АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2459/18 Справа № 206/6721/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Ткаченко І.Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

21 червня 2018 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Каратаєвої Л.О., Пищиди М.М.

за участю секретаря Кравцової Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Естейт Селлінг», треті особи: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2017 року,-

В С Т А Н О В И В:

23 листопада 2016 року ОСОБА_2 звернулася суду з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк», ТОВ «Естейт Селлінг», треті особи: Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12.07.2012 року в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя було визнано за позивачем право власності на житловий будинок літ. А-2, житловою площею 77,3 кв.м., літню кухню літ. Б, сарай літ. Ж, вбиральню літ. З, огородження № 1-3, споруду І, що знаходяться на земельній ділянці площею 0,1000 га по вул. Зеленоградській, 21 у м. Дніпропетровську. Відповідно до ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 06.05.2015 року вищезазначене рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська залишено без змін. Право власності на житловий будинок житловою площею 77,3 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Зеленоградська, буд.21 за позивачем на підставі рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12.07.2012 року було зареєстровано 10.11.2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5. Згідно державного акту на право приватної власності на землю у приватну власність колишньому чоловіку ОСОБА_4 була передана земельна ділянка площею 0,1399 гектарів в межах згідно з планом. Землю передано для: 0,1000 га обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, 0,0399 га ведення особистого підсобного господарства. Житловий будинок №21 по вул. Зеленоградська у м. Дніпропетровську розташований на земельній ділянці площею 0,1000 га, кадастровий номер :09:004:0010, цільове призначення якої обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Однак, 14.11.2016 року з інформації, наданої з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позивач дізналась про те, що 12.11.2016 року за ТОВ «Естейт Селлінг» було зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер :09:004:0010, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 871, виданий 12.11.2016 року, приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 23249781 від 12.11.2016 року (номер запису про право власності:17417304, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 101). Також, 12.11.2016 року за ТОВ «Естейт Селлінг» було зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,0399 га, кадастровий номер :09:004:0011, цільове призначення: для ведення особистого підсобного господарства на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 871, виданий 12.11.2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 32349596 від 12.11.2016 року. Позивач вважає договір купівлі-продажу недійсним з тих підстав, що оскільки відповідно до норм чинного законодавства, якщо вона набула право власності на житловий будинок, то їй, відповідно до положень ст.120 ЗК України, має перейти і право власності на земельну ділянку, на якій житловий будинок розміщено без зміни її цільового призначення. Крім того, за спірним договором купівлі-продажу від 12.11.2016 року продаж земельних ділянок за домовленістю сторін вчиняється за 378382 грн., які покупець зобовязується на протязі 30-ти банківських днів з моменту підписання цього договору сплатити на рахунок 3020 в ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 305299, для подальшого погашення заборгованості за кредитним договором №КГ-252Д від 28.01.2008 року. Як зазначено в спірному договорі купівлі-продажу згідно витягів з Державного земельного кадастру про земельні ділянки НВ-016, НВ-016 від 04.11.2016 року на земельних ділянках обмеження і обтяження не зареєстровані. Крім того, банк гарантує, що ним здійснено заходи, передбачені ЗУ «Про іпотеку» щодо повідомлення іпотекодавця та осіб, які мали зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір щодо реалізації предмета іпотеки за рішенням суду.

13 жовтня 2017 року позивач вточнила свої позовні вимоги та обґрунтувала їх тим, що рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.11.2015 року по цивільній справі №206/4989/14-ц в рахунок погашення заборгованості ТОВ «Граніти Дніпра» в сумі 1737439,26 доларів США 13881 965,94 грн., що складається з: 540000,00 доларів США заборгованість за кредитом; 581129,99 доларів США заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 24182,05 доларів США заборгованість по комісії; 452127,22 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; 140400,00 доларів США штраф, - перед ПАТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором №КГ-252Д від 28.01.2008 року було звернено стягнення на земельну ділянку, площею 0,1399 гектарів, яка розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Зеленогррадська, 21, кадастрові номери :09:004:0010 та :09:004:0011, що належить на праві власності ОСОБА_4 за Державним актом на право приватної власності на землю ІІІ-ДП № 049960, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №032226 від 17.10.2000 року, та є предметом іпотеки відповідно до Договору №ДІ-252 від 30.01.2008 року, надано ПАТ КБ «Приватбанк» право здійснити продаж предмету іпотеки за Договором №ДІ-252 від 30.01.208 року: земельної ділянки площею 0,1399 гектарів, яка розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Зеленоградська, 21, від власного імені, з правом укладення договору купівлі-продажу будь-яким способом, у тому числі шляхом укладення нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу з будь-якою особою покупцем, з правом отримувати витяг з державних реєстрів, а також надано ПАТ КБ «Приватбанк» всі інші права та повноваження, необхідні для здійснення продажу предмету іпотеки з початковою ціною предмета іпотеки для його подальшої реалізації, що буде визначена продавцем перед безпосереднім здійсненням продажу. Згідно п.12 договору іпотеки ДІ-252 від 30.01.2008 року сторони визначили, що вартість предмету іпотеки складає 1766237 грн. Ціна продажу предмету іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем та іпотеко держателем або на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності, на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотеко держатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. В резолютивній частині рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.11.2015 року було визначено, що початкова ціна предмета іпотеки - земельної ділянки загальною площею 0,1399 гектарів за адресною: м. Дніпро, вул. Зеленоградська, 21, буде визначатися перед безпосереднім здійсненням продажу. Натомість вартість предмета іпотеки - земельної ділянки була визначена на підставі оцінки субєкта оціночної діяльності станом на 10.12.2015 р. (звіт з експертної грошової оцінки земельної ділянки від 10.12.2-15 р. № 172/15) та становила 378 382 грн. За спірним договором купівлі-продажу від 12.11.2016 року продаж земельних ділянок за домовленістю сторін вчиняється за 378382 грн., які покупець зобовязується на протязі 30-ти банківських днів з моменту підписання цього договору сплатити на рахунок 3020 в ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 305299, для подальшого погашення заборгованості за кредитним договором №КГ-252Д від 28.01.2008 року. Як зазначено в спірному договорі купівлі-продажу згідно витягів з Державного земельного кадастру про земельні ділянки НВ-016, НВ-016, які були видані Управлінням Держкомзему у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області 04.11.16 року - на земельних ділянках обмеження і обтяження не зареєстровані. Відтак, в порушення резолютивної частини рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.11.2015 р. ПАТ КБ «Приватбанк» визначило початкову ціну предмета іпотеки - земельної ділянки не перед безпосереднім продажем, а на підставі звіту з експертної грошової оцінки земельної ділянки від 10.12.2015 р. №172/15, строк дії якого закінчився. Так, умовами договору купівлі-продажу було передбачено, що покупець зобовязується на протязі 30-ти банківських днів з моменту підписання цього договору сплатити грошові кошти у розмірі 378382 грн. на рахунок 3020 в ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 305299, для подальшого погашення заборгованості за кредитним договором № КГ-252Д від 28.01.2008 року. Однак, жодних грошових коштів протягом 30 банківських днів з моменту підписання договору за придбане майно - земельну ділянку ТОВ «Естейт Селлінг» не сплатило, натомість через 17 днів після укладення договору купівлі-продажу від 12.11.2016 р. передає земельну ділянку в іпотеку знову ПАТ КБ «Приватбанк» на підставі договору іпотеки, серія та номер: 1044, виданого 29.11.2016 р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6. В порушення ст.38 ЗУ «Про іпотеку» жодного повідомлення від ПАТ КБ «Приватбанк» про намір укласти договір купівлі-продажу за 30 днів до укладення спірного договору ні позивач ні третя особа не отримували. Позивач посилається на ті обставини, що із набуттям права власності на житловий будинок, їй перейшло й право власності на земельну ділянку, на якій житловий будинок розміщений без зміни її цільового призначення. Просила суд ухвалити рішення, яким визнати недійсним договір купівлі-продажу, укладений 12.11.2016 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕСТЕЙТ СЕЛЛІНГ», посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі за № 871; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,1 га, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вулиця Зеленоградська, будинок 21, кадастровий номер: :09:004:0010, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕСТЕЙТ СЕЛЛІНГ» () від 12.11.2016 року, номер запису про право власності: 17417304, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 101; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,0399 га, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вулиця Зеленоградська, будинок 21, кадастровий номер: :09:004:0011, цільове призначення: для ведення особистого підсобного господарства за Товариством з обмеженою відповідальністю ОСОБА_7» () від 12.11.2016 року, номер запису про право власності: 17417156, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 101 (том 1 а.с. 1-7, том 2 а.с.1-8).

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2017 року у задоволенні позовних ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Естейт Селлінг», треті особи: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу відмовлено (том 2 а.с.90-97).

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвали нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (том 2 а.с.101-105).

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно п.9 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду 1 інстанції залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Як було встановлено судом 1 інстанції та вбачається з матеріалів справи, рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12.07.2012 року, яке ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 травня 2015 року залишено без змін, в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя було визнано за позивачем право власності на житловий будинок літ. А-2, житловою площею 77,3 кв.м., літню кухню літ. Б, сарай літ. Ж, вбиральню літ. З, огородження №1-3, споруду І, що знаходяться на земельній ділянці площею 0,1000 га по вул. Зеленоградській, 21 у м. Дніпропетровську. Рішення набрало законної сили (том 1 а.с.19).

Право власності на житловий будинок житловою площею 77,3 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Зеленоградська, буд. 21 за позивачем на підставі рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12.07.2012 року було зареєстровано 10.11.2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5.

Згідно державного акту на право приватної власності на землю у приватну власність ОСОБА_4 була передана земельна ділянка площею 0,1399 гектарів в межах згідно з планом. Землю передано для: 0,1000 га обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, 0,0399 га ведення особистого підсобного господарства (том 1 а.с.29).

Житловий будинок №21 по вул. Зеленоградська у м. Дніпропетровську розташований на земельній ділянці площею 0,1000 га, кадастровий номер :09:004:0010, цільове призначення якої обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Відповідно до рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.11.2015 року по цивільній справі №206/4989/14-ц в рахунок погашення заборгованості ТОВ «Граніти Дніпра» в сумі 1737439,26 доларів США за несвоєчасність виконання зобовязань за договором перед ПАТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором №КГ-252Д від 28.01.2008 року було звернено стягнення на земельну ділянку, площею 0,1399 гектарів, яка розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Зеленогррадська, 21, кадастрові номери :09:004:0010 та :09:004:0011, що належить на праві власності ОСОБА_4 за Державним актом на право приватної власності на землю ІІІ-ДП № 049960, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №032226 від 17.10.2000 року, та є предметом іпотеки відповідно до Договору №ДІ-252 від 30.01.2008 року, надано ПАТ КБ «Приватбанк» право здійснити продаж предмету іпотеки за Договором №ДІ-252 від 30.01.208 року: земельної ділянки площею 0,1399 гектарів, яка розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Зеленоградська, 21, від власного імені, з правом укладення договору купівлі-продажу будь-яким способом, у тому числі шляхом укладення нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу з будь-якою особою покупцем, з правом отримувати витяг з державних реєстрів, а також надано ПАТ КБ «Приватбанк» всі інші права та повноваження, необхідні для здійснення продажу предмету іпотеки з початковою ціною предмета іпотеки для його подальшої реалізації, що буде визначена продавцем перед безпосереднім здійсненням продажу. (том 1 а.с.190-194).

Відповідно до п.24 договору іпотеки ДІ-252 від 30.01.2008 року передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється відповідно до розділу 5 Закону України «Про іпотеку», зокрема, на підставі рішення суду (том1 а.с. 195-198).

Згідно п.12 договору іпотеки ДІ-252 від 30.01.2008 року сторони визначили, що вартість предмету іпотеки складає 1766 237 грн.

12.11.2016 року за ТОВ «Естейт Селлінг» було зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер :09:004:0010, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 871, виданий 12.11.2016 року, приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 23249781 від 12.11.2016 року (номер запису про право власності:17417304, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 101).

Також, 12.11.2016 року за ТОВ «Естейт Селлінг» було зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,0399 га, кадастровий номер :09:004:0011, цільове призначення: для ведення особистого підсобного господарства на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 871, виданий 12.11.2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 32349596 від 12.11.2016 року.

Згідно п.4 Договору купівлі-продажу від 12.11.2016 року продаж земельних ділянок за домовленістю сторін вчиняється за 378382 грн., які покупець зобовязується на протязі 30-ти банківських днів з моменту підписання цього договору сплатити на рахунок 3020 в ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 305299, для подальшого погашення заборгованості за кредитним договором № КГ-252Д від 28.01.2008 року. Як зазначено в спірному договорі купівлі-продажу згідно витягів з Державного земельного кадастру про земельні ділянки НВ-016, НВ-016, які були видані Управлінням Держкомзему у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області 04.11.16 року - на земельних ділянках обмеження і обтяження не зареєстровані (том 1 а.с.30).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимоги суд 1 інстанції виходив з того, що правовим наслідком невиконання відповідачем ПАТ КБ «ПриватБанк» встановленого порядку визначення та погодження ціни іпотечного майна згідно з ч.6 ст.38 Закону України "Про іпотеку" встановлено відповідальність іпотекодержателя у вигляді відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. Статтею 38 Закону України «Про іпотеку» визначено спеціальний спосіб захисту права іпотекодавця у випадку продажу предмету іпотеки, а тому посилання позивача на продаж предмету іпотеки за заниженою ціною відповідно до висновку строк дії якого закінчився, не може бути підставою для визнання договору недійсним. Також реалізація відповідачем ПАТ КБ «ПриватБанк» відповідачу ТОВ «Естейт Селлінг» іпотечного майна за договором купівлі-продажу земельної ділянки, була здійснена відповідно до встановленого відповідно до чинного законодавства порядку, у звязку з чим підстави для визнання договору недійсним відсутні.

Вказані висновки суду відповідають нормам матеріального та процесуального права й ґрунтуються на вимогах закону.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 4, 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що якщо рішення суду передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобовязаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків. Якщо особи, які мають зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, не висловили наміру його продати, іпотекодержатель вправі продати предмет іпотеки будь-якій іншій особі на власний розсуд. Ціна продажу предмету іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем або на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог перед іпотекодавем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.

Як вбачається із матеріалів справи, звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1 га, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Зеленоградська, буд. 21, позивач свої вимоги мотивував порушенням своїх прав і, зокрема, тим, що ПАТ КБ "Приватбанк" уклав договір купівлі-продажу з ТОВ "Естейт Селлінг" всупереч резолютивної частини рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.11.2015 року.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про іпотеку" іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст.23 Закону України "Про іпотеку" у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Згідно матеріалів справи, вбачається, що у зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_4 своїх зобов'язань за кредитним договором, відповідач ПАТ КБ «ПриватБанк» набув право звернення стягнення на майно за договором іпотеки у судовому та позасудовому порядку на земельну ділянку площею 0,1399 гектарів, яка розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Зеленоградська, 21 кадастрові номери :09:004:0010 та :09:004:0011, що належала на праві власності ОСОБА_4

Згідно ч.1 ст.38 Закону України "Про іпотеку", якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ч.6 ст.38 Закону України "Про іпотеку" ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.

Згідно договору купівлі-продажу ринкова вартість нерухомого майна складає 378382,00 грн. (згідно звіту про оцінку ринкової вартості майна виданого ПП «Діалог» 10.12.2015 року) (том 2 а.с.58-59). А згідно п.12 договору іпотеки ДІ-252 від 30.01.2008 року сторони визначили, що вартість предмету іпотеки складає 1766 237 грн.

Однак, позивачка не є іпотекодавцем спірної земельної ділянки, а також не має зареєстрованих у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки. При цьому, ПАТ КБ «ПриватБанк» надсилав ОСОБА_2 та ОСОБА_4 повідомлення про намір укладення договору купівлі-продажу предмету іпотеки, також у вказаному повідомленні ставилося питання щодо погодження сторонами ціни (том 2 а.с. 60-68).

Суд 1 інстанції, врахувавши зазначене, дійшов висновку, що ПАТ КБ «ПриватБанк» порушив встановлений судом порядок визначення та погодження ціни продажу предмету іпотеки, враховуючи, що визначення ціни предмета іпотеки на підставі звіту незалежного оцінювання буде визначено продавцем перед безпосереднім здійсненням продажу, про що зазначено у судовому рішенні, і ПАТ КБ «ПриватБанк» допустив продаж об'єкту за ціною, нижчою за ринкову та відповідно до експертної грошової оцінки, строк дії якої закінчився.

Разом з тим, правовим наслідком невиконання відповідачем ПАТ КБ «ПриватБанк» встановленого порядку визначення та погодження ціни іпотечного майна згідно з ч.6 ст.38 Закону України "Про іпотеку" встановлено відповідальність іпотекодержателя у вигляді відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у звязку із тим, що посилання позивача на продаж предмету іпотеки за заниженою ціною відповідно до висновку строк дії якого закінчився, не може бути підставою для визнання договору недійсним, оскільки ст. 38 Закону України «Про іпотеку» передбачено спеціальний спосіб захисту права іпотекодавця у випадку продажу предмету іпотеки.

Також, судом 1 інстанції вірно зазначено, що позивачка не є стороною договорів, а у випадку якщо особа, яка вважає себе власником майна, не може належним чином реалізувати своєї правомочності у звязку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб, то відповідно до ст. 392 ЦК України, права такої особи підлягають захисту шляхом предявлення позову про визнання права власності на належне цій особі майно (Постанова ВСУ від 11.12.2012 року №3-65гс12).

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд 1 інстанції обґрунтовано відмовив позивачці у задоволенні позову і підстави для скасування оскарженого рішення відсутні.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що суд 1 інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі твердження є надуманими, не обґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Крім того, апелянт не скористався наданими йому правами, не обґрунтував свої вимоги та доводи апеляційної скарги, не надав суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Інші доводи, приведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду 1 інстанції, яким у досить повному обсязі зясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: