Справа № 454/2312/17 Головуючий у 1 інстанції: Струс Т.В.
Провадження № 22-ц/783/1105/18 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2018 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Левика Я.А., Шеремети Н.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Західний Буг» на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 30 січня 2018 року у справі за позовом Приватного підприємства «Західний Буг» до ОСОБА_2, Фермерського господарства «Шпиколос» з участю третьої особи Комунального підприємства Львівської обласної ради «Золочівське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» про визнання поновленим договору оренди землі та визнання недійсним договору оренди землі,-

в с т а н о в и л а:

В вересні 2017 року позивач ПП «Західний Буг» звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2, Фермерського господарства «Шпиколос» з участю третьої особи Комунального підприємства Львівської обласної ради «Золочівське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» та просив визнати продовженим договір оренди землі, укладений між ОСОБА_2, та ПП «Західний Буг» від 09.11.2011р.; визнати недійсним договір оренди землі, укладений між ОСОБА_2 та ФГ «Шпиколос» від 10.03.2017р.

В обгрунтування позовних вимог зазначав, що 01.11.2010р. між ОСОБА_2 та ПП «Західний Буг» укладено договір, за яким передано у строкове платне користування земельну ділянку площею 0,5422 га, яка належить останній на праві приватної власності та знаходиться за межами населених пунктів Княжівської сільської ради Сокальського району. За актом приймання-передачі від 01.11.2010р. ОСОБА_2 передала дану земельну ділянку в оренду ПП «Західний Буг».

Договір укладений на 5 років, набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації, зареєстрований в Державному реєстрі земель 09.11.2011р.

Строк дії договору закінчувався 09.11.2016р. позивач повідомив ОСОБА_2 про бажання скористатися своїм переважним правом, передбаченим договором, на укладення договору оренди землі на новий строк.

06 жовтня 2016р. орендарем направлено повідомлення про намір продовжити договір оренди та додав проект угоди до договору оренди. Дане поштове відправлення отримано орендодавцем 08.11.2016р. в передбачений договором строк.

Відповідач не тільки не надав відповіді на пропозицію продовжити договір, а й уклав з ФГ «Шпиколос» договір оренди вищезазначеної земельної ділянки, зареєстрований 10.03.2017р. КП ЛОР «Золочівське МБТІ».

Вважає даний договір недійсним, оскільки порушено переважне право позивача на поновлення договору оренди землі.

Так позивач як орендар виконує всі свої обов'язки за договором; до спливу строку повідомив орендодавця у встановлений строк про свій намір скористатися своїм правом укладення договору на новий строк, додавши до листа проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив про наявність заперечень та про своє рішення.

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 30 січня 2018 року у задоволенні позовних вимог ПП «Західний Буг» відмовлено.

Дане рішення оскаржив позивач ПП «Західний Буг»..

В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема покликається на те, що судом першої інстанції при винесенні рішення не було врахованого, того, що орендодавець не повідомляв орендаря завчасно про небажання поновлювати на новий строк Договір оренди землі. Зазначає, що відповідач зверталась до позивача з заявою та вимогою про дострокове розірвання договору оренди землі та дострокове повернення земельної ділянки з оренди, однак позивачем було надано відповідь позивачу, що вони не погоджуються на дострокове розірвання Договору оренди землі. Крім того, позивач повідомляв відповідача, що і надалі хоче орендувати земельну ділянку шляхом укладення договору оренди на новий строк, однак відповідач не відреагувала на такий лист, а суд першої інстанції не оцінив та проігнорував ці докази. Також, зазначає, що після надсилання листа-повідомлення з проектом додаткової угоди, орендодавець жодного заперечення чи будь якої іншої відповіді орендарю на надав, тим самим ігноруючи норми Закону та Договору, передав ці земельні ділянки іншому орендарю. Таким чином було порушено переважне право позивача на оренду землі. Покликається на те, що суд проігнорував вимоги ст. 777 ЦК України, в якій зазначається, що у випадку вияву наміру у наймодавця на укладення нового договору найму реалізації переважного права попереднього наймача можлива в разі, коли йому стане відомо про такий намір, однак відповідач не повідомила про такий намір позивачів чим порушила переважне право ПП «Західний Буг» на оренду земельної ділянки. Крім того, покликається і на те, що орендар належним чином виконував умови Договору оренди землі. Враховуючи наведене вважає, що таким чином порушено їхнє переважне право на оренду землі, а відтак просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким їхні позовні вимоги задовольнити повністю.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п.9 ст. 18.03.2004 «Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу».

Справа розглядається Апеляційним судом Львівської області, у межах територіальної юрисдикції якого перебуває районний суд, який ухвалив рішення, що оскаржується, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, відповідно до вимог п. 8 ст. 1 Перехідних положень.

Справа, відповідно до вимог ст.ст. 274, 368, 369 ЦПК України розглядається без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України суд, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що відповідач завчасно повідомила позивача про своє заперечення на продовження строку дії договору, а позивачем не було надано належних доказів про вчинення дій для поновлення Договору оренди землі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 01.11.2010р. між ОСОБА_2 та ПП «Західний Буг» укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 0,5422 га, яка знаходиться за межами с. Княже Сокальського району Львівської області. Строк дії договору оренди становить п'ять років. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк, повідомивши письмово орендодавця про такий намір не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку його дії.

Відповідно до п. 37 договору, дія договору, крім іншого, припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Даний договір зареєстровано у державному реєстрі земель 09.11.2011р. за №1509.

Орендована земельна ділянка належить ОСОБА_2, що стверджується державним актом про право власності на земельну ділянку від 17.08.2005р.

Із довідки від 29.08.2017р. вбачається, що за період з 2011 року по 2016 рік включно ПП «Західний Буг» нараховано та виплачено ОСОБА_2 орендну плату, згідно вищезазначеного договору оренди землі.

Відповідно до листа повідомлення та додаткової угоди від 06.10.2016р., ПП «Західний Буг» запропоновано продовжити договір оренди землі, строк дії якого закінчується 09.11.2016р.

Із повідомленням про вручення поштового відправлення вбачається, що лист-повідомлення з додатковою угодою отримано ОСОБА_2 08.10.2016р.

Згідно ч.4 ст. 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Згідно ч.1 ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до ч.2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Відповідно до ч. 1,5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Ці положення узгоджуються із загальною нормою ч.1 ст. 777 ЦК України.

Виходячи з приписів статей 319, 626 ЦК України слід дійти висновку про те, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Доводи апеляційної скарги про те, що орендар, який належно виконує обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк та надсилав лист-повідомлення про поновлення договору оренди землі за місяць до спливу строку договору оренди землі, спростовуються тим, що у матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем листа-повідомлення про продовження дії договору оренди землі та проекту Додаткової угоди від ПП «Західний Буг», крім того, такі доводи спростовуються і поясненнями відповідача під час розгляду справи, яка вказувала на те, що у неї не було наміру продовжувати дію договору оренди землі та підписувати договір та проект додаткової угоди. Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що у відповідача були відсутні наміри щодо продовження дії договору оренди землі, який передбачений вимогами ч.1 ст.33 Закону України «Про оренду землі».

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що факт відправлення повідомлення рекомендованим листом не є достатнім для того, щоб вважати поновленим договір оренди землі, так як існує необхідність наявності вищезазначених фактів з якими закон поєднує поновлення договору оренди землі.

Також суд першої інстанції вірно взяв до уваги те, що ОСОБА_2 подала директору ПП «Західний Буг» заяву та вимогу, в яких вона висловлювала свій намір надалі не продовжувати відносин з позивачем, які випливають з договору оренди землі від 01.11.2010р. Отримання даних повідомлень позивачем стверджується відповідними штампами від 01.09.2016р. і від 05.09.2016р. та не заперечується позивачем.

Судом, також встановлено, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 10.03.2017р., Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Золочівське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» 28.02.2017р. зареєстровано договір оренди землі від 01.12.2016р., укладений між ОСОБА_2 та ФГ «Шпиколос». Предметом договору є земельна ділянка загальною площею 0,5422га, належна ОСОБА_2

Даний Договір укладений після закінчення дії договору оренди, укладеного з ПП «Західний Буг», зареєстрований та його умови виконуються сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Колегія судів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки відповідач ОСОБА_2 розпорядилася належною їй на праві власності земельною ділянкою на власний розсуд вже після закінчення дії договору оренди землі від 01.11.2010р., а тому, суд не вбачає підстав для визнання його недійсним.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду на підставі п.1ч.1 ст.374 ЦПК України - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 274, 367, 368, п.1.ч.1 ст.374, 375, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу Приватного підприємства «Західний Буг» - залишити без задоволення, а рішення Сокальського районного суду Львівської області від 30 січня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 18.06.2018 року.

Головуючий: О.М. Ванівський

Судді: Я.А. Левик

Н.О. Шеремета