Єдиний унікальний номер 234/7471/16-ц Номер провадження 22-ц/775/827/2018
Головуючий у 1 інстанції Літовка В.В.
Суддя доповідач Тимченко О.О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2018 року

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді: Тимченко О.О.,

суддів: Дундар І.О., Корчистої О.І.,

за участю секретаря судового засідання: Ситніка Д.Л.,

учасники справи:

представник позивача: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

представник відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Донецької області в м. Бахмуті цивільну справу № 234/7471/16-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення суми авансу,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2,

на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 08 лютого 2018 року (суддя Літовка В.В.), ухваленого в приміщенні Краматорського міського суду Донецької області, -

В С Т А Н О В И В:

В травні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення суми боргу за договором позики. В подальшому уточнила свої позовні вимоги та просила суд стягнути з відповідача аванс (передоплату) у сумі 80 712,90 грн., що еквівалентно 3 000 доларів США; три відсотка річних від простроченої суми, що становить 8 060, 23 грн.; судові витрати 812,32 грн. В обґрунтування позову зазначила, що 27.01.2014 року з відповідачем відбулась домовленість про купівлю-продажу квартири за адресом вул. Марії Приймаченко, 18-36 у м. Краматорську. В підтвердження та забезпечення укладення у майбутньому договору купівлі-продажу даної квартири , вона передала відповідачу аванс в розмірі 3 000 доларів США в рахунок вартості квартири, а останній передав їй розписку про отримання вказаної суми. Відповідач взяв на себе зобов'язання оформити договір купівлі-продажу, однак в подальшому, почав затягувати оформлення договору, а потім став скриватися, на телефоні дзвінки не відповідати, та відмовився продавати квартиру, оскільки квартира йому не належала, а належала його дружині. Суму авансу в добровільному порядку повертати відмовляється.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 08 лютого 2018 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено: стягнуто з відповідача на її користь суму авансу у розмірі 80712,90 грн., три відсотка річних у розмірі 8060,23 грн., судові витрати у сумі 812,32 грн.

З зазначеним рішення суду не погодився відповідач, подав апеляційну скаргу в якій ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову в задоволені позову, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки тій обставині, що саме з вини відповідачки договір купівлі-продажу квартири не було укладено, також невірним є висновок суду, що він не надав належних доказів на підтвердження того, що саме позивачка відмовилась укладати договір купівлі-продажу, оскільки у судовому засіданні вона не заперечувала, що банк не надав їй кредит на придбання квартири. Також судом порушено норми процесуального права, оскільки суд прийняв уточнену позовну заяву, якою позивачко фактично змінила підстави та предмет позову, вже після початку розгляду справи по суті не зважаючи на його заперечення. Також вважає, що позивачкою пропущено строк позовної давності. Крім того, суд безпідставно застосував до зазначеним правовідносин положення ст. 625 ЦПК України, оскільки ніяких грошових зобов'язання перед позивачкою він не мав.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п.3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Підпунктом 8 п.1 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017) установлено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Представник позивача в судовому засідання проти доводів апеляційної скарги заперечувала просили її відхилити.

Представник відповідача та відповідач в судовому засідання доводи апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд виходить з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається із матеріалів справи, що 27.01.2014р. позивач передала відповідачу грошову суму в розмірі 3000 доларів США в рахунок вартості квартири АДРЕСА_1, яку мав намір продати їй відповідач. Сторони не оспорюють, що була укладена така угода. Вказане підтверджується розпискою яку надала позивачка де вказано, що крім цього, відповідач в разі не продажу вище вказаної квартири, зобов'язується гроші повернути у повному обсязі. (а.с.-7).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що оскільки договір, який за своєю формою та змістом відповідає закону, між сторонами укладено не було, а вони лише домовились укласти такий договір купівлі-продажу квартири у майбутньому, то передана однією із сторін грошова сума є авансом, який підлягає поверненню. Крім того, оскільки між сторонами вникли грошові зобов'язання, які відповідач належним чином не виконував , що дає підстави для стягнення на користь позивача 3% річних від простроченої суми.

Такий висновок суду є вірним та ґрунтується на вимогах діючого законодавства.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише в разі наявності зобов'язання, яке повинно було виникати на підставі договорів купівлі-продажу квартири.

Оскільки договір купівлі-продажу квартири, який б за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладений не був, а сторони лише домовилися укласти такій договір в майбутньому, передана позивачем відповідачу грошова сума в розмірі 3000 доларів США є авансом, який підлягає поверненню позивачу, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Також вірним є висновок суду першої інстанції, щодо стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування трьох процентів річних на суму боргу входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов'язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать.

З огляду на зазначене, суди першої інстанції, встановивши що правовідносини, які вникли між сторонами зводяться до сплати грошей, отже, є грошовим зобов'язанням, дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності між сторонами грошових зобов'язань, які ОСОБА_2 належним чином не виконує, що дає підстави для стягнення на користь позивачки 3 % річних від простроченої суми, які входять до складу грошового зобов'язання, оскільки боржник зобов'язаний відшкодувати інфляційні витрати від знецінення неповернутих коштів за час виконання рішення суду про стягнення суми, доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Також необґрунтованими є доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки тій обставині, що саме з вини позивачки не був укладений договір купівлі-продажу квартири, оскільки ця обставина не має правового значення для правильного вирішення спору.

Доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, а саме прийнято уточнену позовну заяву, якою позивачка фактично змінила підстави та предмет позову, вже після початку розгляду справи по суті, також не заслуговують на уваги, оскільки це процесуальне порушення не є безумовною підставою для скасування рішення суду першої інстанції .

Також вважає, що позивачкою пропущено строк позовної давності, оскільки з позовом до відповідача про стягнення грошової суми у розмірі 3 000 доларів США, вона звернулась 10.05.2016 року, тобто в межах строку позовної давності.

Необґрунтованими є доводи апеляційної скарги щодо невірної оцінки доказів.

На підставі вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За своєю формою рішення суду відповідає вимогам ст. 265 ЦПК України.

Згідно ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Нових доказів, які б давали підстави для задоволенні позовних вимог, у дослідженні яких судом першої інстанції було неправомірно відмовлено або їх неподання було зумовлено поважними причинами, відповідач не надав.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, суд з'ясувавши обставин, що мають значення для справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 08 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.О.Тимченко

Судді: І.О. Дундар

О.І.Корчиста

Повний текст судового рішення складений 19 червня 2018 року.

Головуючий: