АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2018 року

м. Рівне

Справа № 562/2781/15-ц

Провадження № 22-ц/787/958/2018

Апеляційний суд Рівненської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Ковальчук Н. М.

суддів - Хилевича С. В., Бондаренко Н. В.,

секретар судового засідання - Пиляй І. С.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк»;

відповідач - ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 20 січня 2016 року у складі судді Ковалика Ю.А., ухвалене у м. Здолбунові Рівненської області о 14 год. 36 хв., відомості про дату виготовлення повного тексту рішення відсутні,

в с т а н о в и в :

Відповідно до п.9 розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України в редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Свої вимоги обґрунтовувало тим, що внаслідок невиконання відповідачем умов кредитного договору № ROHPA3 від 30.07.2008 р., утворилася заборгованість станом на 25.08.2015 року в сумі 122 061,56 доларів США, яка включала в себе заборгованість за тілом кредиту 20 368,23 доларів США, заборгованість по процентах за користування кредитом 9 242,88 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом 6 841,24 доларів США, пеня 85 609,21 доларів США, за мінусом суми у розмірі 34478,72 доларів США, яка стягнута рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 25.01.2011 року, окрім зазначеної суми, просив також стягнути штраф (фіксована частина) 11,32 доларів США та 4379,14 грн. штраф (процентна складова).

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 20 січня 2016 року у задоволенні вказаного позову відмовлено за пропуском строку звернення до суду з позовом.

Суд першої інстанції в своєму рішенні зазначив, що позовні вимоги банку про стягнення заборгованості за кредитним договором є безпідставні, оскільки рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 25 січня 2011 року задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором №ROHPA3 від 30 липня 2008 року в розмірі 34 478,72 долара США (20 368,23 долара США - заборгованість по тілу кредиту; 4 944,09 доларів США - заборгованість по відсотках; 2 323,44 доларів США - заборгованість по комісії; 5 140,76 доларів США - пеня; 1 702,20 доларів штрафу) і дане рішнення не виконане, а тому у банку є право тільки на стягнення процентів відповідно до ст.625 ЦК України в сумі 4 298,79 доларів США, однак банк пропустив строк звернення до суду з позовом про стягнення цього боргу.

Вважаючи рішення суду незаконним, необґрунтованим ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповного з'ясування обставин справи, ПАТ «КБ «ПриватБанк» оскаржило його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі вказує, що наявність рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором, за відсутності реального виконання боржником свого зобов'язання, не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання. Додає, що кредитор при цьому має право на отримання процентів за користування кредитом, пені та комісії, передбачених договором за несвоєчасну сплату кредиту. Пояснює, що Банк реалізував своє право на дострокову вимогу на підставі рішення суду від 25 січня 2011 року. Зауважує, що в зв'язку з чим 03 березня 2011 року настав п'ятирічний строк для виконання зобов'язання за кредитним договором. З наведених міркувань просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві позивач вважає рішення суду першої інстанції обґрунтованим, ухваленим на підставі всебічно з'ясованих обставин справи та просить залишити його без змін.

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 15 квітня 2016 року рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 20 січня 2016 року скасовано, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 8 816,59 доларів США, що складається з заборгованості за процентами в сумі 4 298,79 доларів США, комісії в сумі 4 517,80 доларів США та неустойку (пеня, штраф) в сумі 100 000 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Рішення апеляційного суду вмотивовано тим, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання відсотків та штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а право вимоги до позичальника у зв'язку із неповерненням кредиту у банку виникло з 03 березня 2011 року, тобто з часу набрання рішенням суду законної сили.

Постановою Верховного Суду від 28 березня 2018 року рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 15 квітня 2016 року скасовано, справу направлено до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Верховний Суд у своїй постанові зазначив, що у відповідності до ч. 2 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного з кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач, а тому пред'явлення позову до суду це реалізація позивачем права на звернення до суду. Саме із цією процесуальною дією пов'язується початок процесу у справі.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 30 липня 2008 року між ЗАТ «ПриватБанк», правонаступником якого ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №ROHPA3, згідно якого Банк надав позичальнику кредит у розмірі 21 513,02 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитними коштами 16,92 % річних, які сплачуються щомісячними платежами згідно графіку з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 29 липня 2013 року (а.с. 9-12).

Відповідно до п. 13.11 кредитного договору сторони встановили терміни позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, винагороди та процентів за користування кредитом, неустойкою тривалістю 5 (п'ять) років.

Відповідач у судовому засіданні заявив клопотання про застовування строків позовної давності.

Також судом встановлено, що рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 25 січня 2011 року задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк» та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №ROHPA3 від 30 липня 2008 року в розмірі 34 478,72 долара США, з них: 20 368,23 долара США - заборгованість по основній сумі кредиту (тіло); 4 944,09 доларів США - заборгованість по відсотках; 2 323,44 доларів США - заборгованість по комісії; 5 140,76 доларів США - пеня; 1 702,20 доларів штрафу. Рішення набрало законної сили 03 березня 2011 року.

Факт невиконання вказаного рішення сторонами визнається.

Апеляційний суд погоджується із висновком місцевого суду про відмову у задоволенні позовних вимог банку про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 34 478,72 долара США з тих підстав, що є рішення суду, яке набрало законної сили про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за цим кредитним договором.

Верховний Суд в постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 564/2199/15-ц зробив висновок про те, що після вимоми про дострокове погашення всієї заборгованості кредитний договір припинив свою дію, а позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача відсотків за кредитним договором.

З огляду на встановлені судом обставини справи та норми закону, є вірним висновок суду першої інстанції про те, що з даним позовом банк звернувся до суду поза межами строку позовної давності.

Покликання апеляційної скарги на неправомірність відмови суду першої інстанції у задоволенні вимог про стягнення процентів, пені за кредитним договором апеляційним судом оцінюються критично.

Дійсно, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК, а тому вимоги банку про стягнення відсотків у сумі 4944,03 доларів США є підставникми.

Разом з тим, відповідачем було подано заяву про застосування судом строку позовної давності відповідно до вимог ст. 267 ЦК України (а.с. 56).

Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Сторонами договору було встановлено термін позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, винагороди та процентів за користування кредитом, неустойки тривалістю 5 (п'ять) років (п. 13.11. кредитного договору).

Статтею 264 ЦК України встановлено, що позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Пред'явивши 23.09.2010 року позов до боржника про стягнення заборгованості у справі № 2-53/11, позивач тим самим перервав перебіг строку позовної давності, а п'ятирічний строк позовної давності щодо місячних платежів за процентами на час пред'явлення даного позову сплинув 23.09.2015 року.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з'ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов'язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв'язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 20 січня 2016 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови буде складено 03 липня 2018 року.

Головуючий суддя Ковальчук Н. М.

Судді: Бондаренко Н. В.

Хилевич С. В.