної власності на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, нежиле приміщення магазину та земельну ділянку для будівництва, обслуговування жилого будинку і господарських споруд за кадастровим номером НОМЕР_4 площею 0,2065 га. на території села Кудринці Борщівського району Тернопільської області відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 03.05.2017 року (а.с.45-48) апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Борщівського районного суду від 26.01.2017 року змінено, виключено з мотивувальної частини рішення посилання про те, що суд не вбачає підстав для поновлення пропущеного строку позовної давності як на підставу відмови в позові. В решті рішення Борщівського районного суду від 26.01.2017 року залишено без змін. У мотивувальні частині рішення апеляційного суду, зокрема, зазначено, що під час розгляду справи в апеляційному суді представники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вказали, що спірне майно створено в результаті спільної праці усіх членів сім'ї, в т.ч. за їх кошти і за кошти відповідачки, тому є спільним майном, що не було враховано судом при ухваленні рішення. Однак, з матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2, хоч і цитували у позовній заяві ч.4 ст.368 ЦК України, однак, з позовом про визнання спірного майна спільною сумісною власністю, набутого в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї не звертались, не подавали відповідних доказів, тому вказані вимоги не були предметом судового розгляду в суді першої інстанції.

Згідно довідки №575 від 12.12.2016 року (а.с.37) Мельнице-Подільської селищної ради ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з часу придбання та реєстрації у 2001 році на ім'я їхньої неповнолітньої доньки ОСОБА_4 незакінченого будівництва житлового будинку, фактично фундаментні блоки, за адресою АДРЕСА_2, за власні кошти та власними силами та за допомогою залучених ними будівельників завершили будівництво, ввели в експлуатацію будинок та господарські будівлі, здійснили подальшу реконструкцію цокольного поверху під магазин. ОСОБА_4 під час будівництва та реконструкції будинку участі не приймала, в сільську раду, або виконавчий комітет із заявами, пов'язаними із будівництвом, приватизацією чи введенням в експлуатацію не зверталася, правовстановлюючі та дозвільні документи ні особисто, ні через уповноваженого представника не отримувала. Усі документи для отримання дозволу на будівництво, дозволу на реконструкцію та приватизацію земельної ділянки подавалися особисто ОСОБА_1, який діяв без довіреності, так само, як і ним же збиралися відповідні дозвільні та правовстановлюючі документи на будинок, земельну ділянку та магазини. Весь час плату за землю вносив ОСОБА_1 особисто. З часу закінчення будівництва будинком, господарськими будівлями та прилеглою земельною ділянкою користувалося подружжя ОСОБА_1, як своїм власним, а з часу реконструкції, магазин використовує у своїх підприємницькій діяльності ОСОБА_2 ОСОБА_4 у будинку ніколи не проживала, не була в ньому зареєстрована, ним не користувалася.

На підтвердження користування спірним приміщенням магазину та господарськими будівлями позивачі надали копію договору на постачання електричної енергії від 14 травня 2001 року (а.с.33-35), укладеного між ВАТ «Тернопільобленерго» в особі Борщівського РЕМ та ОСОБА_1 на постачання електричної енергії до пилорами, розташованої в АДРЕСА_2, копію рішення виконавчого комітету Кудринецької сільської ради №46 від 28.10.2009 року (а.с.36) про згоду на відкриття торгової точки ОСОБА_2

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснив, що він із бригадою будівельників з самого початку проводив будівництво домоволодіння в АДРЕСА_2 на замовлення позивача ОСОБА_4 Він вів усі записи по будівництву, які звіряв з позивачем. ОСОБА_4 забезпечував їх будівельними матеріалами, проводив розрахунок за виконані роботи, а також сам працював разом з ними на будівництві, а його дружина, позивачка ОСОБА_2 готувала їм обіди. Відповідачка ОСОБА_4 участі в будівництві не брала, була на той час ще зовсім юною дитиною. ОСОБА_1 йому пояснював, що будинок будує для дітей і має намір у ньому сам проживати.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_22, ОСОБА_23 пояснили, що вони перебували в бригаді будівельників та приймали участь у будівництві домоволодіння по АДРЕСА_2. Ними були проведені будівельні роботи по будівництву житлового будинку та господарських будівель і споруд. Будівництво тривало біля трьох років. Замовником будівництва був ОСОБА_1, який їх забезпечував будівельними матеріалами та від якого отримували гроші за виконані роботи. Від ОСОБА_4 ніколи не отримували ніяких грошей.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснила, що в 1999 році її батьки, позивачі ОСОБА_1 і ОСОБА_2, купили в м.Камянець-Подільський квартиру, яку зареєстрували за нею. У 2009 році вона цю квартиру подарувала своїй сестрі, відповідачці ОСОБА_4 Крім того батьки в с.Кудринці за свої кошти побудували будинок для себе та для сестри. В цьому будинку також знаходиться магазин, власником якого являється її мати, а вона працює продавцем. У них із сестрою завжди були добрі відносини, однак, у 2016 році почалися сварки, сестра заявила, щоб батьки звільнили будинок і магазин.

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні пояснила, що позивач ОСОБА_1 є її рідним братом. Спірне домоволодіння брат будував за власні кошти в 2001-2004 р.р, мав намір там проживати разом із сім'єю. В даний час там знаходиться магазин, який використовує позивачка ОСОБА_2, а також господарські будівлі, де зберігається зерно, транспорт. Відповідачка ніколи не користувалася цим домоволодінням і в будівництві участі не приймала.

Свідок ОСОБА_20 у судовому засіданні пояснила, що перебуває в дружніх стосунках із сім'єю позивачів і коли вони будували спірне домоволодіння, вона допомагала їм готувати їжу працівникам, складати цеглу. Будівництво тривало біля трьох років. Будівельні матеріали купляв позивач, він же розраховувався з майстрами. Відповідачка ОСОБА_4 участі в будівництві не приймала. В даний час там є магазин, гаражі, які використовують позивачі.

Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні пояснив, що з 2002-го по 2010-ий рік обіймав посаду сільського голови Кудринецької сільської ради. Тоді ОСОБА_1 звертався в сільську раду з приводу оформлення будівництва спірного домоволодіння, пояснював, що діє за згодою дочки. Відповідачка з приводу спірного домоволодіння в сільську раду ніколи не зверталася.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про власність», який був чинний на час виникнення спірних правовідносин (втратив чинність з 20 червня 2007 року ), майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім 'ї, є їхньою спільною сумісною власністю.

Згідно ч. 4 статті 368 Цивільного кодексу України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ч.1 ст.377 Цивільного кодексу України та ч.1 ст. 120 Земельного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім, багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового використання в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

В судовому засіданні встановлено, що відповідачка ОСОБА_4 в неповнолітньому віці 19.02.2001 року набула право власності на спірне домоволодіння, яке на той час являлося незавершеним будівництвом, процент готовності 20 %. Всі права та обов'язки по добудові незакінченого будівництвом житлового будинку взяв на себе законний представник, батько неповнолітньої, позивач по справі ОСОБА_1

В подальшому позивачі по справі, які являються подружжям, спільною працею та за рахунок спільних коштів добудували спірне домоволодіння та приміщення магазину, що в судовому засіданні підтвердили свідки, а також доведено довідкою Мельнице-Подільської селищної ради №575 від 12.12.2016.

З огляду на наведене суд вважає підставними вимоги позивачів про визнання спірного домоволодіння, нежилого приміщення магазину та земельної ділянки, на якій вони розташовані, спільною сумісною власністю позивачів та відповідачки, як членів однієї сім'ї.

Відповідачка подала заяву про застосування позовної давності і з цих підстав просила відмовити у позові.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

09 червня 2016 року відповідачка ОСОБА_4 звернулася із заявою до позивача ОСОБА_1, в якій зазначила, що в її приватній власності знаходиться земельна ділянка, будинковолодіння по АДРЕСА_2 та інші господарські споруди по АДРЕСА_1. Просила негайно звільнити земельну ділянку від транспортних засобів (тракторів, автобусів та іншого інвентаря), звільнити приміщення в будинковолодінні від продуктів харчування та інших товарів, про що її повідомити (а.с.38).

Суд погоджується з доводами позивачів про те, що про порушення свого права на користування спірним майном вони дізналися, отримавши вимогу відповідачки від 09.06.2016 року про звільнення спірних приміщень, а тому не пропустили строк звернення до суду з даним позовом, оскільки в судовому засіданні встановлено, що після завершення будівництва позивачі використовують спірне приміщення магазину, а також господарські приміщення для зайняття підприємницькою діяльністю, відносини з відповідачкою були добрі, вона до червня 2016 року ніяких претензій до них не мала.

З огляду на зазначене суд вважає, що заява ОСОБА_4 про застосування позовної давності до вимог позивачів не підлягає до задоволення.

Частинами 1, 2 ст. 372 Цивільного кодексу України передбачено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Згідно ч.4 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами, право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

А тому, враховуючи наведене, суд вважає, що при поділі спірного домоволодіння, нежилого приміщення магазину між сторонами, з врахуванням ступеня трудової участі кожного з них у створенні спільної сумісної власності, частку відповідачки ОСОБА_4 слід зменшити з 1/3 до 1/5 частини, враховуючи, що згідно договору купівлі-продажу відповідачка набула право власності на незавершене будівництво спірного домоволодіння, ступінь готовності якого була 20 % і в подальшому вона участі в будівництві не приймала, а решту 4/5 частин слід поділити між позивачами в рівних частках. Пропорційно до часток сторін у праві власності спірного домоволодіння, нежилого приміщення магазину за кожним з них слід також визначити право на спірну земельну ділянку.

У відповідності до ч.7 ст.158 ЦПК України заходи забезпечення позову, вжиті на підставі ухвали Борщівського районного суду Тернопільської області від 26 травня 2017 року у виді накладення арешту на земельну ділянку загальною площею 0,2065 га, за кадастровим номером НОМЕР_4, для будівництва, обслуговування житлового будинку і господарських споруд, розташовану на території села Кудринці Борщівського району Тернопільської області, що належить на праві особистої приватної власності ОСОБА_4 (жительці АДРЕСА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1), продовжують діяти протягом дев'яноста днів з дня набрання рішенням законної сили.

Згідно ст.141 ЦПК України понесені позивачем ОСОБА_1 та позивачкою ОСОБА_2 судові витрати на сплату судового збору в сумі по 2362,00 грн. слід стягнути з відповідачки.

На підставі ч.4 ст.368, ч.ч.1-3 ст..372, ч.1 ст.377, ст.392 Цивільного кодексу України, ч.ч.1, 4 Земельного кодексу України, ч.1 ст. 17 Закону України «Про власність», керуючись ст. ст. 13, 12, 81, 141, 263, 265, п.15.5 Перехідних положень ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати, що домоволодіння, розташоване в АДРЕСА_1, нежиле приміщення магазину, розташоване в АДРЕСА_2 та земельна ділянка загальною площею 0,2065 га за кадастровим номером НОМЕР_4 для будівництва, обслуговування житлового будинку і господарських споруд, розташована на території с.Кудринці Борщівського району Тернопільської області, належить ОСОБА_1, жителю АДРЕСА_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, ОСОБА_2, жительці АДРЕСА_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3, та ОСОБА_4, жительці АДРЕСА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, як членам сім'ї на праві спільної сумісної власності.

Провести поділ спільного сумісного майна членів сім'ї, в порядку якого :

-визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на: 2/5 ідеальних частини домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1); 2/5 ідеальних частини нежилого приміщення магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_2; 2/5 ідеальних частини земельної ділянки загальною площею 0,2065 га, за кадастровим номером НОМЕР_4, для будівництва, обслуговування житлового будинку і господарських споруд, розташованої на території села Кудринці Борщівського району Тернопільської області;

-визнати за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на: 2/5 ідеальних частини домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1); 2/5 ідеальних частини нежилого приміщення магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_2; 2/5 ідеальних частини земельної ділянки загальною площею 0,2065 га, за кадастровим номером НОМЕР_4, для будівництва, обслуговування житлового будинку і господарських споруд, розташованої на території села Кудринці Борщівського району Тернопільської області;

-визнати за ОСОБА_4 право особистої приватної власності на: 1/5 ідеальну частину домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1); 1/5 ідеальну частину нежилого приміщення магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_2; 1/5 ідеальну частину земельної ділянки загальною площею 0,2065 га, за кадастровим номером НОМЕР_4, для будівництва, обслуговування житлового будинку і господарських споруд, розташованої на території села Кудринці Борщівського району, Тернопільської області.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати на сплату судового збору в сумі 2362,00 грн.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 понесені нею судові витрати на сплату судового збору в сумі 2362,00 грн.

Заходи забезпечення позову, вжиті на підставі ухвали Борщівського районного суду Тернопільської області від 26 травня 2017 року у виді накладення арешту на земельну ділянку загальною площею 0,2065 га, за кадастровим номером НОМЕР_4, для будівництва, обслуговування житлового будинку і господарських споруд, розташовану на території села Кудринці Борщівського району Тернопільської області, що належить на праві особистої приватної власності ОСОБА_4 (жительці АДРЕСА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1), продовжують діяти протягом дев'яноста днів з дня набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги через Борщівський районний суд Тернопільської області до Апеляційного суду Тернопільської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 14 червня 2018 року.

Головуюча: