АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/6869/17 22-ц/774/1108/К/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2018 року м. Кривий Ріг

справа 182/6869/17

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Бондар Я.М

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання: Кислиця І.В.

сторони справи:

позивач: виконавчий комітет Чкаловської сільської ради Нікопольського району Дніпропетроської області,

відповідач: ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу виконавчого комітету Чкаловської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2018 року, яке постановлено суддею Багровою А.Г. у місті Нікополі, та повний текст рішення складено 29 січня 2018 року

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2017 року з позовом до ОСОБА_1 звернувся виконавчий комітет Чкаловської сільської ради Нікопольського району Дніпропетроської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 народила третю дитину, щодо двох старших дітей рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.08.2012 року позбавлена батьківських прав. Проте з того часу способу життя не змінила, належних висновків не зробила, продовжує зловживати спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя. Дитина після народження, за станом здоров'я, залишилась у пологовому будинку в подальшому хлопчик був переведений до Дніпропетровської дитячої міської клінічної лікарні № 3 ім. проф. М.Ф. Руднєва, згодом до КЗ «Нікопольська центральна районна лікарня «ДОР» де і перебуває на теперішній час. Мати дитини продовжує вживати алкогольні напої, веде аморальний спосіб життя, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння не контролює свою поведінку, не працює , власного житла не має. З метою захисту інтересів дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 виконавчий комітет Чкаловської сільської ради Нікопольського району Дніпропетроської області просив суд позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.01.2018 року в позові виконавчому комітету Чкаловської сільської ради Нікопольського району Дніпропетроської області відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення по справі про задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що судом першої інстанції допущено неповне з'ясування обставин справи, рішення є незаконним та необґрунтованим. Судом першої інстанції не враховано те, що ОСОБА_1 зловживає алкогольними напоями, ніде не працює, перебуває під постійним наглядом соціального працівника, яким здійснено обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_1, про що складено акти обстеження в яких зазначено, що умови для проживання дитини сприятливі, але створені вони не ОСОБА_1, а її матір'ю. Неодноразові профілактичні бесіди з ОСОБА_1 не призвели до виправлення її поведінки.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечує проти твердження позивача, що побутові умови для проживання дитини створені матір'ю відповідача, а не нею. Навпаки вона готувалася до народження дитини, підшукувала одяг, ліки, підгузки, дитяче харчування, коляску. Посилається на п.2 ст.164 СК України, відповідно до якої мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він є хронічними алкоголіками або наркоманами, позивачем не надано жодного доказу того, що вона є хронічним алкоголіком, в акті обстеження побутових умов зазначено тільки, що вона була в стані алкогольного сп'яніння. Навпаки, вона надала довідку суду проте, що пройшла курс лікування та на теперішній час алкоголем не зловживає, продовжує лікуватись. Те,що вона працює на сезонних роботах не є підставою позбавляти її батьківських прав.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» №452 від 29 грудня 2017 року ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський Апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Згідно пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до пункту 8 Розділу ХІІІ Цивільного процесуального кодексу України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського Апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Заслухавши суддю-доповідача, відповідача ОСОБА_1 яка, заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом та видно з матеріалів справи ОСОБА_1 є матір'ю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст. 135 СК України (а.с.4,5).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Чкаловської сільської ради від 13.11.2017 року внаслідок того, що мати зловживає алкогольними напоями, веде анти суспільний спосіб життя, на профілактичну роботу з боку сільської ради, центру соціальних служб, громадськості не реагує, під час запоїв не контролює свою поведінку та перебуває в неадекватному стані, батько дитини не відомий, подальше проживання дитини з матір'ю є загрозою для її здоров'я та життя, опікунська рада при виконавчому комітеті Чкаловської сільської ради вважає за доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 по відношенню до малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 15)

Відповідно до довідки Комунального закладу «Криворізький спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради» від 17.04.2018 року малолітній ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває в КЗ «Криворізький спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради» на повному державному утриманні з 07.12.2017 року . За час перебування дитини мати відвідувала дитину 04.01.2018 року, 30.01.2018 року, 04.04.2018 року,17.04.2018 року.

З характеристики сільського голови, протоколів опікунської ради, актів обстежень житлово-побутових умов, письмових попереджень відповідача про відповідальність за зловживання алкоголем наданих позивачем вбачається, що ОСОБА_1 перебуває під соціальним супроводом.( а.с.7-13,17-18)

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з недоведеності позивачем факту ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини і небажання виконувати свої батьківські обов'язки. Позбавлення відповідача батьківських прав стосовно малолітнього сина буде серйозне втручання в сімейне життя відповідача. Проблеми, які існують у житті відповідача можливо вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до позбавлення відповідача батьківських прав.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; є хронічним алкоголіком або наркоманом, тощо.

Згідно із ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Як вбачається з роз'яснень, викладених в п. 16 постанови Пленуму ВСУ від 30.03.2007р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них, а також повно і всебічно досліджувати обставини справи, оскільки, позбавлення батьківських прав - це крайній захід впливу на недобросовісних батьків.

Відповідно до пункту 15 Постанови позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно із статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, (далі - Конвенція) держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до статті 3 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення позовних вимог позивача доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції допущено неповне з'ясування обставин справи. А створення умов для проживання дитини бабусею, а не матір'ю дитини, саме по собі, не може бути підставою для позбавлення матері прав щодо дітей, оскільки скрутне матеріальне становище відповідача можливо вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до позбавлення відповідача батьківських прав.

Позивачем по справі не надано належних та допустимих доказів, в розумінні 12,81 ЦПК України, на підтвердження того, що відповідач має алкогольну залежність.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, відповідач по справі ОСОБА_1 вживає всіх мір задля можливості участі у вихованні дитини, даних про обставини, які б свідчили про винну поведінку відповідача щодо власної дитини, матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів показаннями свідків.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На думку колегія суддів, відповідач ОСОБА_1, довела належними та допустимим доказами, у відповідності до ст.ст. 12,81 ЦПК України, що в її діях відсутня винна поведінка щодо власної дитини, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що позовні вимоги позивача є не доведеними.

Вирішуючи даний спір суд першої інстанції врахував, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України), що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків, натомість відповідач ОСОБА_1, на думку колегії суддів, довела, що в її діях відсутня винна поведінка щодо власної дитини.

Отже, а ні в суді першої інстанції, а ні в суді апеляційної інстанції, не надано жодних належних та допустимих доказів щодо винної поведінки ОСОБА_1 та свідомого нехтування нею своїми батьківськими обов'язками, що могло б бути підставою для позбавлення останньої батьківських прав.

Позбавлення батьківських прав матері, батька дитини є надзвичайним заходом сімейно-правової відповідальності, яка настає при винній поведінці батьків або одного з них. Матеріали справи не містять доказів, які могли б стати достатньою підставою для застосування до відповідача такого крайнього заходу, як позбавлення його батьківських прав згідно ст.164 Сімейного кодексу України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення колегією суддів не встановлено, тому оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу виконавчого комітету Чкаловської сільської ради Нікопольського району Дніпропетроської області - залишити без задоволення.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст судового рішення складено 03 липня 2018 року.

Головуючий:

Судді: