Номер провадження 2/754/1513/18
01 червня 2018 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:
головуючого - судді Зотько Т.А.,
за участю секретаря судових засідань - Малинки А.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві до ОСОБА_2 про стягнення суми,-
Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м.Києві звернулось до Деснянського районного суду м.Києва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач перебував на обліку в Управлінні та отримував пенсію по втраті годувальника, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Однак, в подальшому Управлінням з координації та контролю за виплатою пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві позивача було повідомлено листом №1294 від 13.10.2016 про виявлену переплату відповідачу призначеної пенсії за період з 01.04.2015 по 30.06.2015 у розмірі 379,89 грн, у зв'язку із працевлаштуванням останнього. З метою досудового врегулювання спору, відповідачу було запропоновано сплатити суму боргу в добровільному порядку, проте лист був проігнорований відповідачем та без достатньої правової підстави отримані бюджетні кошти у розмірі 379,89 грн. повернуті відповідачем не були. Оскільки переплата пенсії виникла внаслідок неповідомлення відповідача про працевлаштування, що у свою чергу спричиняє припинення останньому виплати пенсії по втраті годувальника, позивач змушений звертатись до суду із вказаним позовом.
Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва ОСОБА_4 від 04.09.2017 було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду.
На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.01.2018, у зв'язку із звільненням судді ОСОБА_4, справу було передано на розгляд новому складу суду - головуючому Зотько Т.А.
Ухвалою суду від 23.03.2018 по вищевказаній справі було закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні.
Разом з тим, в ході розгляду справи судом, за клопотання представника позивача було здійснено заміну сторони позивача з Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Києві на - Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві, у зв'язку із реорганізацією та злиттям територіальних органів Пенсійного фонду України.
Представник позивача - Бурдій Н.О. у судове засідання не з'явилась, про розгляд справи повідомлена судом належним чином. Крім того, представником на адресу суду раніше було подано клопотання з проханням проводити розгляд даної справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.
Як вбачається з витягу з Реєстру територіальної громади м.Києва відповідач по справі ОСОБА_2 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.39).
Згідно з вимогами ч.ч.6, 7 ст.128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про розгляд справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку.
Згідно вимог ч.ч.1,3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надходило.
Враховуючи те, що у справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи та, враховуючи положення ст.ст. 280-281 ЦПК України постановити заочне рішення у справі.
Вивчивши матеріали позовної заяви та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 перебував на обліку в Управлінні і отримував пенсію по втраті годувальника, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».
Так, відповідно до ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні. Непрацездатними членами сім'ї померлого годувальника у розумінні даної статті також вважаються діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні.
З наданої копії довідки №669 від 09.09.2014 вбачається, що відповідач у період з 01.09.2011 до 30.06.2015 навчався у Київському радіо механічного коледжу НАУ І рівня акредитації (а.с.5).
Згідно довідки за формою ОК-7 відповідач у 2015 році був працевлаштований, та його суми заробітку сплачувався єдиний внесок (а.с.6).
Управління з координації та контролю за виплатою пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві №1294 від 13.10.2016, за призначеною відповідачу пенсії виникла передплата за період з 01.04.2015-30.06.2015 у розмірі 379,89 грн., у зв'язку із його працевлаштуванням (а.с.7).
Як вбачається з письмових матеріалів справи, відповідачу ОСОБА_2 був надісланий лист № 196/06-33 від 26.01.2017 року, яким було запропоновано сплатити суму боргу в добровільному порядку. Проте відповідач ніяким чином не відреагував на пропозицію позивача.
Відповідно до частини 3 Порядку повернення сум пенсії, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсії, що є безнадійними до стягнення, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України № 6-4 від 21.03.2003, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 15.05.2003 № 374/7695 (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пенсійного фонду № 25-3 від 25.11.2014), суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку.
Згідно із ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Разом з тим, відповідно до ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із ч. 1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.
Пунктом 27 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" передбачено, що, виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін, та, враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.
Виходячи із аналізу ст. 1215 ЦК України, безпідставно набуте майно не підлягає поверненню за відсутності рахункової помилки при виплаті коштів, а також добросовісності з боку набувача. Обов'язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у ч.1 вказаної статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.
Частиною 2 ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.
Відповідно до ст. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсіонери зобов'язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.
Відповідно до п. 2.5. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, у разі працевлаштування (навчання) особи, якій призначено пенсію, такою особою протягом 10 днів надається органу, що призначає пенсію, довідка про прийняття на роботу (навчання).
Крім того, відповідно до п. 2.21 Порядку у разі працевлаштування (початку діяльності, пов'язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування) після призначення пенсії особа повідомляє орган, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, про дату працевлаштування (початок діяльності, пов'язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування), вид зайнятості (укладення трудового договору, цивільно-правового договору, реєстрація як фізичної особи - підприємця, провадження незалежної професійної діяльності) шляхом подання заяви.
Таким чином, відповідач зобов'язаний був повідомити Управління про факт працевлаштування, але жодних заяв до Управління не надав.
Як встановлено судом, Лівобережним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві було здійснено переплату пенсії відповідачу з причини недобросовісності набувача грошових сум.
Позивач у встановленому законом порядку довів недобросовісність відповідача, оскільки останній не повідомив Управління щодо влаштування на роботу.
Враховуючи вищевикладене, вимоги діючого законодавства, недобросовісну поведінку одержувача коштів ОСОБА_2, доведеність позивачем того факту, що перерахування пенсії сталося з причин, пов'язаних із зловживанням з боку пенсіонера, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265, 274-279 ЦПК України, ст. 1215 ЦК України,Конституцією України, Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»-
Позовні вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві до ОСОБА_2 про стягнення суми - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП - НОМЕР_1, (місце проживання: АДРЕСА_1) на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн..
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Деснянський районний суд міста Києва.
Повний текст судового рішення складено 08.06.2018.
Суддя: