Справа № 570/549/18
Номер провадження 2/570/744/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2018 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Гнатущенко Ю.В.

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника позивача ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_5 сільської ради Рівненського району про визнання права на проживання та користування квартирою, -

в с т а н о в и в :

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, який обґрунтовують тим, що в 1967 році Рівненським відгодівельним радгоспом (на сьогодні ПСП "Вересневе"), яке було створене у процесі реорганізації колективного сільськогосподарського підприємства "Вересневе", шляхом реорганізації колективного сільськогосподарського підприємства "Вересневе" шляхом приєднання до юридичної особи - ПСП "Вересневе", яке являється правонаступником КСП "Вересневе", яке у свою чергу створено у процесі приватизації шляхом викупу майна трудовим колективом майна Рівненського відгодівельного радгоспу було побудовано будинок №6 по вул. Сагайдачного в с.Вересневе Рівненського району Рівненської області, право на житло в якому отримали його працівники.

Матір позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_6 працювала в Рівненському відгодівельному радгоспі, у зв"язку з чим в 1968 році позивач ОСОБА_2 разом зі своєю сім"єю, а саме: матрір"ю ОСОБА_6, батьком ОСОБА_7 заселились в квартиру №2 за адреосю: вул.Сагайдачного, 6 в с.Вересневе, Рівненського району Рівненської обл.

10.08.1995 року у позивача ОСОБА_2 народився син ОСОБА_3

21.12.1999 року помер батько позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_7, який з 1968 року проживав у вказаній квартирі.

05.12.2012 року померла мати позивача - ОСОБА_6, яка з 1968 року проживала у вказаній квартирі разом з позивачем.

За вказаножю адресою вони з сином постійно проживають, що підтвердужється актами, затвердженими головою ОСОБА_5 сільської ради від03.11.2017 року та 23.01.2018 р.

Однак позивачі зареєструвати своє місце проживання чи оформити право власності на дану квартиру не мають можливості, оскільки 28.11.2017 року позивач ОСОБА_2 і 22.01.2018 р. позивач ОСОБА_3 звернувся до відповідача із заявою про реєстрацію свого місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, яка відмовила , вказавши про відсутність належного документу, який підтвреджує право на житло.

Вказаний восьмиквартирний будинок є неприватизований. Правовставновлюючі документи на квартири у жителів даного будинку відсутні. Згідно даних Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 13.12.2017 р. №107451931, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та у Реєстрі прав власності на нерухоме майно за вказаними параметрами за адресою: АДРЕСА_1, відомості про реєстрацію прав власності відсутні.

Позивачі зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, однак за вказаною адресою не проживають, що підтверджується актами від 03.11.2017 р. та від 17.01.2018 р.

З 1968 року позивач ОСОБА_2 постійно проживає за вказаною адресою, утримує її після смерті батьків, сплачує клмунальні послуги. Разом з ним у даній квартирі проживає і його син позивач ОСОБА_3 Просять визнати за ними право на проживання та користування квартирою №2 за адресою: вул.Сагайдачного, 6, с.Вересневе Рівненського району Рівненської області.

Позивачі та представник позивача ОСОБА_2- адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просять їх задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_5 сільської ради Рівненського району Рівненської області ОСОБА_8 під час підготовчого засідання позовні вимоги визнала. Крім того, до суду подані заяви про розгляд справи у відсутності представника відповідача, та визнання позову від 29.05.2018 р. та 25.06.2018 р.

Вислухавши пояснення позивачів, представника позивача ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_4, показання свідків, дослідивши письмові докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.

В 1967 році Рівненським відгодівельним радгоспом було побудовано будинок №6 по вул. Сагайдачного в с.Вересневе Рівненського району Рівненської області, що сторонами не заперечується.

Як зазначили позивачі та свідки в судовому засіданні, квартира №2 у вказаному будинку була отримана матір"ю позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_6 у зв"язку з її роботою в Рівненському відгодівельному радгоспі, а згодом після реорганізації КСП "Вересневе", що також підтверджується записами з трудової книжки ОСОБА_6

Згідно даних будинкової книги №2 с.Вересневе №1-790 зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_6 був зазначений будинок №6 по вул.Сагайдачного, в с.Вересневе, Рівненського району Рівненської області.

Разом з тим згідно даних особистого рахунку №11 на ОСОБА_9 ОСОБА_10, позивач ОСОБА_11 вказані членами сім"ї.

ОСОБА_10 померла 05.12.2012 р., (свідоцтво про смерть серія І-ГЮ №133747).

Як встановлено судом з пояснень свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , що позивач ОСОБА_2 з 1968 року, а позивач ОСОБА_3М - з 1995 р. ще за життя ОСОБА_6 вселилися разом зі своєю родиною до спірної квартири, як члени сім'ї наймача, і проживають там до цього часу.

Дані обставини також підтверджуються актами від 03.11.2017 р., від 23.01.2018 р., складеними сусідами позивачів ОСОБА_14В, ОСОБА_15, ОСОБА_13, ОСОБА_16, ОСОБА_12

В суді свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_18 підтвердили факт непроживання за місцем реєстрації позивачів.

Позивачі проживають у ІНФОРМАЦІЯ_3 і не проживали за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, про що ствердили в суді свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_18, та свідчать акти від 03.11.2017 р., 17.01.2018 р. мешканців гуртожитку по вул.С.Крушельницької, 39/22 в м.Рівне.

Представник відповідача ОСОБА_5 сільської ради, визнаючи позов, будь-яких даних щодо наявності відомостей про реєстрацію осіб за спірною адресою: АДРЕСА_2, до суду не подали.

Заяви позивачів про реєстрацію місця проживання за адресою: квартира ІНФОРМАЦІЯ_5 були залишена без задоволення, оскільки відсутні документи, що визначають їх право на проживання в спірному житлі.

Відповідно дост. 47 Конституції Україникожен має право на житло.

ОСОБА_17 на повагу до житла гарантує і ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

Статтею 9 ЖК Українивизначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно дост. 1 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Статтею 64 ЖК України передбачено, що члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору.

До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

За приписомст. 65 ЖК Українинаймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985 року роз'яснено, що вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як розяснив Пленум Верховного суду України в п.15 постанови від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сімї наймача приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Відсутність письмової згоди членів сімї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду.

Таким чином, виходячи з того, що позивачі дійсно були членами сім"ї ОСОБА_6, то відповідно до вимог ч.2 ст.64 ЖК України після смерті останньої набули право на користування спірною квартирою як члени сімї наймача. Після смерті ОСОБА_6 позивач продовжує сплачувати комунальні послуги за спірну квартиру, взяв на себе зобов"язання по утриманню квартири та виконанню обовязків, покладених законом на наймача квартири.

Наведене свідчить, що ОСОБА_6, перебуваючи працівником Рівненського відгодівельного радгоспу, а позивачі фактично за згодою останньої вселилися до спірної квартири в будинку, який належав до відомчого жилого фонду, тобто не самовільно.

Так, зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивачів є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст.10, 12, 81, 141, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_5 сільської ради Рівненського району про визнання права на проживання та користування квартирою - задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право на проживання та користування квартирою №2 за адресою: вул.Сагайдачного, 6, с.Вересневе Рівненського району Рівненської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, РНОКПП НОМЕР_1.

Позивач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, РНОКПП НОМЕР_2.

Відповідач ОСОБА_5 сільська рада Рівненський район Рівненська область, 35360, Рівненська область Рівненський район, с.В.Омеляна, .

Суддя Гнатущенко Ю.В.