Справа № 456/1775/17 Головуючий у 1 інстанції: Янів Н.М.
Провадження № 22-ц/783/5974/17 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Крайник Н.П., Мельничук О.Я.

за участі секретаря: Куцика І.Б.

з участю представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3- ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до колективного підприємства «Стоїк», третя особа - сектор державної реєстрації при Стрийській міській раді про визнання права спільної часткової власності на майно ,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04 серпня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до колективного підприємства «Стоїк», третя особа - сектор державної реєстрації при Стрийській міській раді про визнання права спільної часткової власності на майно відмовлено.

Рішення суду оскаржили ОСОБА_2 та ОСОБА_3

В апеляційній скарзі посилається на те, щорішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04 серпня 2017 року є незаконним та необґрунтованим.

Просятьрішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04 серпня 2017 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити їх позовні вимоги. Визнати за / ОСОБА_2 і ОСОБА_3 право спільної часткової власності в рівних долях на виділені їм Колективним підприємством торгової фірми «Стоїк» приміщення № 21 площею 19,9 кв.м., № 22 площею 4,4 кв.м., № 40 площею 4,6 кв.м. в будівлі адмінприміщення «Б-2», загальною площею 28,9 кв.м., загальною вартістю 23 378 грн., що складають 3/1000 частин об'єкта нерухомого майна, розміщеного за адресою: АДРЕСА_1, згідно технічного паспорта на громадський будинок, вбудовані нежитлові приміщення пекарні №№ 19, 20, 21, 22, 39, 40, 45, 46, 47 будівлі адмінприміщення «Б-2», АДРЕСА_1 виготовленого Стрийським міжрайонним бюро технічної інвентаризації станом на 24 березня 2017 року, і довідки Стрийського міжрайонного бюро технічної інвентаризації від 04.04.2017 № 773.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3- ОСОБА_4 на підтримання апеляційної скарги,перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом вірно встановлено, що позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були засновниками КП «Стоїк», яке було зареєстроване 26 березня 1999 (а.с. 13).

Відповідно до рішення виконкому Стрийської міської ради № 240 від 2002 та свідоцтва про право власності НОМЕР_1 КП «Стоїк» на праві власності належало приміщення пекарні по АДРЕСА_1 (а.с. 14-15).

Згідно нотаріально посвідчених заяв від 24 листопада 2011, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, заявили про свій намір вийти зі складу учасників КП «Стоїк» (а.с. 16-17).

Протоколом загальних зборів засновників КП «Стоїк» від 24 листопада 2011, постановлено виділити для двох чоловік ОСОБА_3 та ОСОБА_2, які виходять з числа засновників КП «Стоїк» частину приміщення в будівлі пекарні, що по АДРЕСА_1 загальною площею 31,04 кв.м., зокрема приміщення № 21 пл. 19,9 кв.м., № 22 пл. 4,4 кв.м., № 40 пл. 4,6 кв.м., частину приміщення магазину №39 пл. 1,84 кв.м. зі сторони входу продуктового ринку, а також інші матеріальні цінності. Вказане стверджується актами прийому передачі виділеного майна засновникам. Протокол зборів засвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_5 (а.с. 20-22).

Згідно копії технічного паспорта на громадський будинок, вбудовані нежитлові приміщення пекарні «Б-2», що по АДРЕСА_1, виділені позивачам приміщення складають площу 28,9 кв.м., зокрема приміщення № 21 пл. 19,9 кв.м., № 22 пл. 4,4 кв.м., № 40 пл. 4,6 кв.м.. Однак, в протоколі зборів № 4 та в акті прийому передачі майна, загальна площа виділених приміщень становила 31,04 кв.м., а саме приміщення № 21 пл. 21,9 кв.м., № 22 пл. 4,4 кв.м., № 40 пл. 2,9 кв.м.. Вказана розбіжність, як встановлено в суді першої інстанції виникла через те, що під час ремонту КП «Стоїк» самочинно встановлено перегородку між приміщенням магазину під № 39 і приміщенням коридору №40, а вони провели поточний ремонт приміщення магазину під № 21.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість або правочинів щодо нерухомості, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Статтею 4 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закону), від 01.07.2004 передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, в тому числі й право власності на нерухоме майно. В ст. 331 ЦК України зазначено, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно з ст.2 Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Статтею 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що набув чинності 03 серпня 2004 визначено, що право власності на нерухоме майно підлягає обов'язковій державній реєстрації.

З 01 січня 2013 державна реєстрація прав на нерухоме майно проводиться державними реєстраторами прав на нерухоме майно відповідних реєстраційних служб. Відповідно до ст.18,19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлений порядок видачі свідоцтв про право власності та підстави для державної реєстрації прав. В рамках цього закону позивачі за оформленням права власності не зверталася, принаймі жодного письмового доказу, на підтвердження того, що вони звертались до державного реєстратора з метою внесення даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень і отримали відмову, суду не представлено.

Суд першої інстанції вірно виходив з того, що суд не може перебирати на себе функції державних органів, які здійснюють оформлення та державну реєстрацію прав на нерухомість. В даному випадку позивачі не вичерпали можливості вирішити питання у встановленому законодавством порядку.

Скаржники посилаються на те, що акти прийому-передачі виділеного майна від 24 листопада 2011 року не відповідають вимогам п.п. 1-1 п. 50 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМУ від 25 грудня 2015 №1127, оскільки справжність підписів на цих актах не засвідчені відповідно до ЗУ «Про нотаріат». При цьому на даний час відсутні перешкоди для засвідчення справжності підписів на Актах в нотаріальному порядку, оскільки засновники КП «Стоїк» ОСОБА_6 та ОСОБА_7 проживають в м. Стрий і місце їх перебування відоме.

Крім того, згідно ч. 3 ст 364 ЦК України, договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Однак позивачі не скористались таким своїм правом та до нотаріуса з заявою про укладення договору про виділ частки з нерухомого майна не звертались (доказів протилежного суду не представлено).

Враховуючи наведене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність доказів у їх сукупності, суд дійшов вірного висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на спірне нерухоме майно, навіть при визнанні відповідачем позову не підлягають до задоволення, оскільки це суперечить закону та відсутні перешкоди для того, щоб в позасудовому порядку (звернутись до державного реєстратора чи звернутись до нотаріуса) зареєструвати право власності на виділене їм нерухоме майно.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 02 липня 2018 року.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Крайник Н.П.

Мельничук О.Я.