Номер провадження 2/229/294/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2018 року Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Петрова Є.В.,

при секретарі Цукаревій К.А. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дружківка цивільну справу за позовною заявою публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

24 жовтня 2017 року до Дружківського міського суду Донецької області надійшла позовна заява публічного акціонерного товариства "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до кредитного договору № б/н від 09.01.2009 року відповідач ОСОБА_2 отримала кредит в розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою 30,00 відсотків за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ПАТ КБ "Приватбанк" цілком виконав зобов'язання перед боржником, шляхом надання кредиту, але відповідач, порушила графік погашення кредиту, внаслідок чого, утворилась заборгованість, яка станом на 30.09.2017 року складає 95095,83 гривень. Позивач просить стягнути з відповідача на користь банку вказану вище заборгованість та судові витрати.

23.11.2017 року представник позивача ОСОБА_3 надав до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить вказану в позові "заборгованість за пенею та комісією" вважати "заборгованістю з пені".

04 грудня 2017 року судом було ухвалено заочне рішення за яким позовні вимоги банка були задоволені частково.

20 грудня 2017 року до суду надійшла заява представника відповідача про перегляд заочного рішення, в якій заперечує проти позову, посилаючись на те, що наданий позивачем розрахунок заборгованості не відповідає дійсності, умови кредитування не підписані відповідачем, також вважає, що при розгляді справи по суті необхідно застосувати строк позовної давності.

Заяву про перегляд заочного рішення ухвалою суду від 26 грудня 2017 року залишено без руху.

15 січня 2018 року заяву представника відповідача про перегляд заочного рішення було прийнято до розгляду, оскільки ним усунені недоліки заяви в установлений судом строк.

31 січня 2018 року заочне рішення суду було скасовано та призначено справу до рогляду за правилами загального позовного провадження.

13 лютого 2018 року від представника позивача на електронну адресу суду надійшла відповідь на заперечення, в якій зазначають, що при укладанні Договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України. Щодо ознайомлення відповідача з Умовами та Правилами надання банківських послуг пояснюють наступне: позивачем надана до суду копія анкети-заяви від 09.01.2009 року, в якій відповідачка особисто заповнювала свої персональні дані, адресу, іншу додаткову інформацію необхідну для отримання кредиту, та висловила згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки "Універсальна" і особистим підписом засвідчила згоду про те, що її заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також ОСОБА_4 становить між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, засвідчила факт її ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг та ОСОБА_4 банку, які їй були надані для ознайомлення в письмовому вигляді. Також до матеріалів позову долучено "Довідку про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна", підписану власноруч відповідачкою та з якої вибачається, що їй встановлено поточну процентну ставку в розмірі 2,5 % на місяць (30% на рік), вказано розміри комісій та штрафів тощо. Сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. Крім того, вищезазначені Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях Банку та на офіційному сайті Банку. Надали суду виписку з карткового рахунку з інформацією про рух коштів, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідачка користувалася грошима, отримувала кошти через банкомат, а отже й отримала кредитну картку "Універсальна".

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Під час укладення кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту 2,5 в місяць або 30% на рік, яка далі була змінена згідно наказів банку. Підвищення процентної ставки відбулося тільки за витратами з певної дати, що дає можливість у разі незгоди з новою процентною ставкою погасити наявну заборгованість за кредитом по раніше встановленій процентній ставці, що являється суттєвою перевагою для клієнта і не порушує його право на незмінність процентної ставки по вже наявному боргу. Відповідача було ознайомлено із зазначеними змінами за допомогою SMS повідомлення. Зокрема згідно п.5.3. кредитного договору, банк має право проводити зміни тарифів, а також інших умов обслуговування карткового рахунку , про що інформує клієнта шляхом надання виписки по картковому рахунку. При підключенні Держателя до системи INTERNET-banking (Приват 24) надання виписок здійснюється через даний комплекс. Відповідно до п.6.3. Договору в обов'язки клієнта входить отримувати виписки про стан картрахунку і проведені операції по картрахунку. Неотримання виписки або несвоєчасне отримання не звільняє Держателя від виконання своїх зобов'язань за договором (п.8.1. Правил).

Відповідно до п. 6.4 Умов та Правил надання банківських послуг клієнт зобов'язаний у разі незгоди зі змінами Умов та Правил надання банківських послуг та/або Тарифів банку надати банку письмову заяву про розірвання цього договору і погасити заборгованість, що виникла перед банком. Заяв про розірвання кредитного договору від відповідачки до банку не надходило.

Щодо нарахування штрафних санкцій пояснюють, що банк не мав підтверджуючих документів про адреси реєстрації та постійного проживання, перебування боржника для прийняття рішення про зупинення нарахувань. Боржниця до банку з метою списання штрафних санкцій не зверталася, хоча банком налаштовано прийняття таких заяв через відділення банку ташляхом подачі заяви через сайт.

Вважають, що заборгованість за кредитним договором відповідачу була нарахована правомірно та просять задовольнити позов в повному обсязі.

Крім того, звернули увагу суду на те, що строк дії картки до останнього дня вересня місяця 2017 року, а позов банком подано до суду 17 жовтня 2017 року, тому строки позовної давності як загальний так і спеціальний позивачем дотримано.

26 квітня 2018 року на електронну адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позивач визнає позов з урахуванням строку позовної давності та просить застосувати мораторій на нарахування штрафних санкцій, який передбачений ЗУ "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", оскільки м.Дружківка де проживає відповідачка є зоною проведення АТО та звертає увагу на те, що заперечують проти збільшення процентної ставки за кредитним договором.

В судове засідання представник позивача ПАТ КБ "Приватбанк" не з'явився, про час та місце розгляду справи банк повідомлений належним чином. В судовому засіданні, яке відбулось 05 червня 2018 року, позовні вимоги підтримав у повному обсязі просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, за участю її представника.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судове засідання не прибув про час та місце розгляду справи банк повідомлений належним чином. В судовому засіданні, яке відбулось 05 червня 2018 року, позовні вимоги не визнав у повному обсязі, просив у позові відмовити. Звернув увагу суду на неправильне нарахування відсоткової ставки за договором, та, на його думку, сплив строку позовної давності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, jцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, керуючись принципом верховенства права суд дійшов до таких висновків

Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права й обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази надаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом, встановлено, що позивач звернувся до суду із позовом, в якому зазначив, що відповідно до заяви ОСОБА_2 від 09.01.2009 року між нею та ПАТ КБ "Приватбанк" укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого ОСОБА_2 отримала кредит в розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою 30,00 відсотків за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.7).

Відповідач ОСОБА_2 погодилася із тим, що підписана нею заява разом із "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "ОСОБА_4 банку", складає між нею та банком Договір, про що свідчить її особистий підпис в заяві (а.с. 7 зв. б.).

Згідно п. 6.5 кредитного договору позичальник зобов'язалася погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором (а.с.12).

Відповідно до ст.526 ЦК України, сторони мають виконувати зобов'язання належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до п. 8.6 кредитного договору та тарифів у разі порушення позичальником строків платежів з будь-якого зобов'язання ПАТ КБ "Приватбанк" має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку штраф в розмірі 500,00грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій (а.с. 12 зв.б. ).

Згідно наданих представником позивача ОСОБА_4 на обслуговування кредитної картки, позичальнику нараховувалась пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, що розраховувалась наступним чином: Пеня=5,8%/30 (нараховується за кожний день прострочки кредита на суму загальної заборгованості) + 50 грн. (при кожному виникненні прострочки) при виникненні прострочки за кредитом чи процентами на суму від 100 грн. Пеня=5,8%/30+100 грн. (при кожному виникненні прострочки) при виникненні прострочки за кредитом чи процентами на суму від 100 грн. другий місяць поспіль та більше) (а.с. 30-31).

Оскільки позичальник ОСОБА_2 порушила строки платежів за зобов'язаннями, як по сплаті кредиту, так і по сплаті процентів за користування кредитом, позивач з цього приводу 14 жовтня 2017 року звернувся до суду, тому відповідач ОСОБА_2 повинна відповідно до п. 8.6 кредитного договору, ст. 6, ст. 546, ст. 549 ЦК України сплатити позивачу штраф, який складає 5004,56 гривень та пеню в сумі 3698,57 гривень, нараховані згідно тарифів на обслуговування кредитної картки.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором позичальник ОСОБА_2 свої зобов'язання за кредитним договором згідно графіку погашення кредиту та процентів належним чином не виконувала, в зв'язку з чим станом на 30.09.2017 року мала прострочену заборгованість за кредитом - 95095,83 гривень, з яких:

- заборгованість за кредитом складає - 6914,01 грн.;

- заборгованість по процентам за користування кредитом складає - 79478,69 грн.;

- заборгованість з пені -3698,57 грн.;

- штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.;

- штраф (процентна складова) - 4504,56 грн.

З матеріалів справи вбачається, що датою відкриття рахунку, відповідно до заяви ОСОБА_2 є 09 січня 2009 року. Строк дії картки не встановлено. Кредитний ліміт 500,00 грн. Із заяви від 09 січня 2009 року, яка є невід'ємною частиною договору, укладеного між ПАТ «КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_2, вибачається, що строк дії картки, виданої останньому,- не вказано.

ПАТ «КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовною заявою про захист свого порушеного права 17 жовтня 2017 року (а.с.2).

Розглядаючи справу, суд встановив, що на підставі анкети-заяви ОСОБА_2 від 09 січня 2009 року про приєднання до Умов та ОСОБА_2 надання банківських послуг в Приватбанку між нею та ПАТ КБ "Приватбанк" був укладений кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 500 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік або 2.5% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Також в цій анкеті-заяві відповідач вказала, що ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг, тарифами Приватбанку і згодна з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також ОСОБА_4 становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. Вона зобов'язалася виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг (а. с. 7).

Відповідно до пункту 3.1.Умов та Правил надання банківських послуг датою укладання кредитного договору є дата відкриття рахунку, зазначена в заяві позичальника ОСОБА_2 (а.с.10).

Враховуючи, що датою отримання кредитної картки ОСОБА_2 є 09.01.2009 року, на підставі пункту 3.1. Умов та Правил надання банківських послуг датою укладання кредитного договору з відповідачем є дата отримання отримання кредитної картки, тобто 09 січня 2009 року.

Факт укладення договору саме 09 січня 2009 року підтверджується письмовими доказами, а саме випискою про рух коштів на картрахунку ОСОБА_2, використання якого розпочалося 09 січня 2009 року шляхом встановлення кредитного ліміту. В подальшому здійснювалося зняття готівки з карти, оплата комунальних послуг, покупка товарів, часткове погашення заборгованості за кредитом (а.с.95-102).

Всі ці докази свідчать про те, що договір між сторонами був укладений саме 09 січня 2009 року, і відповідач ОСОБА_2 користувалася кредитними коштами з цього періоду.

Як видно з вказаної заяви, а також довідки про умови кредитування з використанням кредитки ОСОБА_2 видається кредитна картка «Універсальна 55 днів пільгового періоду» з кредитним лімітом у 500 грн. з базовою процентною ставкою 2.5% на місяць на залишок заборгованості. В подальшому кредитний ліміт ОСОБА_2 змінювався і становив з 06.11.2010 року 600 грн., з 23.12.2010 року 700 грн., з 21. 01 2011 року 800 грн., з 24.02.2011 року 900 грн., з 19.03.2011 року 1000 грн., з 23.04.2011 року 1200 грн., з 07.06.2011 року 1400 грн., з 06.08.2011 року 1600 грн., з 17.09.2011 року 2000 грн., з 17.08.2012 року 4000 грн., з 18.01.2013 року 8000 грн., з 22.09.2014 року 6920 грн. (а.с.104).

Відповідачу ОСОБА_2 09 січня 2009 року була оформлена та видана кредитна картка, яка діяла до останнього дня 09.2017 року, позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 17.10.2017 року до спливу строку позовної давності.

Відповідно до ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції мав зробити висновок про те, що за своєю формою та суттю кредитний договір, укладений між сторонами, є договором приєднання.

Судом також встановлено, що станом на 30 вересня 2017 року, згідно розрахунку наданого позивачем, заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором б/н від 09 січня 2009 року складає 95095,83 гривень, з яких:

- заборгованість за кредитом складає - 6914,01 грн.;

- заборгованість по процентам за користування кредитом складає - 79478,69 грн.;

- заборгованість з пені -3698,57 грн.;

- штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.;

- штраф (процентна складова) - 4504,56 грн.

Відповідач ОСОБА_2 в суді першої інстанції заявив клопотання про застосування строку позовної давності при стягненні заборгованості за кредитним договором.

Згідно зі ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до частини 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Суд встановив, що позовна заява ПАТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості надійшла до Дружківського міського суду Донецької області 24 жовтня 2017 року. Згідно реестру №8861226 поштових відправлень позивачем здано позовну заяву до відділення пошти 17 жовтня 2017 року (а.с.105).

Відповідно до пункту 3.1. Умов та Правил надання банківських послуг для надання послуг Банк відкриває Клієнту Картрахунок, видає Клієнту карту, її вид визначений у памятці Клієнта/Довідці про умови кредитування і Заяві, підписанням якого ПАТ КБ "Приватбанк" і ОСОБА_2 укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладання Договору є дата відкриття рахунку, зазначена в Заяві (а.с.10).

Відповідно до пункту 3.1.1 Умов та Правил надання банківських послуг картка діє до останнього дня місяця, що вказаний на лицевій стороні карти включно (а.с.13 зв.б.).

Відповідно до пункту 3.1.3. вказаних Умов та Правил за закінченням строку дії відповідна карта продовжується Банком на новий строк (шляхом надання Клієнту карти з новим строком дії).

Судом встановлено, що 09 січня 2009 року позивачем відкрито на ім'я відповідача ОСОБА_2 рахунок №SAMDN50OTC001764990 та видано їй карту для використання цього рахунку № 124659 строк дії якої встановлено до останнього дня жовтня місяця 2012 року. 25 січня 2013 року ОСОБА_2 отримала нову картку за №906495, строком дії до останнього дня жовтня місяця 2015 року, замість якої після закінчення строку дії відповідачка отримала17.01.2014 року карту за №998186 строком дії до останнього дня вересня місяця 2017 року.

Представником позивача надані суду всі належні докази того, що з часу відкриття рахунку ОСОБА_2 користувалася кредитними коштами, зверталася до позивача з метою отримання нової картки та жодного разу не порушувала питання щодо закриття рахунку.

Позов було подано до поштового відділення для відправки до Дружківського міського суду Донецької області 17 жовтня 2017 року, тобто до спливу строку позовної давності.

Суд дійшов висновку, що Банк пред'явив позов до суду 17 жовтня 2017 року, не порушивши строку позовної давності. Позиція суду грунтується на наступному.

Як зазначено в правовій позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 12 листопада 2014 року під час розгляду справи №6-167цс14 пролонгація договору передбачає продовження строку дії договору після виконання сторонами його умов і переукладання договору на тих самих умовах, на яких він був укладений.

В правовій позиції Верховного Суду України, яка висловлена в постанові від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14 відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності ( ст.. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки ( ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Враховуючи, що строк дії картки ОСОБА_2 № 124659 до 30 лютого 2016 року, а в суд позивач звернувся 14 жовтня 2017 року, він не пропустив строк позовної давності для захисту порушеного права.

Окрім цього, як вбачається з наданого позивачем та не спростованого відповідачем розрахунку заборгованості за договором б/н від 09.01.2009 року, 07 лютого 2015 року банком було здійснено списання з депозиту "Копілка" за картою відповідача в сумі 1,43 грн. (а.с. 4-7,223-224). Відповідно до ст. 264 ЦК України позовна давність переривається, у тому числі у разі вчинення особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Згідно заяви від 09 січня 2009 року ОСОБА_1 особистим підписом підтвердила своє ознайомлення з Умовами надання споживчого кредиту та згоду на те, що дана заява разом з запропонованими банком Умовами і тарифами складає кредитно-заставний договір.

Згідно п. 5.6 Умов позичальник доручає банку списувати кошти з усіх поточних рахунків у валюті кредиту та у валюті, відмінної від валюти кредиту при наявності на них необхідної суми коштів, не наданих у кредит, у межах сум, які підлягають сплаті банку за заявою та цими умовами при настанні строків встановленого законодавством порядку. Списання коштів здійснюється відповідно до встановленого законодавством порядку.

Відповідно до ст. 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом або договором між банком і клієнтом.

Згідно з п. 6.5 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22, якщо кредитором за договором є банк, що обслуговує платника, та право цього банку на здійснення договірного списання передбачається в договорі банківського рахунку або іншому договорі про надання банківських послуг. Договір може містити інформацію, яка потрібна банку для списання ним коштів з рахунку платника.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Під час розгляду справи встановлено, що відповідач згідно умов договору на які вона погодилася, надала банку право списувати кошти з усіх її поточних рахунків при настанні строків платежів, що і здійснювалось банком з дотриманням вимог чинного законодавства.

З матеріалів справи вибачається, а саме виписки з карткового рахунку, що за весь період користування кредитними коштами банком відбулося списання коштів для погашення кредитної заборгованості. Останнє списання відбулося 07.02.2015 року з чим погодився відповідач, яка не ставить питання щодо визнання такий дій позивача неправомірними.

Отже, суд дійшов висновку, що строк позовної давності не сплинув.

Що стосується розміру заборгованості за кредитним договором. Враховуючи, що звернення банку до суду мало місце 14 жовтня 2017 року, для розрахунку розміру заборгованості необхідно прийняти відомості про наявність заборгованості за кредитним договором з 14 жовтня 2014 року.

Станом на 14 жовтня 2014 року сальдо поточної заборгованості ОСОБА_2 за тілом кредиту дорівнювало 6811,14 грн., сальдо простроченої заборгованості за кредитом 102,87 грн.

Вказаний факт підтверджений розрахунком заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором, який міститься на аркуші справи 6. Вказаний розрахунок ОСОБА_2 та її представником не спростований.

Як видно з цього ж розрахунку останній платіж здійснено відповідачем 11 серпня 2014 року. Банк на цю дату застосовував при нарахуванні ОСОБА_2 розміру щомісячного погашення по кредиту процентну ставку - 30,00 % річних.

Станом на 14 жовтня 2014 року банк застосовував до кредитних відносин з ОСОБА_2 проценту ставку вже у розмірі 34,80% річних, яку було змінено банком з 01 вересня 2014 року.

В подальшому вказаний відсоток за користування кредитом збільшувався і періодично дорівнював з 1 квітня 2015 року 43,20%.

Суд вважає, що застосування у спірних правовідносинах підвищеної процентної ставки щодо ОСОБА_2 є неправомірним, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 5.3 Умов та Правил надання банківських послуг, що затверджені наказом від 20 грудня 2007 року №ПR-2007-1247 банк має право провадити зміну Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк повинен не менше як за 7 днів до введення змін проінформувати позичальника, зокрема у виписці по Картрахунку відповідно до п.4.9 цього договору. Якщо протягом 7 днів банк не отримує повідомлення від клієнта про незгоду із змінами, то вважається, що позичальник приймає нові умови.

Відповідно до пункту 4.9 вказаних Умов та Правил банк зобов'язаний не рідше одного разу на місяць способом, вказаним в заяві надавати отримувачу виписки про стан картрахунку та про проведені за останній місяць операцій по Картрахункам шляхом використання функцій СМС повідомлень через комплекс INTERNET-banking (ПРИВАТ 24).

Судом встановлено, що відповідно до наказу ПАТ КБ «ПриватБанк» №906 СП 2014-6915682 від 18 серпня 2014 року з 1 вересня 2014 року актуалізовані тарифи, зокрема по карті «Універсальна»: трати клієнтів з 01.09.2014 року 2.9%, трати клієнтів до1 вересня 2014 року 2.5%. По всім тратам, які здійснені до 1 вересня 2014 року проценти будуть нараховуватися по старій ставці до повного погашення заборгованості по цим тратам. З 1 жовтня 2014 року запроваджується ставку у 3.2% замість 2.5%.

З виписки про картрахунку ОСОБА_2 видно, що вона з 01 вересня 2014 року кредитною карткою не користується, будь-яких грошових витрат, операцій не здійснює. Тому підстави для нарахування Банком їй збільшених процентів за користування кредитом з 01 вересня 2014 року відсутні.

За таких умов суд вважає, що у суду не має підстав для застосування до розрахунку заборгованості ОСОБА_2 по сплаті процентів за користування кредитом підвищеної процентної ставки. Суд має виходити із ставки, що мала місце на час припинення відповідачем виконання умов кредитного договору, тобто з 30% річних, або 2.5% на місяць.

Судом встановлено, що останній платіж здійснено відповідачем ОСОБА_2 11 серпня 2014 року в сумі 700 грн. та 07 лютого 2015 року банком було здійснено списання з депозиту "Копілка" за картою відповідача в сумі 1,43 грн. (а.с. 223-224).

Щоденний обов'язковий платіж по процентам, які належать до сплати відповідачем ОСОБА_2 складає: (6811,14 грн. +102,87 грн.) х 30 % /365 = 5, 68 грн./день.

За період з 01 вересня 2014 року по 06 лютого 2015 року включно сплинуло 159 дні та заборгованість по процентам за користування кредитом дорівнює:

159 дн. х 5,68 грн. = 903,12 грн.

За період з 08 лютого 2015 року по 30 вересня 2017 року включно сплинуло 1065 дні та заборгованість по процентам за користування кредитом дорівнює:

1065 дн. х 5,68 грн. = 6049,20 грн.

Разом сума боргу по процентам за весь час прострочки складає: 903,12 грн. +6049,20 грн. = 6952,32 грн.

Саме така сума заборгованості за процентами за користування кредитом має бути стягнута з відповідача на користь позивача.

Позивач, звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, просить стягнути заборгованість за штрафами та пенею в загальній сумі 8703,13 грн., але зазначені штрафні санкції нараховані після 14 квітня 2014 року особі, яка зареєстрована у населеному пункті, у якому проводилась антитерористична операція, а тому у такому випадку нарахування штрафів та пені на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами забороняється законом.

Так, згідно із ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року №1669-VII на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Згідно з Переліком населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженим розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р, м. Дружківка Донецької області віднесено до вказаного переліку.

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, отже, на підставі вказаного Закону вона має бути звільнена від сплати штрафних санкцій за вказаним договором кредиту в сумі 8703,13 грн.

Тому, суд вважає, що позов в частині позовних вимог про стягнення штрафних санкцій в сумі 8703,13 грн. задоволенню не підлягає.

Таким чином, оскільки відповідач порушила умови укладеного договору, внаслідок чого заборгованість перед банком за кредитним договором б/н від 09.01.2009 року відповідно до ст. 11 ЦПК України станом на 30.09.2017 року складає 13866,33 грн., з яких: 6914,01 грн. - заборгованість за кредитом, 6952,32 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом.

За наведених підстав та встановлених обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення суми заборгованості за Договором, процентів за користування кредитом підлягають задоволенню на підставі статей 526, 611, 1054 ЦК України.

Таким чином, оскільки, позов задоволено частково, то треба стягнути у примусовому порядку суму заборгованості за кредитом, та заборгованість по процентам за користування кредитом з відповідача в сумі 13866,33 грн.

З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 1600,00 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд, дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості, яка складає 13866,33 гривень. З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у розмірі 233,28 гривень, які підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача ОСОБА_2.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 10-13,76-80, 141, 259, 263-265, 268, 273, 289 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк", що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, поштовий індекс 49094, р/р 3111, МФО 30529, , заборгованості за кредитними договором №б/н від 09.01.2009 року в сумі 13866 (тринадцять тисяч вісімсот шістдесят шість) грн. 33 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом у сумі 6914 грн. 01 коп.; заборгованості по процентам у сумі 6952 грн. 32 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" судовий збір в розмірі 233 (двісті тридцять три) грн. 28 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Дружківський міський суд протягом тридяти днів після проголошення рішення.

В разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст рішення суду складено 19 червня 2018 року.

Суддя: Є. В. Петров