АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1059/18Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 50 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2018 року м. Черкаси

м. Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області у складі колегія суддів судової палати у цивільних справах: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2

за участю секретаря: Попова М.В.

розглянувши у письмовому провадженні в судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_5, ОСОБА_6 на рішення Придніпровського районного суду Черкаської області від 18 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього дитини, що продовжує навчання,

рішення ухвалено під головуванням судді Колоди Л.Д.

повний текст рішення виготовлено 23 квітня 2018 року,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_7 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, мотивуючи свої вимоги тим, що 21 жовтня 1995 року між позивачкою та відповідачем було укладено шлюб. 02 лютого 2008 року шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка за твердженням позивачки проживає з нею та знаходиться на її утриманні.

Рішенням Соснівського районного суду Черкаської області від 18 січня 2012 року стягнуто з ОСОБА_7 аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання їхньої неповнолітньої дитини, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімум для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 18 серпня 2011 року.

В подальшому позивач зареєструвала шлюб із ОСОБА_9 та змінила прізвище з ОСОБА_7 на ОСОБА_9. Також ОСОБА_10 змінила прізвище на ОСОБА_9, що підтверджується свідоцтвом про зміну імені від 27 червня 2015 року, виданого відділом ДРАЦ по Придніпровському району м.Черкаси.

Позивач зазначає, що ОСОБА_8 11 травня 2017 року досягла повноліття та продовжує навчання в 11 класі міської окружної школи 214 м. Гоебберт Роуд Арлінгтон-Хайтс штату Іллінойс США на період 2017-2018 року та перебуває на утриманні позивача, а відповідач добровільно допомогу на утримання дитини не надає. Зокрема за реєстрацію та навчання дитини в даній школі було сплачено 540 доларів США. Також утримання дитини , в звязку з навчанням полягає в забезпеченні її харчуванням та проживанням, яке вона не може забезпечити самостійно.

У звязку з чим просила суд стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 01.06.2017 року та до досягнення дитиною 23 років або до припинення нею навчання.

Рішенням Придніпровського районного суду Черкаської області від 18 квітня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду представник ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу і просила суд, скасувати рішення Придніпровського районного суду Черкаської області від 18 квітня 2018 року і постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що до повноліття дитини відповідач мав фінансову можливість допомагати дитині. Натомість ОСОБА_7 не надав суду доказів того, що в його житті змінилися обставини, що не дозволяють йому надавати матеріальну допомогу дитині. Крім того, суд першої інстанції зробив невідповідність своїх висновків обставинам справи про те, що відсутні належні докази навчання їх дитини в США.

В відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача вважає висновки суду першої інстанції правильними, відповідно до встановлених правовідносин та наданих сторонами доказів, а доводи апеляційної скарги неприйнятними, так як позивачка не довела в суді першої інстанції їх спільне проживання з повнолітньою дочкою та право позивачки на звернення з таким позовом до суду про стягнення аліментів на свою користь на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання.

Відповідно до п. п. 8 п. 1 розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року, ч. 6 ст. 147 та абз. 3 п. 3 розділу ХII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII апеляційний суд Черкаської області діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Черкаського апеляційного суду в апеляційному окрузі.

Пунктом 2 частин 1 статті 176 так ст. 19 ЦПК України даний спір за ціною позову віднесений до категорії малозначних справ.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_5М до ОСОБА_7 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем не надано доказів, які б свідчили про продовження навчання повнолітньою донькою та право матері на звернення з таким позовом до суду, так як повнолітня дитини проживає окремо від батьків.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Встановлено, що між позивачкою ОСОБА_5 та відповідачем ОСОБА_7 було укладено шлюб 21 жовтня 1995 року. 02 лютого 2008 року шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка має постійне проживання та навчається в США.

З свідоцтва про народження вбачається, що ОСОБА_7 є батьком ОСОБА_8

Батько ОСОБА_7, за рішенням суду сплачував аліменти на утримування доньки до досягнення останньою повноліття, в зв'язку з чим аліментні зобов'язання відповідача припинились.

ОСОБА_8 навчалась у Черкаські загальноосвітній школі 1-111 ступенів №22 Черкаської міської ради Черкаської області з 13.01.2014 року (наказ по ЧЗОШ №22 №1 від 13.01.2014 року) закінчила 9 клас та отримала свідоцтво про базову загальну середню освіту ЕР №48336955 та додаток до нього 12 СБ №161396 09.06.2015 року.

ОСОБА_8 атестат про повну загальну середню освіту не отримала у звязку з виїздом на постійне місце проживання до США (наказ по ЧЗОШ №22 №59 від 23.12.2016 року).

Таким чином по досягненню свого повноліття 11.05.2017 року ОСОБА_8 перебувала на постійному місці проживання в США.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Вказана норма закону розповсюджує обов'язок батьків надавати утримання повнолітнім дітям на випадки, коли дитина продовжує навчання та вимагає у зв'язку з цим матеріальної допомоги.

Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів :

1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років;

2) продовження ними навчання.

3) потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі. Навчання дитини має бути її основним заняттям, отже якщо дитина навчається на заочному відділенні і має можливість працювати та заробляти собі на життя, обов'язку батьків утримувати таку дитину не виникає.

4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину.

Вказане кореспондується з положеннями п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», де вказано, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Таким чином, однією із обов'язкових умов надання батьками утримання повнолітнім дочці чи сину є потреба у зазначеній матеріальній допомозі саме у звязку з навчанням, та можливість її надання батьками.

Частиною третьою статті 191 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_7 аліментів свою користь на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, мотивуючи тим, що вона спільно проживає з дочкою.

Разом з тим, матеріалами справи встановлено, що в 2017 році ОСОБА_8 вибула з України на постійне місце проживання в США, а надані позивачкою докази їх спільного проживання з дитиною відносять до набуття дочкою повноліття. Факт перебування ОСОБА_8 на постійному місці проживання в США позивачкою не спростовано.

Оскільки повнолітня дочка ОСОБА_8 має постійне місце проживання в США окремо від місця проживання матері, позивачки по справі ОСОБА_5, то суд першої інстанції прийшов до правильного висновку що мати, повнолітня дитина якої проживає окремо, не має права на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

Крім того факт навчання, потреби в звязку з цим матеріальної допомоги від батька повинні бути підтверджені належними та допустимими доказами, які повинні відповідати міжнародному праву.

Доводи апеляційної скарги не містять обґрунтування спільного проживання позивачки по справі та її повнолітньої дочки після досягнення дитиною повноліття, а тому відсутність права на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання породжує безпідставність інших тверджень апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 258, 367, 369, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів судової палати,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5, адвоката ОСОБА_6, на рішення Придніпровського районного суду Черкаської області від 18 квітня 2018 року залишити без задоволення, а рішення Придніпровського районного суду Черкаської області від 18 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно після її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_2