Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/500/17

номер провадження 2/695/296/18

12 червня 2018 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Таратіна В.О.

при секретарі Курченко В.М.

з участю представника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» про скасування реєстрації права власності на житловий будинок, що перебуває в іпотеці та усунення перешкод в користуванні нерухомим майном,-

ВСТАНОВИВ

Позивач звернувся в суд із позовом до Приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» про скасування реєстрації права власності на житловий будинок, що перебуває в іпотеці та усунення перешкод в користуванні нерухомим майном.

Свою заяву пояснює тим, що 09.02.2007 р. він уклав з АТ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступник ПАТ «Сведбанк», згодом «Омега-Банк») кредитний договір № 2301/0207/88-768 за умовами якого отримав від банківської установи в кредит грошові кошти в розмірі 38000 доларів США зі строком погашення з 09.02.2007 року по 08.02.2017 рік.

За умовами договору №2301/0207/88-768 кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти, а позичальник зобов'язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором.

Також, в забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором укладений іпотечний договір від 09.02.2007 р. №2301/0207/88-768-Z за умовами якого іпотекодавець (позивач) передав в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання іпотекодавцем зобов'язань за договором кредиту №2301/0207/88-768 від 09.02.2007 наступне нерухоме майно: будинок, що розташований за адресою: Черкаська обл., м. Золотоноша, вул. Колгоспна, 23, загальною площею 156,7 кв.м.

Предмет іпотеки належав йому на підставі свідоцтва про право власності серія САВ №196017, видане виконавчим комітетом Золотоніської міської ради.

Відповідно до Договору факторингу №15 від 28.11.2012 р. та витягу з реєстру заборгованостей боржників №1-Б від 28.11.2012 р. ПАТ «Сведбанк» (правонаступник - ПАТ «Омега Банк») відступило ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» свої права вимоги за зобовязаннями по кредитному договору № 2301/0207/88-768 від 09.02.2007 року.

В провадженні Золотоніського МВ ДВС Головного територіального управління юстиції в Черкаській області перебуває виконавче провадження №52664070 про стягнення з нього на користь ПАТ «Сведбанк» грошової заборгованості в сумі 388407,60 грн. за виконавчим листом Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 08.02.2012 р. №2-1557.

24.11.2016 р. постановою державного виконавця Золотоніського МВ ДВС ГТУЮ в Черкаській області ОСОБА_4 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа від 08.02.2012 р. №2-1557, одночасно з відкриттям виконавчого провадження державним виконавцем було винесено постанову про арешт всього майна боржника, в тому числі й нерухомого майна - житлового будинку, що розташований за адресою: Черкаська обл., м. Золотоноша, вул. Колгоспна, 23.

Після відкриття виконавчого провадження №52664070 державним виконавцем Наджафовою Т.В. було винесено постанову про стягнення із його пенсії грошової заборгованості в розмірі 20% щомісяця та направлено відповідні запити щодо майнового стану боржника. Разом з цим, в ході проведення виконавчого провадження до його домоволодіння в м. Золотоноша по вул. Колгоспна, 23 в січні 2017 року завітали представники ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (колектори) з вимогами звільнити займане житлове приміщення, оскільки будинок, начебто, належить стягувачу на підставі договору іпотеки. Лише після втручання в ситуацію співробітників Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області незаконні дії представників факторингової компанії були припинені.

При зверненні до відділу ДВС ГТУЮ в Черкаській області йому було повідомлено, що державні виконавці не проводили звернення стягнення на житловий будинок, який перебуває у валютній іпотеці, оскільки предметом примусового виконання наразі є стягнення грошових коштів за виконавчим листом від 08.02.2012 р. №2-1557. При цьому внаслідок дії мораторію на звернення стягнення на предмет іпотеки по валютним кредитам державні виконавці обмежені у праві реалізовувати арештоване нерухоме майно (житлову нерухомість).

З наданої державним виконавцем інформаційної довідки з Державних реєстрів від 03.02.2017 р. випливає, що відповідач-2 незаконно, в обхід діючого мораторію та поза процедурою звернення стягнення на предмет іпотеки, за допомогою приватного нотаріуса ОСОБА_3 зареєстрував за юридичною особою право власності на його житловий будинок по вул. Колгоспній, 23 в м. Золотоноша рішення про державну реєстрацію оформлене нотаріусом в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 25.09.2015 р).

При цьому оформлення права власності на будинок за ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» відбулося шляхом прийняття рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса ОСОБА_3 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за №24772900 від 25.09.2015 р. У графі підстави виникнення права власності наведено договір іпотеки №2301/0207/88-768-Z від 09.02.2007 р., посвідчений приватним нотаріусом Золотоніського нотаріального округу ОСОБА_5

Оскільки про наведені обставини йому стало відомо лише 03.02.2016 р. (в ході ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження), то процесуальний строк на оскарження вказаного рішення приватного нотаріуса ОСОБА_6 варто обліковувати саме з цього моменту.

На думку позивача, вказане рішення відповідача про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно від 25.09.2015 р. є відверто протиправним та підлягає скасуванню.

Фактично протягом останніх місяців, у звязку з незаконною реєстрацією за ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс»» права власності на нерухоме майно, він не може вільно володіти й користуватися своїм житловим будинком, оскільки постійно очікує незаконного виселення з приміщення житлового будинку своєї сімї колекторами ТОВ «ФК «Вектор Плюс», а також не може надовго залишати своє домоволодіння по вул. Колгоспній, 23 в м. Золотоноша, оскільки бак намагається змінити вхідні замки в будинку та виставити звідти його речі.

Слід вказати, що на його нерухоме майно, а саме: на житловий будинок, що знаходиться за адресою: вул. Колгоспна, 23 в м. Золотоноша було накладено арешт від 20.02.2012 року відповідно до постанови відділу ДВС Золотоніського міськрайонного управління юстиції від 20.02.2012 р. №31298784, який на момент реєстрації не був знятий в установленому порядку. Натомість лише 20.10.2015 року постановою Черкаського окружного адміністративного суду було розглянуто адміністративний позов ТОВ «ФК ОСОБА_7» про скасування вказаної постанови відділу ДВС Золотоніського міськрайонного управління юстиції від 20.02.2012 р. №31298784. Вказана постанова про арешт житлового будинку втратила чинність, а з нею було припинено обтяження нерухомого майна лише після прийняття Київським апеляційним адміністративним судом ухвали від 23.12.2015 р. у справі №823/4825/15.

Разом з тим, до цього часу на його адресу не направлено жодне письмове повідомлення з боку ТОВ «ФК ОСОБА_7» про відступлення права вимоги за договором іпотеки №2301/0207/88-768-Z від 09.02.2007 р. та не надало жодного примірника договору про переведення прав іпотекодержателя від ПАТ «Сведбанк» на ТОВ «ФК ОСОБА_7». Адже вказані документи є передумовою для початку процедури звернення стягнення на предмет іпотеки.

В судове засідання позивач не зявився, але надав до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність. На задоволенні позов наполягає.

В судове засідання відповідач приватний нотаріус ОСОБА_3 не зявилася, але надіслала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, в задоволенні позову просила суд відмовити повністю.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 позовні вимоги не визнав з підстав наведених у відзиві. Відповідно до п. 10.3 ст. 10 Договору іпотеки, іпотеко держатель має право обирати порядок звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно ст.. 11 Договору іпотеки іпотеко держатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки і разі невиконання іпотекодавцем основного зобовязання повністю або частково.

Згідно ст.. 12 договору іпотеки за вибором іпотекодержателя застосовується один з наведених нижче способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотеко держателя за рішеннями суду; на підставі виконавчого напису нотаріуса; згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя, яким вважається застереження про задоволення вимог іпотекодержателя викладене в п.п. 12.3.1 та 12.3.2 договору іпотеки.

Положенням п. 12.3.1 Договору іпотеки передбачено, що задоволення вимог здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання в порядку, встановленому ст.. 37 ЗУ «Про іпотеку».

Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже виходячи з норм ст.. 516 та ст.. 517 ЦК України повідомлення боржника про перепустку права вимоги має інформаційний характер і до нього ніяких доказів про відступлення права вимоги новий кредитор не повинен надавати. Зобовязання позивача погасити заборгованість зберігається незалежно від підписання договору факторингу та договору про відступлення прав за іпотечними договорами.

Ніякого права позивача оспорюваним договором порушено не було, ним не доведено, які саме законні інтереси суперечать положенням цього договору, тому що позивача не звільняє від виконання зобовязань ані наявності договору факторингу, ані його відсутність.

ЗУ «Про мараторій на стягнення майна громадян України наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання боржником зобовязань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати його. Отже мараторій на звернення стягнення на нерухоме житлове майно, що є предметом іпотеки згідно із ст.. 5 ЗУ «Про іпотеку», встановлено тільки щодо примусового відчуження такого майна без згоди власника. Крім того позивачем не було долучено жодного належного доказу відсутності іншого житла у позивача.

На думку відповідача, примусове звернення стягнення на предмет іпотеки не здійснювалося, ТОВ «ФК «ОСОБА_7 плюс» набув право власності у добровільному порядку за згодою позивача на підставі застереження, встановленого сторонами в іпотечному договорі. Таким чином, рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно було прийнято відповідачем на підставі згоди позивача, передбаченої іпотечним договором, а тому положення ЗУ «Про мараторій на стягнення майна громадяни України наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті не можуть бути застосовані і твердження позивача не відповідають чинному законодавству України.

Відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», державним реєстратором є нотаріус як спеціальний субєкт на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Отже нотаріус приймаючи рішення про внесення запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, діяв як субєкт владних повноважень. Підставою для прийняття вказаного рішення було застереження іпотечного договору, яке згідно ст.. 36,37 ЗУ «Про іпотеку» передбачає право іпотекодержателя на набуття у власність предмета іпотеки. Іпотечний договір, що є обовязковим для його сторін є чинним, та не був оскаржений.

Суд, вислухавши думку відповідача та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав:

Відповідно до кредитного договору № 2301/0207/88-768 від 09.02.2007 року, укладеного між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_2 вбачається, що банк надав позичальнику кошти в розмірі 3800000 доларів США.

Відповідно до іпотечного договору 2301/0207/88-768-Z від 09.02.2007 року, укладеного між банком та ОСОБА_2, відповідно до умов якого забезпечується належне виконання іпотекодавцем вимог іпотекодержателя, а саме іпотекодавець передає в іпотеку іпотеко держателю належне йому на праві власності майно будинок № 23, вул. Колгоспна, м. Золотоноша, Черкаської області.

Відповідно до постанови державного виконавця Золотоніського МВ ДВС ГТУЮ в Черкаській області від 24.11.2016 р. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа від 08.02.2012 р. №2-1557.

Відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 24.11.2016 року винесеної Старшим державним виконавцем Наджафовою Т.В. Золотоніського МВДВС, вбачається, що на все рухоме і не рухоме майно боржника ОСОБА_2 накладено арешт.

Відповідно до ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами ч.1 ст.15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" №1952-IV встановлено, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених ст. 18 цього закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Згідно ч.1 ст.9 Закону №1952-IV, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Відповідно до п.2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 р. №868, нотаріус проводить державну реєстрацію права власності на нерухоме майно або на об'єкт незавершеного будівництва виключно у випадку вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном.

Таким чином, законодавством не передбачено можливості проведення державної реєстрації речових прав на об'єкт нерухомого майна нотаріусом без вчинення ним нотаріальної дії, пов'язаної із переходом таких прав на об'єкт нерухомості.

Повноваження нотаріусів на виконання реєстраційних дій у Державному реєстрі прав пов'язуються законодавцем із вчиненням нотаріальної дії з нерухомим майном.

ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» звернулася із заявою до приватного нотаріуса про державну реєстрацію прав та їх обтяжень виключно на підставі іпотечного договору №2301/0207/88-768-7. від 09.02.2007 р., який містить застереження про можливість іпотекодержателя задовольнити свої вимоги шляхом передачі йому права власності на предмет іпотеки.

При цьому новий кредитор - ТОВ «ФК ОСОБА_7 плюс» звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за проведенням державної реєстрації права власності на нерухоме майно у порядку звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 02.04.2013 №607/5 "Про заходи щодо взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб", у разі подання до структурних підрозділів територіальних органів Мін'юсту, що забезпечують реалізацію повноважень Укрдержреєстру, заяв щодо державної реєстрації права власності або інших речових прав на нерухоме майно (далі - речові права на нерухоме майно), що виникають, зокрема, на підставі договорів іпотеки, що містять застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, рішення щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно приймаються державними реєстраторами прав на нерухоме майно Укрдержреєстру відповідно до додатка до цього наказу.

Згідно пп.10 п.З вказаного Положення передбачено, що Укрдержреєстр здійснює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно відповідно до закону. Згідно п.7 Положення Укрдержреєстр здійснює свої повноваження безпосередньо та через структурні підрозділи головних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, а також районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції, що забезпечують реалізацію повноважень Укрдержреєстру.

Відповідно до п.1 наказу Міністерства юстиції України «Про заходи щодо взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб» №607/5 від 02.04.2013 р. у разі подання до територіальних органів Мінюсту, посадовим особам органів місцевого самоврядування, адміністраторам центрів надання адміністративних послуг, нотаріусам заяв щодо державної реєстрації права власності або інших речових прав на нерухоме майно, що виникають на підставі договорів іпотеки, що містять застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, рішення щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно приймаються державними реєстраторами прав на нерухоме майно Укрдержреєстру відповідно до додатку до вказаного наказу.

Згідно п.55 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011р. №1141 (далі - Порядок №1141), відкриття реєстраційної справи на об'єкт нерухомого майна належить до повноважень державного реєстратора органу державної реєстрації прав за місцем розташування такого нерухомого майна на підставі документів, що були видані, оформлені або отримані нотаріусом, які він передає органу державної реєстрації прав у порядку, встановленому Мінюстом.

Відповідно до п.1.3 Порядку №3502/5 в разі прийняття рішення щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав нотаріусом як спеціальним субєктом, на якого покладаються функції державного реєстратора (далі - нотаріус), один примірник рішення нотаріус видає або надсилає рекомендованим листом заявнику, а другий примірник передає органу державної реєстрації прав за місцем розташування такого нерухомого майна у порядку, встановленому Мінюстом України, для долучення його до реєстраційної справи.

Згідно частин 1, 2 ст.1082 ЦК України, боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним.

Згідно ст.24 Закону України «Про іпотеку» відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Іпотекодержатель зобов'язаний письмово у п'ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов'язанням. Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

При відступленні права вимоги за іпотечним договором, особа, яка вчинила таке відступлення має письмово повідомити боржника про такі дії.

Відсутність належних доказів дотримання іпотекодержателем (ТОВ ФК «Вектор Плюс») вимог ст.35 Закону України «Про іпотеку» щодо надсилання іпотекодавцю (позивачу) письмової вимоги про усунення порушення, які подаються держаному реєстратору відповідно до п.46 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868, свідчать про передчасність звернення стягнення на заставне майно.

Статтею 35 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що в разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання вказаної вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Суд доходить висновку. що ТОВ «Факторингова компанія «ОСОБА_7 плюс» подавало приватному нотаріусу ОСОБА_3 не у повному обсязі визначені Законом та Порядком документи, які необхідні для проведення державної реєстрації права власності на предмет іпотеки.

Відповідно п.п.1 п. 1 ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», від 07.06.2014 року вбачається, що протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника / майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Таким, чином починаючи з 07.06.2014 року для примусового стягнення (відчуження) нерухомого житлового майна, яке є предметом іпотеки необхідно дотримання такої умови, як згода власника про не застосування положень обумовленого Закону щодо мораторію на стягнення майна громадян.

Окрім того, згідно з пунктом 5 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заяву про державну реєстрацію прав, повязаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених ч.9 ст. 15 цього Закону.

Відповідно до статті 57 Закону № 1952-1V арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Наявність в Реєстрі запису про заборону відчуження майна є перешкодою для здійснення державним реєстратором реєстраційних дій до того часу, поки таке обтяження не буде зняте.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 11 листопада 2014 року (справа № 21-357а14).

Державну реєстрацію права власності на будинок, що знаходиться за адресою: вул. Колгоспна, 23 м. Золотоноша, Черкаська область, за ТОВ «ФК ОСОБА_7» проведено приватним нотаріусом в той час, коли була наявна заборона відчуження майна.

Підстави для відмови в державній реєстрації перелічені в статті 24 Закону №1952-1V, якщо: 1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) обєкт нерухомого майна розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; 3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; 4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують: 5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених ч.9 ст. 15 цього Закону: заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувачем подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем: заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених частиною девятою статті 15 цього Закону; під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; після завершення пятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийнятгя такого рішення; заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, обєктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Відповідно до пункту 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5, право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316-319 ЦКУ).

Стаття 47 Конституції України гарантує кожному право на житло.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначеною реєстрацією порушені права позивача, як власника нерухомого майна, гарантовані державою Україна, ст.1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції з прав людини 1950 року, норми якого згідно положень ст.9 Конституції України мають пріоритет над нормами вітчизняного законодавства.

Згідно з ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Разом з тим, відповідачами до суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань.

Крім того, в порушення вимог ч.7 ст.3 ,ч.1 ст.9, ч.9 ст.15,абз.4 ч.1 ст.16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав на нерухоме майно вчинена приватним нотаріусом не за місцем розташування обєкта нерухомого майна, тобто не в межах території, на якій діє відповідний орган державної реєстрації.

Відтак, реєстраційна дія приватного нотаріуса ОСОБА_3 щодо реєстрації 25.09.2015 р. права власності на об'єкт житлової нерухомості (будинок позивача) за ТОВ «ФК «Вектор Плюс» проведена з порушенням компетенції нотаріуса як відповідного органу державної реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доводи відповідача про непідвідомчість спорів щодо оскарження дій нотаріуса судам загальної юрисдикції є необґрунтованими, оскільки вирішені відповідними ухвалами судів щодо неможливості спорів про підсудність.

Керуючись ст.ст. 258- 266,354,355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати недійсним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 №24772900 від 25.09.2015 р. про державну реєстрацію за Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» права власності на житловий будинок №23 по вул. Колгоспна в м. Золотоноша Черкаської області, загальною площею 156,7 кв.м.

Зобовязати приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні позивачем житловим будинком №23 по вул. Колгоспна в м. Золотоноша Черкаської області шляхом поновлення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно попереднього запису про реєстрацію за гр. ОСОБА_2 права власності на житловий будинок №23 по вул. Колгоспна в м. Золотоноша Черкаської області та виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про реєстрацію за Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» права власності на вказаний житловий будинок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Апеляційного суд Черкаської області.

Суддя: Таратін В.О.

Рішення у повному обсязі складено 22.06.2018 р.

Суддя: Таратін В.О.