Номер провадження: 22-ц/785/3564/18
Номер справи місцевого суду: 509/3590/16-ц
Головуючий у першій інстанції Бочаров А. І.
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2018 року м. Одеса

Справа № 509/3590/16-ц

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря - Томашевської К.В.,

учасники справи:

- заступник військового прокурора Одеського гарнізону в інтересах держави, в особі - Міністерства оборони України, квартирно-експлуатаційного відділу міста Одеси,

- треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачів - концерн «Військторгсервіс», Кабінет Міністрів України,

- відповідач - ОСОБА_5,

- треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Молодіжненська сільська рада Овідіопольського району Одеської області, Відділ Держгеокадастру в Овідіопольському районі Одеської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області, ухвалене під головуванням судді Бочарова А.І. о 15 годині 16 хвилин 03 липня 2017 року в смт. Овідіополь Одеської області, у цивільній справі за позовною заявою заступника військового прокурора Одеського гарнізону в інтересах держави, в особі - Міністерства оборони України, квартирно-експлуатаційного відділу міста Одеси, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачів - концерн «Військторгсервіс», Кабінет Міністрів України, до ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Молодіжненська сільська рада Овідіопольського району Одеської області, Відділ Держгеокадастру в Овідіопольському районі Одеської області, про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, повернення земельної ділянки,

встановив:

У вересні 2016 р. заступник військового прокурора Одеського гарнізону в інтересах держави, в особі Міністерства оборони України, квартирно-експлуатаційного відділу міста Одеси (далі - Прокурор) звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить: 1) визнати недійсним державний акт серії НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку, площею - 0,085 га., розташовану по АДРЕСА_1, виданий ОСОБА_5 на підставі рішень Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області № 1121-V від 20.03.2008 р. та № 1266-V від 09.09.2008 р.; 2)зобов'язати ОСОБА_5 повернути за актом прийому-передачі державі, в особі Міністерства оборони України, квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси, земельну ділянку, площею - 0,085 га., кадастровий номер - НОМЕР_2, що розташована по АДРЕСА_1, межі якої визначено у державному акті серії НОМЕР_3.

Прокурор обґрунтовує свої вимоги тим, що відповідно до державного акту на право постійного користування землею серії НОМЕР_4 квартирно-експлуатаційній частині Одеського району у 1986 р. виконавчим комітетом Овідіопольської районної ради народних депутатів Одеської області була надана у постійне та безоплатне користування земельна ділянка, загальною площею - 586,5 га., до складу якої увійшла земельна ділянка, площею - 296,8 га., розташована на території Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області.

На частині вказаної земельної ділянки, за адресою - АДРЕСА_1, розміщуються будівлі і споруди бази відпочинку, закріпленої за державним підприємством Міністерства оборони України «Оздоровчий комплекс «Ювілейний», яке у подальшому відповідно до наказу Міністра оборони України від 25.07.2006 р. №454 було реорганізовано шляхом його приєднання до державного підприємства Міністерства оборони України «Управління торгівлі Південного оперативного командування», правонаступником якого на теперішній час є - Концерн «Військторгсервіс», в особі філії «Одеське управління військової торгівлі».

Відтак, вищевказані землі відносяться за формою власності до державної власності, з цільовим призначенням - землі оборони та перебувають на відповідному обліку в органах квартирно-експлуатаційної служби ЗС України.

Згідно розпорядження Овідіопольської районної державної адміністрації від 11.07.2003 р. № 459 за державним підприємством Міністерства оборони України визнане право власності на будівлі та споруди «ІНФОРМАЦІЯ_1», що знаходяться за адресою - АДРЕСА_1. На підставі вказаного розпорядження 14.07.2003 р. видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно «ІНФОРМАЦІЯ_1» (37 будівель та споруд).

20.03.2008 року Молодіжненською сільською радою прийнято рішення № 1121 -V «Про надання дозволу на підготовку технічної документації по складанню державних актів на право власності безкоштовно громадянам України (згідно додатку) на земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) в с. Молодіжне, Овідіопольський район, Одеської області».

У подальшому рішенням Молодіжненської сільської ради № 1266-V від 09.09.2008 року: 1) затверджено технічну документацію по складанню державних актів на право приватної власності на земельні ділянка, що передаються громадянам України для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд у с. Молодіжне (зокрема за адресою - АДРЕСА_1); 2) передано земельні ділянки, загальною площею - 1,53 га., безкоштовно у власність громадянам України для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель та споруд (присадибні ділянки) у с. Молодіжне (згідно додатку, зокрема громадянину ОСОБА_5); 3) видано державні акти на право власності на землю.

На підставі вищевказаного рішення Молодіжненської сільської ради гр. ОСОБА_5 видано державний акт серії НОМЕР_3 на права власності на земельну ділянку, площею - 0,085 га., розташовану по АДРЕСА_1.

Такий чином, рішенням Молодіжненської сільської ради № 1266-V від 09.09.2001 р. зазначена земельна ділянка, площею - 0,085 га., виведена з державної власності та передана до приватної власності. Змінено її цільове призначення - із земель оборони на землі житлової та громадської забудови.

Кабінет Міністрів України, Міністр оборони Україні відповідну згоду на припинення права користування земельними ділянками, загальною площею - 1,53 га., на яких розташовані об'єкти нерухомого майна «ІНФОРМАЦІЯ_1», її вилучення на користь Молодіжненської сільській раді не надавав. Жодної заяви про добровільну відмову від належного Міністерству оборони України права на в казану земельну ділянку на користь сільської ради або вказаним громадянам не адресував. Зазначена земельна ділянка не могла бути передана до земель приватної чи комунальної власності в силу її приналежності за цільовим призначенням до земель оборони. Держава є власником земель оборони за законом.

Оскільки вилучення Молодіжненською сільською радою спірної земельної ділянки із земель оборони відбулось з порушенням норм законодавства України, земельна ділянка за адресою - АДРЕСА_1 незаконно надана у власність громадянину ОСОБА_5, а державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 підлягає визнанню недійсним.

Рішеннями Молодіжненської сільської ради № 1121-V від 20.03.2008 р. та № 1266-V від 09.09.2008 р. земельна ділянка передана у власність громадянину ОСОБА_5 безоплатно. Відтак, власник має право витребувати земельну ділянку від добросовісного набувача у всіх випадках.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 03.07.2017 р. вищевказаний позов прокурора задоволено у повному обсязі.

Визнано недійсним державний акт серії НОМЕР_3 на право власності на земельну ділянку, площею - 0,085 га., розташовану по АДРЕСА_1, виданий ОСОБА_5 на підставі рішень Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області № 1121-V від 20.03.2008 р. та № 1266-V від 09.09.2008 р..

Зобов'язано ОСОБА_5 повернути за актом прийому-передачі державі, в особі Міністерства оборони України, квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси, земельну ділянку, площею - 0,085 га., кадастровий номер - НОМЕР_2, що розташована по АДРЕСА_1, межі якої визначено у державному акті серії НОМЕР_3.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідно до державного акту на право постійного користування землею серії НОМЕР_4 КЕЧ Одеського району у 1986 р. виконавчим комітетом Овідіопольської районної ради народних депутатів Одеської області була надана у постійне та безоплатне користування земельна ділянка, загальною площею - 586,5 га., до складу якої увійшла земельна ділянка площею - 296,8 га., розташована на території Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області.

На частині вказаної земельної ділянки, за адресою - АДРЕСА_1 розміщуються будівлі та споруди бази відпочинку, закріпленої за державним підприємством Міністерства оборони України «Оздоровчий комплекс «Ювілейний», яке у подальшому відповідно до наказу Міністра оборони України від 25.07.2006 р. № 454 було реорганізовано шляхом його приєднання до державного підприємства Міністерства оборони України «Управління торгівлі Південного оперативного командування», правонаступником якого на теперішній час є - концерн «Військторгсервіс», в особі філії «Одеське управління військової торгівлі».

Згідно розпорядження Овідіопольської районної державної адміністрації від 11.07.2003 р. № 459 за державним підприємством Міністерства оборони України визнано право власності на будівлі та споруди «ІНФОРМАЦІЯ_1», що знаходяться за адресою - АДРЕСА_1. На підставі вказаного розпорядження 14.07.2003 р. видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно «ІНФОРМАЦІЯ_1» (37 будівель та споруд).

25.05.2007 року Молодіжненською сільською радою прийнято рішення № 716-V «Про вилучення із земель Міністерства оборони України КЕЧ Одеського району земельної ділянки, загальною площею - 2,1 га., та зарахування цієї земельної ділянки до земель запасу Молодіжненської сільської ради (у межах с. Молодіжне)».

20.03.2008 року Молодіжненською сільською радою прийнято рішення № 1121 -V «Про надання дозволу на підготовку технічної документації по складанню державних актів на право власності безкоштовно громадянам України (згідно додатку) на земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) в с. Молодіжне, Овідіопольський район, Одеської області».

Рішенням Молодіжненської сільської ради №1266-V від 09.09.2008 року: 1) затверджено технічну документацію по складанню державних актів на право приватної власності на земельні ділянка, що передаються громадянам України для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд у с. Молодіжне (зокрема за адресою - АДРЕСА_1); 2) передано земельні ділянки, загальною площею - 1,53 га., безкоштовно у власність громадян України для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель та споруд (присадибні ділянки) у с. Молодіжне (згідно додатку, зокрема громадянину ОСОБА_5); 3) видано державні акти на право власності на землю.

Згідно листа від 23.04.2007 р. № 661 колишній начальник КЕВ м. Одеси надав дозвіл на вилучення земельних ділянок, загальною площею - 2,10 га., розташованих на землях Молодіжненської сільської ради в АДРЕСА_1, із земель, наданих раніше у постійне користування КЕЧ Одеського району. При цьому колишній начальник КЕВ м. Одеси посилався на лист Міністра оборони України від 23.12.2004 р. № 220/2826, який не міг стати підставою для вилучення зазначеної земельної ділянки, площею - 2,10 га., з огляду на його адресування Овідіопольській державній адміністрації, а не Молодіжненській сільській раді, перебуванням на вказаних землях обєктів нерухомого державного майна. Ні Кабінетом Міністрів України, ні Міністром оборони України безпосередньо, земельна ділянка, площею - 2,10 га., військового містечка № 1 до комунальної власності Молодіжненської сільської ради не передавалась, оскільки існує особливий, передбачений законодавством порядок надання земель оборони у користування із земель, що перебувають у користуванні відповідних військових формувань, обумовлений відповідним статусом цих земель та їх призначенням.

Відтак, державний акт серії ЯЖ №319460 порушує права держави як власника вказаних земель в особі Міністерства оборони України, як належного землекористувача, а тому є незаконним та підлягає визнанню недійним.

Молодіжненська сільська рада не була уповноважена розпоряджатися земельною ділянкою, на якій фактично розташоване державне підприємство, станом на 2007 рік - ДП Міністерства оборони України «Управління торгівлі Південного оперативного командування», Концерн «Військторгсервіс», в особі філії «Одеське управління військової торгівлі».

Таким чином, спірна земельна ділянка, розташована за адресою - АДРЕСА_1 має бути віднесена за цільовим призначенням - до земель оборони, за формою власності - до державної власності.

ння землями оборони, зокрема у звязку із добровільною відмовою від них землекористувача.

Встановлено, що Міністр оборони України, Кабінет Міністрів України відповідну згоду на припинення права користування спірною земельною ділянкою, її вилучення, не надавали. Жодної заяви про добровільну відмову від належного Міністерству оборони України права на вказану земельну ділянку сільській раді або громадянину ОСОБА_5 не адресував.

Враховуючи вимоги п. «в» ч. 4 ст. 84 ЗК України, зазначена земельна ділянка не могла бути передана до земель приватної чи комунальної власності в силу її приналежності за цільовим призначенням до земель оборони. Держава є власником земель оборони за законом.

Рішеннями Молодіжненської сільської ради № 1121-V від 20.03.2008 р. та № 1266-V від 09.09.2008 р. земельна ділянка, площею - 0,085 га., розташована по АДРЕСА_1 передана у власність громадянину ОСОБА_5 безоплатно.

Відтак, у даному випадку необхідно керуватись ч. 3 ст. 388 ЦК України, яка передбачає, що якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках, в звязку з чим позов в цій частині також підлягає задоволенню.

Що стосується заяв відповідача та третьої особи, про відмову у задоволенні позову з підстав пропуску позивачем строку позовної давності, вони задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.

Виходячи з наявних матеріалів справи вбачається що Міністерству оборони України стало відомо про прийняті Молодіжненською сільською радою рішень № 716-V від 25.05.2007 р., № 1121-V від 20.03.2008 р., № 1266-V від 09.09.2008 р. щодо передачі сільській раді земельної ділянки із земель оборони у жовтні 2014 року.

У справі відсутні будь-які документи, з яких можливо було б зробити висновок щодо обізнаності Міністерства оборони України про передачу Молодіжненіській сільській раді земельної ділянки із земель оборони, площею - 2,1 га., в межах с. Молодіжного у 2007 році. За звітністю, яка надавалась КЕВ міста Одеси Міністерству оборони України, інформації про вилучення Молодіжненською сільською радою земельної ділянки, площею - 2,1 га., із земель оборони до земель запасу не надавалось (Т. 1, а. с. 157 - 163).

ОСОБА_5, у поданій через представника ОСОБА_6 апеляційній скарзі, просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

ОСОБА_6, представник ОСОБА_5, вказує на те, що чинними рішеннями господарських судів встановлена законність вибуття спірної земельної ділянки з державної власності. Діючим на час вилучення спірної земельної ділянки не була передбачена конкретна форма надання згоди Міністерства оборони України на вилучення землі, не вимагалося також прийняття окремого рішення Кабінету Міністрів України. Пропущено строк позовної давності.

Представник апелянта у судовому засіданні підтримує викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги.

Прокурор письмового відзиву на апеляційну скаргу не надав. У судовому засіданні прокурор вважав необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення. Рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилався на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Міністерство оборони України, квартирно-експлуатаційний відділ міста Одеси письмових відзивів на апеляційну скаргу не надали. У судовому засіданні їх представники вважали необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення. Рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилалися на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Концерн «Військторгсервіс» Міністерства оборони України у письмових запереченнях на апеляційну скаргу вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення. Рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилається на законність та обґрунтованість рішення суду. Вказує на відсутність згоди Міністра оборони України на вилучення земельної ділянки. Перевищення повноважень сільською радою. Спірна земельна ділянка відноситься до земель рекреаційного призначення, а тому не може передаватися під забудову житловим будинком.

Представник концерну «Військторгсервіс» Міністерства оборони України у судовому засіданні підтримав викладені у письмових заперечення доводи та вимоги.

Представник Кабінету Міністрів України у письмових запереченнях на апеляційну скаргу вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення. Рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилається на законність та обґрунтованість рішення суду. Вказує на порушення порядку вилучення спірної земельної ділянки із земель державної власності.

Представник Кабінету Міністрів України у судовому засіданні підтримав викладені у письмових заперечення доводи та вимоги.

Молодіжненська сільська рада Овідіопольського району Одеської області у письмовому відзиві на апеляційну скаргу вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити. Рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду. Вказує на те, що на спірній земельній ділянці будівлі та споруди розібрані, основні засоби списані. Рішення сільської ради про вилучення спірної земельної ділянки є законним, оскільки земельна ділянка знаходиться в межах населеного пункту. Міністр оборони України листом від 23.12.2004 р. надав згоду на вилучення земельної ділянки, загальною площею - 12,5 га., до складу якої виходить спірна земельна ділянка. Листом КЕЧ Одеського району від 23.04.2007 р. остання не заперечувала проти вилучення земельної ділянки. Таким чином, Міністерству оборони України було відомо про вилучення земельної ділянки принаймні з12.07.2007 р., а тому строк позовної давності сплив.

Молодіжненська сільська рада Овідіопольського району Одеської області у наданій заяві просить справу розглянути за відсутності її представника.

Третя особа - Відділ Держгеокадастру в Овідіопольському районі Одеської області представника у судове засідання не направило. Про дату, час і місце розгляду справи відділ повідомлений належним чином. Причини неявки представника не повідомив. Відзиву/пояснень, заяв та клопотань не надав.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у вирішені спору, думку осіб, які прийняли участь у судовому засіданні про можливість розгляду справи за відсутності інших учасників, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності інших її учасників.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України, чинних на час ухвалення рішення судом першої інстанції, передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України, чинного на час апеляційного перегляду, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене не підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції, на підставі наявних у справі, наданих сторонами і досліджених судом доказів, вірно встановив вищевказані обставини по справі, дійшов правильного вищезазначеного висновку про необхідність задоволення позову. Висновки суду відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального (ст. ст. 20, 77, 78, 84, 116 ЗК України, ст. 6 Закону України «Про розмежування земель державної та комунальної власності», ст. 14 Закону України «Про Збройні Сили України», ст. 1 Закону України «Про використання земель оборони») та процесуального (ст. ст. 11, 60, 61, 179, 213 ЦПК України, які були чинними на час ухвалення рішення судом першої інстанції, ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України) права.

Між сторонами виникли земельні правовідносини щодо набуття права власності на земельну ділянку, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України підставою набуття права власності або права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності є рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, за умови, що такі рішення прийняті у межах їх повноважень та відповідно до закону.

Приписами ч. 3 ст. 78, ч. 1 ст. 84 ЗК України передбачено, що земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності, при цьому у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

Статтею 14 Закону України «Про Збройні Сили України» встановлено, що земля, закріплена за військовими частинами, військовими навчальними закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, є державною власністю, належить їм на праві оперативного управління.

Відповідно до ст. 77 ЗК України, ст. 1 Закону України «Про використання земель оборони» землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України.

Згідно із ст. 20 ЗК України земельні ділянки, що належать до земель оборони, використовуються виключно у відповідності до Закону України «Про використання земель оборони».

Частиною 5 ст. 116 ЗК України, у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що надання у користування земельної ділянки, що перебуває у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з ч. 2 ст. 77, ч. 3 ст. 84 Земельного кодексу України, ст.6 Закону України «Про розмежування земель державної та комунальної власності» (що діяв на момент видачі оскаржуваного державного акту), землі оборони перебувають у державній власності та не можуть передаватись у комунальну власність.

Відповідно до п. 12 Перехідних положень ЗК України, у редакції, чинній на момент видачі оскаржуваного державного акту на право власності на землю, до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, та земель, на яких розташовані державні, в тому числі казенні, підприємства, господарські товариства, у статутних фондах яких державі належать частки (акції, паї), об'єкти незавершеного будівництва та законсервовані об'єкти, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Згідно із ст. 6 Закону України «Про розмежування земель державної та комунальної власності» при розмежуванні земель державної та комунальної власності не можуть передаватися до земель комунальної власності земельні ділянки, на яких розташовані державні, в тому числі казенні, підприємства, господарські товариства, у статутних фондах яких державі належать частки (акції, паї), об'єкти незавершеного будівництва та законсервовані об'єкти.

Оскільки беззаперечно встановлено, що рішення про вилучення спірної земельної ділянки із земель оборони прийнято Молодіжненською сільської радою з перевищенням своїх повноважень, оскільки рішення цього органу може стосуватися тільки земель комунальної власності, висновок суду першої інстанції про задоволення позову прокурора є вірним.

Доводи апеляційної скарги про те, що чинними рішеннями господарських судів встановлена законність вибуття спірної земельної ділянки з державної власності, колегія суддів не приймає до уваги, виходячи з встановлених по справі обставин та складу учасників даної справи.

Доводи апелянта, що діючим на час вилучення спірної земельної ділянки не була передбачена конкретна форма надання згоди Міністерства оборони України на вилучення землі, не вимагалося також прийняття окремого рішення Кабінетом Міністрів України, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони не спростовують висновків суду про те, що ні Кабінет Міністрів, ні Міністерство оборони України не приймало рішення про передачу земель оборони до комунальної власності.

Доводи апелянта щодо необхідності застосування строку позовної давності, колегія суддів не приймає до уваги, виходячи з встановлених по справі обставин про те, що Міністерству оборони України стало відомо про прийняті Молодіжненською сільською радою рішення № 716-V від 25.05.2007 р., № 1121-V від 20.03.2008 р., № 1266-V від 09.09.2008 р. щодо передачі сільській раді земельної ділянки із земель оборони у жовтні 2014 року.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_6, представника ОСОБА_5, є безпідставною, а тому її треба залишити без задоволення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів ОСОБА_6, представника ОСОБА_5, а також для прийняття доводів апеляційної скарги останнього у суду апеляційної інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 03 липня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 25 травня 2018 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе