Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 27 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді: Миніч Т.І.

суддів: Павицької Т.М.,

ОСОБА_1

секретаря

судового засідання ОСОБА_2

з участю представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 06 липня 2017 року під головуванням судді Семенцової Л.М.

у цивільній справі №295/11078/14-ц за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в:

У липні 2014 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовом. З урахуванням уточнених позовних вимог просив стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту та відсотками у загальному розмірі 88 484,10 дол. США у гривневому еквіваленті за курсом НБУ на день ухвалення рішення, 57 332,78 грн. пені та судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що 27.11.2006 року між ним та відповідачем було укладено договір невідновлювальної кредитної лінії №288/58-006 та позичальнику надано кредит у сумі 30 000 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,00% на рік, з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 26.11.2021 року. Відповідно до укладених додаткових угод 13.04.2007 року ліміт збільшено до 40000,00 дол. США, 16.05.2008 року- ліміт збільшено до 70 000,00 дол. США, а 21.10.2008 року відсоткову ставку встановлено на рівні 15,00% річних. 22.05.2009 року між банком та позичальником укладено додаткову угоду №4, за умовами якої основний борг станом на 22.05.2009 року становить 63 006,35 дол. США. 05.11.2010 року змінено графік погашення. У порушення умов договору відповідач зобовязання за договором належним чином не виконувала, у звязку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 10.04.2014 року складає 93 310,74 дол. США, що згідно з офіційним курсом НБУ становить 1 108 382,33 грн.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 06 липня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 2311 142,70 грн., 2000,00 грн. пені та 3654,00 грн. судового збору, а всього 2 316 796,70 грн. (два мільйони триста шістнадцять тисяч сімсот девяносто шість гривень сімдесят копійок). У задоволені решти вимог позову відмовити.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 порушує питання про скасування зазначеного рішення з ухваленням нового - про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. На думку апелянта, оскільки вона проживає та зареєстрована за адресою, що територіально розташована в Корольовському районі м.Житомира, то в даному випадку судом грубо порушені правила підсудності при подачі позову і відповідно при відкритті провадження у справі. Крім того зазначає, що заперечує отримання коштів від банку, які зазначено в розрахунку вимог банку згідно позовної заяви. Доказів отримання вказаних коштів банком до суду не надано. Оскільки сам банк зазначає, що касові документи знищені, то не має документальних підтверджень отримання кредитних коштів. Враховуючи, що висновком експерта встановлено факт підробки її підпису в заявах на переказ коштів, які здійснені іншою особою, а також факт відсутності доказів отримання нею суми кредитних коштів, то, на переконання апелянта, в даному випадку банком не надано доказів наявності зазначеної в позові суми заборгованості.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 27.11.2006 року між позивачем та відповідачем було укладено договір невідновлювальної кредитної лінії №288/58-006 щодо надання кредиту в сумі 30 000,00 дол. США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,00 % на рік та кінцевим терміном повернення до 26.11.2021 року. Відповідач зобовязувалася повернути кредит та сплатити проценти за користування ним, а також провести інші платежі в строки та в порядку, що встановлені кредитним договором (а.с.13-16).

Згідно додаткових угод №1, №3, №4 та №5 ліміт збільшено до 70 000,00 дол. США, відсоткову ставку встановлено на рівні 15,00% річних, погоджено, що основний борг станом на 22.05.2009 року становить 63 006,35 дол. США, а також змінено графік погашення заборгованості (а.с.17-20).

Всі зазначені угоди є чинними.

У зв'язку з невиконанням відповідачем обовязку зі сплати коштів в рахунок погашення боргу за кредитним договором та процентів за користування кредитом станом на 13.01.2015 року заборгованість становить 88 484,10 дол. США, яка складається з: 59 533,47 дол. США заборгованості за кредитом, 28 950,63 дол. США заборгованості за відсотками, 4 826,64 дол. (57 332,78 грн.) - пені, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.40-42).

Як убачається з висновку експерта від 18.02.2016 року №1/1247, підписи від імені ОСОБА_3 у договорі про надання невідновлюваної кредитної лінії №288/58-006 від 27.11.2006 року та додаткових угодах №1 від 13.04.2007 року, №2 від 20.06.2007 року, №3 від 16.05.2008 року, №4 від 22.05.2009 року, №5 від 05.11.2010 року до вказаного договору виконані ОСОБА_3

Окрім того, експертом встановлено, що підписи від імені ОСОБА_3 у заявах на переказ готівки платника ОСОБА_4 від 21.05.2009 року, від 09.10.2009 року виконані нею, а в заявах від 12.05.2009 року, від 10.08.2009 року, від 10.09.2009 року, 10.11.2009 року, 10.12.2009 року, від 10.03.2010 року виконані не нею, а іншою особою (а.с.110-127).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що на відповідачку слід покласти обов»язок повернути отримані нею кредитні кошти та інші нарахування відповідно до погоджених сторонами умов договору.

При цьому судом враховано, що відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки.

У силу статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Положеннями статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права і обов'язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов'язки підлягають виконанню.

Правильність розрахунку заборгованості за кредитним договором відповідачкою не спростована.

За таких обставин суд обгрунтовано поклав на відповідачку обов»язок повернути отримані в кредит кошти.

Крім того, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про зменшення пені через тяжкий матеріальний стан відповідачки, що підтверджується перебуванням на її утриманні сина ОСОБА_5, який є інвалідом з дитинства ІІ групи. Враховуючи значний розмір пені, керуючись засадами розумності та справедливості, суд дійшов справедливого висновку, що розмір пені необхідно обмежити сумою в 2 000,00 грн., яка є достатньою для забезпечення задоволення інтересів позивача і водночас не порушить баланс між його інтересами та інтересами позичальника. Банк рішення суду в цій частині не оскаржує.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Доказам у справі судом першої інстанції дана належна і обєктивна оцінка. Будь-яких процесуальних порушень, які б давали підстави для переоцінки доказів, апеляційним судом не встановлено.

Згідно положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Богунського районного суду м.Житомира від 06 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий: Судді:

Повний текст постанови складений 14.06.2018 року.