Справа № 463/2963/17
Провадження № 2/463/446/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2018 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Леньо С. І.

з участю секретаря Станько Р.О.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дітей;

зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення з останнього на її користь аліментів на неповнолітніх дітей ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 2000 грн. на кожну дитину щомісячно з проведенням індексації відповідно до закону.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 20.02.2002р. перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого у них народилось двоє дітей ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 Діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач натомість матеріальної допомоги не надає, хоча має змогу таку надавати. Його місячний дохід становить 800 доларів США окрім заробітної плати, яку отримує офіційно і тому, просить стягувати аліменти в примусовому порядку в розмірі 2000 грн. щомісячно на кожну дитину.

ОСОБА_3 пред'явив зустрічний позов до ОСОБА_1 про стягнення з останньої аліментів на неповнолітніх дітей ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 в загальному розмірі 4000 грн.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 27.09.2017р. прийнято до розгляду згаданий вище зустрічний позов та об'єднано його в одне провадження з первісним.

В обґрунтування зустрічного позову посилається на те, що на підставі рішення Личаківського районного суду м. Львова від 20.02.2017р. ОСОБА_1 разом з неповнолітніми дітьми вселено у будинок АДРЕСА_1. Таке рішення ним виконано повністю та крім цього, в добровільному порядку надано в користування відповідачу усі житлові приміщення, які знаходяться на першому поверсі цього будинку, внаслідок чого діти проживають разом з ним. Однак, всупереч вимогам закону та нормам моралі відповідач веде антисоціальний спосіб життя та порушує правила співжиття, не займаючись вихованням дітей та не утримуючи їх матеріально. Як батько приймає участь в утриманні своїх дітей та крім цього, регулярно надсилає кошти на картковий рахунок відповідача. Вважає, що в такому випадку аліменти слід стягувати на його користь, з приводу чого пред'явив зустрічний позов.

В судовому засіданні позивач, а також її представник - адвокат ОСОБА_7, повноваження якого підтверджуються ордером серії ЛВ № 072595, вимоги первісного позову підтримали, дали пояснення, аналогічні вищенаведеним та просять позов задовольнити. Проти обґрунтованості зустрічного позову заперечили. Вказують, що діти не проживають разом з батьком, а проживають без реєстрації у батьків позивача за адресою АДРЕСА_2. Відповідач натомість, вказуючи що грошові кошти пересилає на картковий рахунок позивача, тим самим суперечить своїй позиції про те, що спільно проживає з дітьми. Не заперечують, що дійсно грошові кошти надходили від відповідача, однак такі платежі не були регулярними. Оскільки діти проживають разом з матір'ю, саме остання несе витрати на їх утримання, що виключає можливість задоволення зустрічного позову. Просять залишити такий позов без задоволення.

Відповідач ОСОБА_3, а також його представник - адвокат ОСОБА_4, повноваження якого підтверджуються ордером серії ЛВ № 107823, проти обґрунтованості первісного позову заперечили з підстав, викладених в зустрічному позові. Додатково пояснили, що відповідач не займається підприємницькою діяльністю, і хоча є учасником музичного гурту «Забава», проте доходів не отримує. В свою чергу, рішення про вселення позивача з дітьми до будинку відповідача ототожнюють з визначенням місця проживання дітей, внаслідок чого саме матір дітей, яка вселена до будинку відповідача повинна сплачувати аліменти. Автомобіля у власності відповідача немає. Тому, в задоволенні первісного позову просять відмовити, а зустрічний - задовольнити. Незважаючи на це, відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні ствердив, що взмозі оплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі не більше 2000 грн. щомісячно.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 264 ЦПК України, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає до задоволення частково, а в задоволенні зустрічного позову належить відмовити виходячи з наступного.

Згідно копії свідоцтв про народження (а.с.9, 10), позивач та відповідач є батьками неповнолітнього ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 та малолітнього ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1

Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Місцем проживання фізичної особи, згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України, є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України визначається за згодою батьків.

Разом з тим, згідно ч. 4 ст. 29 ЦК України, яка по відношенню до положень я. 1 ст. 160 СК України є загальною нормою, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

За змістом зазначених норм закону, право на одержання аліментів має той з батьків, з яким дитина проживає постійно, тобто той з батьків, який на відміну від іншого бере участь в утриманні дитини повсякденно.

Згідно довідки з місця проживання про склад сім'ї та прописки (а.с.11), діти зареєстровані за адресою АДРЕСА_1. Будинок належить на праві приватної власності відповідачу. Відповідно до акту № 95 від 15.12.2017р. (а.с.52), складеного працівниками Бірківської сільської ради Яворівського району Львівської області, діти проживають без реєстрації за адресою АДРЕСА_2, про що також цією сільською радою видана довідка від 15.12.2017р. (а.с.53). Діти навчаються у Бірківській НВК «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад ім. Т. Шевченка, що стверджується відповідними довідками (а.с.54, 55).

Вказане в сукупності свідчить про те, що діти на даний час проживають разом з матір'ю, внаслідок чого саме остання законодавством наділена правом на одержання аліментів.

В свою чергу, факт проживання дітей разом з батьком не може підтверджуватись довідкою про реєстрацію місця проживання, оскільки поняття «житло», згідно з Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, не обмежується приміщеннями, в яких законно мешкають або які є законно створені.

Як зазначає ЄСПЛ, питання про те, чи є конкретне місце проживання «житлом», залежить від фактичних обставин, а саме - від наявності достатніх та триваючих зв'язків із конкретним місцем (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі «Прокопович проти Росії» (Prokopovich v. Russia), заява № 58255/00, п. 36, ECHR 2004-XI.

У п. 36 рішення від 18 листопада 2004 року у справі «Прокопович проти Росії» (Prokopovich v. Russia) Європейський суд з прав людини визначив, що концепція «житла» за змістом статті 8 Конвенції не обмежена житлом, яке зайняте на законних підставах або встановленим у законному порядку. «Житло» - це автономна концепція, що не залежить від класифікації у національному праві. То чи є місце конкретного проживання «житлом», залежить від фактичних обставин справи, а саме - від наявності достатніх триваючих зв'язків з конкретним місцем проживання (див. також рішення Європейського суду з прав людини по справі «Баклі проти Сполученого Королівства» від 11 січня 1995 року, п. 63).

Так само, виконання рішення суду про вселення не може вважатись визначенням місця проживання дітей разом з батьком, оскільки питання про визначення місця проживання дітей вирішується за правилами СК України, тоді як питання про вселення є категорією житлового законодавства, яке вирішується за правилами ЖК УРСР.

Жодного іншого доказу про те, що діти проживають разом з батьком суду не надано, у зв'язку з чим обґрунтованим є первісний позов, що виключає можливість задоволення зустрічного позову.

При визначенні розміру аліментів суд враховує розмір прожиткового мінімуму громадян, який встановлений законом станом на час розгляду справи, стан здоров'я дітей, їх неповно забезпечене матеріальне становище, стан здоров'я і матеріальне становище відповідача, його доходи, які згідно відповідної довідки від 26.09.2017р. (а.с.21) за період березень 2017р. - серпень 2017р. становлять 48 249,87 грн., відсутність на його утриманні інших осіб, а також інші обставини, які мають значення для справи.

Враховуючи наведене, у відповідності до вимог ст. 184 СК України, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та стягувати з відповідача аліменти на утримання синів в розмірі 2500 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 14.06.2017 року (з часу пред'явлення позову) і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Розмір аліментів, який обраховано позивачем суд вважає завищеним, оскільки обов'язок утримання дітей покладається на батьків в рівній мірі, в тому числі на позивача.

Також суд вважає за необхідне роз'яснити сторонам, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 12,81,82,141,223,263-265,268,430 ЦПК України, ст. ст. 180-182, 184, 191 Сімейного Кодексу України, суд-

В И Р І Ш И В:

Первісний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2), ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 2500 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які підлягають індексації, починаючи з 14 червня 2017 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 640 грн. судового збору в дохід держави.

В зустрічному позові ОСОБА_3 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. ст. 354,355, пп. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 01.06.2018 року.

Суддя: Леньо С. І.