Справа № 500/2709/18
Провадження № 2/500/2203/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2018 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Бурнусуса О.О.,

при секретарі Петровій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла в загальному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Ізмаїльського району Одеської області про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом яким просила:

- встановити факт родинних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а саме те, що померла 24 вересня 2003 року ОСОБА_3 є донькою померлої 17 травня 2011 року ОСОБА_4;

- визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлої 17 травня 2011 року право власності на земельну ділянку площею 1,86 га, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 854462 від 18.04.2007 року, кадастровий номер :01:002:0529.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку із тим, що у заповіті, посвідченому ОСОБА_2 сільською радою Ізмаїльського району Одеської області встановлено не відповідність відомостей у документах, які мають довести родинні відносини із спадкодавцем ОСОБА_4.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Ізмаїльського району Одеської області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Ізмаїльського району Одеської області про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно, необхідно задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 належала земельна ділянка площею 1,86 га, розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 854462 від 18.04.2007 року, виданого на підставі розпорядження ізмаїльської районної державної адміністрації від 18 лютого 2005 року № 73/А-2005, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01.07.521.00119, кадастровий номер :01:002:0529.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ЖД № 255143 від 18.05.2011 року, виданого виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, ОСОБА_4 померла 17.05.2011 року.

Після смерті ОСОБА_4 згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить земельна ділянка площею 1,86 га, розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 854462 від 18.04.2007 року, кадастровий номер :01:002:0529.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Статтею 1233 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до заповіту від 09.08.2001 року, посвідченого секретарем Багатянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, ОСОБА_4 все своє майно, де б воно не знаходилось та в чому б воно не було і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті і на що вона законом буде матиме право заповіла своїй донці ОСОБА_3.

Факт того, що ОСОБА_3 є донькою померлої 17 травня 2011 року ОСОБА_4 підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. 136, 133, 135 Сімейного кодексу України, згідно якого матірю ОСОБА_5 є ОСОБА_4 та заповітом від 09.08.2001 року згідно якого ОСОБА_4 залишила заповіт на усе своє майно своїй донці ОСОБА_3.

Відповідно до заповіту від 05.02.2004 року, посвідченого секретарем Багатянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області зареєстрованого в реєстрі за № 82, ОСОБА_4 все своє майно де б воно не знаходилось та в чому б воно не знаходилось та взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона з0а законом матиме право заповіла своїй онуці ОСОБА_6.

Частиною 1 ст. 1241 ЦК України, встановлено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та не працездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала кожному з них у разі спадкування за законом (обовязкова частка).

Осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщини після смерті ОСОБА_4 незалежно від змісту заповіту немає.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ЖД № 363372 від 25.09.2003 року виданого виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, ОСОБА_3, померла 24 вересня 2003 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

02 листопада 2011 року ОСОБА_1 звернулась до Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про прийняття спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_4, померлої 17 травня 2011 року, що підтверджено нотаріально посвідченою заявою зареєстрованою в реєстрі за № 236, тому вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України.

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Приймаючи до уваги, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв'язку з чим задовольняє позов.

Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (паспорт серії КМ № 906537, виданий Ізмаїльським РВ ГУДМС України в Одеській області від 16.07.2014 року, РНОКПП -НОМЕР_1, місце проживання зареєстроване за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, б. 81 А) до ОСОБА_2 сільської ради Ізмаїльського району Одеської області (розташована за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Багате, вул. Центральна, 28, код ЄДРПОУ - 04378480) про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а саме те, що померла 24 вересня 2003 року ОСОБА_3 є донькою померлої 17 травня 2011 року ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлої 17 травня 2011 року право власності на земельну ділянку площею 1,86 га, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 854462 від 18.04.2007 року, кадастровий номер :01:002:0529.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 02.07. 2018 року.

Суддя: ОСОБА_7