справа №190/107/18
провадження №2/176/387/18
УХВАЛА

18 червня 2018 р. м. Жовті Води

Суддя Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області Павловська І.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою, де просить стягнути із відповідача ОСОБА_2 на свою користь суму матеріального збитку у розмірі 78984,00 грн. та моральну шкоди у розмірі 70000 грн., а також судові витрати у розмірі 2551,84 грн.

24 квітня 2018 року ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову, в якій просить суд накласти арешт на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: НОМЕР_1 розташованої на території Грушуватської сільської ради П'ятихатського району Дніпропетровської області, загальною площею 7,6226 га, що належить відповідачу ОСОБА_2, в розмір, що відповідає розміру заподіяних збитків на суму 149984,00 грн.

Позивач мотивує заяву про забезпечення позову тим, що відповідач здає в оренду вищевказану земельну ділянку і щороку отримує за це орендну плату. При цьому зазначила, що відповідач після вчинення ДТП, внаслідок якого їй заподіяно матеріальну та моральну шкоду, намагається отримати від орендаря, у якого перебуває земельна ділянка в користуванні, наперед орендну плату за користування земельною ділянкою за всі роки. На думку позивача оскільки відповідач не має інших джерел доходу така його поведінка може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Відповідно ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 1 статті 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номер засобів зв'язку та адресу електронної пошти, за наявності;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;

6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;

7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Всупереч вищевикладеного, у поданій позивачем заяві про забезпечення позову не наведено жодних обґрунтованих підстав щодо необхідності застосування заявленого нею виду забезпечення позову.

Викладені у заяві доводи про те, що відповідач нібито намагається отримати наперед орендну плату від орендаря у якого перебуває в користування земельна ділянка і що дана обставина може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду є припущеннями позивача, жодним чином не доведені та не обґрунтовані.

Більш того, позивач у своїй заяві взагалі не вказала як саме не накладення арешту на вищевказану земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Відтак, вжиття такого заходу забезпечення позову, який зазначила в заяві ОСОБА_1, суперечить принципам забезпечення цивільного позову, а також не узгоджується з предметом позовних вимог за даним цивільним позовом.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що заява позивача є необґрунтована, а тому в її задоволенні необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області, шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області, протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області І.А. Павловська