Справа № 308/8058/16-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 червня 2018 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі:

Головуючого - судді Фазикош Г. В.

суддів Собослоя Г. Г., Бисаги Т. Ю.

з участю секретаря Микуляк Є. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1, що діє згідно довіреності від імені відповідача ОСОБА_2, на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 11 жовтня 2017 року, ухвалене суддею Світлик О. М., по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_4 та виконком Ужгородської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

В січні 2016 року ОСОБА_3 пред'явив позов до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_4, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Свої вимоги мотивував тим, що він разом з сестрою ОСОБА_4 є особами з числа дітей, позбавлених батьківського піклування, оскільки їхня мати померла, а батько відмовився від них. З огляду на це над ними була встановлена опіка, а опікуном призначено ОСОБА_5, до якої і були влаштовані діти на виховання.

Натомість з часу свого народження ОСОБА_3 і ОСОБА_4 проживали разом із своєю матір'ю у квартирі по АДРЕСА_1 як члени сім'ї наймача і до теперішнього час зареєстровані за цією адресою. Також за цією адресою зареєстрований їхній дядько (брат матері) ОСОБА_2, який більше трьох років у ній не проживає, здаючи її у піднайм стороннім особам, а тому підлягає визнанню таким, що втратив право користування жилим приміщенням (Т.1, а.с.2-3).

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 17 травня 2017 року до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, залучено виконавчий комітет Ужгородської міської ради (Т.1, а.с.191-192).

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 11 жовтня 2017 року позов задоволено. Визнано ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі по АДРЕСА_1 (Т.2, а.с.73-76).

На це рішення ОСОБА_1, що діє згідно довіреності від імені відповідача ОСОБА_2, подала апеляційну скаргу. Зазначає, що у позивача відсутнє право на звернення до суду, оскільки власником квартири є Ужгородська міська рада, а договір найму укладений між КП «ЖРЕР № 4» та відповідачем ОСОБА_2 Відповідач постійно проживає та значиться зареєстрованим у квартирі по АДРЕСА_1 і після смерті бабки ОСОБА_6 є основним квартиронаймачем вказаного житла. Типовий договір найму діє і наймодавець не пред'являв жодних претензій щодо умов договору чи необхідності його розірвання. Скаржник вважає, що суд першої інстанції не врахував наведені вище обставини, ухвалив незаконне та необґрунтоване судове рішення. Просить рішення місцевого суду скасувати, в задоволенні позову відмовити (Т.2, а.с.81-88).

У судовому засіданні в апеляційній інстанції представник відповідача ОСОБА_1 скаргу підтримала та просила задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_7 проти скарги заперечив та просив її залишити без задоволення.

Заслухавши пояснення присутніх учасників процесу, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не проживає у квартирі по АДРЕСА_1 більше трьох років, здаючи її у найм стороннім особам. При цьому суд констатував, що ці обставини встановлені судовим рішенням у іншій цивільній справі, а тому доказуванню не підлягають.

Такі висновки місцевого суду є помилковими, зроблені без належного з'ясування всіх обставин справи, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по суті позовних вимог (п.1 ч.1 ст. 376 ЦПК України).

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_3 і ОСОБА_4 з часу свого народження проживали у квартирі по АДРЕСА_1 разом з своєю матір'ю ОСОБА_8 та дядьком ОСОБА_2

ОСОБА_8, яка є матір'ю ОСОБА_3 і ОСОБА_4, померла ІНФОРМАЦІЯ_1, а батько відмовився від них. З огляду на це над ними була встановлена опіка, а опікуном призначено ОСОБА_5, до якої діти і були влаштовані на виховання та стали проживати у її квартирі по АДРЕСА_2.

Однак, з часу свого народження ОСОБА_3 і ОСОБА_4 проживали разом із своєю матір'ю у квартирі по АДРЕСА_1 як члени сімї наймача і до теперішнього час зареєстровані за цією адресою. За цією адресою також зареєстрований їхній дядько (брат матері) ОСОБА_2

Право проживання ОСОБА_3 і ОСОБА_4 у квартирі по АДРЕСА_1 підтверджено рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 15 червня 2015 року, яке було залишено без зміни ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 9 листопада 2015 року. Цим рішенням встановлено, що ОСОБА_3 і ОСОБА_4 мали і мають право на користування жилими приміщеннями квартири по АДРЕСА_1, вселено їх в цю квартиру та зобов'язано ОСОБА_2 не чинити перешкоди в користуванні жилими приміщеннями цієї квартири. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням відмовлено.

В даній позовній заяві ОСОБА_3 просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою по АДРЕСА_1, оскільки він не проживає в ній більше трьох років, здаючи її в піднайм стороннім особам. При цьому ОСОБА_3 посилається на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 15 червня 2015 року, в якому встановлені дані обставини та які не потребують доказуванню.

Згідно частини 4 статті 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

У відповідності до статті 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985 року N 2 в силу ст. 61 Житлового кодексу України житлово-експлуатаційна організація, а при її відсутності - підприємство, установа, організація як наймодавець можуть бути стороною в спорах, що виникають з договорів найму жилого приміщення.

Вони вправі, зокрема, пред'являти позови про визнання наймача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, розірвання договору найму жилого приміщення і виселення в зв'язку з систематичним порушенням правил співжиття, псуванням і руйнуванням жилих приміщень. Однак у справах із питань, віднесених до компетенції органів місцевого самоврядування чи місцевої державної адміністрації, або з питань управління житловим фондом, віднесених його власником або уповноваженим ним органом до свого відання згідно зі ст. 18 ЖК (наприклад, про визнання ордера недійсним, надання, бронювання або обмін жилого приміщення, визнання права на жиле приміщення крім випадків, коли в ньому проживають інші члени сім'ї наймача), належною стороною повинен бути відповідний орган чи власник житлового фонду.

В даному відповідач ОСОБА_2 з дня свого народження проживає та значаться зареєстрованим по АДРЕСА_1, а з 23 травня 2001 року є основним квартиронаймачем після смерті бабки ОСОБА_6,

Типові договори найму житла від 08.12.2011 року та від 02.02.2016 року укладені між ЖРЕР та ОСОБА_2 на підставі рішення виконкому Ужгородської міської ради від 23.05.2001 р. № 85.

Зокрема, вирішено укласти договір найму з ОСОБА_2, робітником ПП «ІНФОРМАЦІЯ_2» на квартиру по АДРЕСА_1, що складається з двох кімнат житловою площею 28, 9 кв.м. Склад сімї: ОСОБА_2 (відповідач), сестра ОСОБА_8 (померла), племінник ОСОБА_3, племінниця ОСОБА_4 Договір найму укладено у зв'язку із смертю основного квартиронаймача ОСОБА_6, бабки ОСОБА_2 (Т.1,а.с.66).

Рішенням 11 сесії 21 скликання Закарпатської обласної ради народних депутатів від 23.12.1992 року «Про комунальну власність області та програму її приватизації» затверджено перелік об'єктів комунальної власності районів, міст Ужгорода та Мукачево (додаток № 3).

Згідно розділу 3 наведеного у додатку № 3 переліку підприємств, організацій та установ, майно яких передано у комунальну власність районів, міст, до комунальної власності міста Ужгорода перейшло, зокрема, управління комунального господарства, житлово-ремонтно-експлуатаційні підприємства № 1-7.

Розпорядженням глави міської управи від 02.07.1993 року № 291 «Про реєстрацію права власності» із змінами внесеними розпорядженням глави міської управи від 28.10.1993 року № 502 зареєстровано право власності за фондом комунального майна на майно, що перебувало на балансах житлово-експлуатаційних підприємств.

Житловий будинок по АДРЕСА_1, разом із нежитловими приміщеннями у період з 1990 року протягом всього часу здійснення розмежування державного майна був на балансі відповідно ЖРЕР № 3, в подальшому передано в комунальну власність.

Отже, житловий будинок та нежилі приміщення перейшли до комунальної власності міста Ужгорода відповідно до рішення Закарпатської обласної ради народних депутатів від 23.12.1992 року та затвердженого ним переліку у додатку № 3, а тому, відповідно до п. 10 розділу V «Прикінцеві та перехідні положення Закону «Про місцеве самоврядування в Україні» - є комунальною власністю територіальної громади міста Ужгорода.

Відповідно до ст.. 10 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні» інтереси відповідних територіальних громад представляють сільські, селищні, міські ради та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України цим та іншими законами.

Отже, власником квартири по АДРЕСА_1 є територіальна громада міста Ужгорода в особі Ужгородської міської ради (Т.2, а.с.178-195).

Типовий договір найму діє, переукладений в лютому 2016 року, жодних претензій щодо умов договору чи необхідності його розірвання з боку власника цього майна не ставиться.

Позивач ОСОБА_3 прописаний в квартирі по АДРЕСА_1, так само як і його сестра ОСОБА_4 Квартиронаймачем є відповідач ОСОБА_2

Станом на сьогоднішній день звернень до виконкому Ужгородської міської ради щодо передачі у власність шляхом приватизації квартири по АДРЕСА_1 не надходило.

У відповідності до частини 1 статті 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на імя якого видано ордер.

Отже, в силу ст. 61 Житлового кодексу України житлово-експлуатаційна організація, а при її відсутності - підприємство, установа, організація як наймодавець можуть бути стороною в спорах, що виникають з договорів найму жилого приміщення.

Так само може бути стороною в даному спорі власник майна - територіальна громада міста Ужгорода в особі Ужгородської міської ради, яка представляє інтереси відповідної територіальної громади на підставі ст.. 10 Закону «Про місцеве самоврядування».

В свою чергу позивач ОСОБА_3 не є ані власником цього майна, ні наймодавцем, ні наймачем, а отже не може бути належною стороною у даному спорі. З боку власника майна чи наймодавця питання щодо визнання відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, не ставиться. За таких обставин в задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи наведене, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, що діє згідно довіреності від імені відповідача ОСОБА_2, - задовольнити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 11 жовтня 2017 року - скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_4 та виконком Ужгородської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 3 липня 2018 року.

Головуючий:

Судді: