Постанова

Іменем України

25 червня 2018 року

м. Київ

справа № 702/730/16-ц

провадження № 61-16958 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Головне управління юстиції у Черкаській області,

третя особа - ОСОБА_5, державний реєстратор Монастирищенської районної державної адміністрації,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду Черкаської області у складі колегії суддів: Фетісової Т. Л., Вініченка Б. Б., Бондаренка С. І., від 16 березня 2017 року,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Головного управління юстиції у Черкаській області, третя особа - ОСОБА_5, державний реєстратор Монастирищенської районної державної адміністрації, про визнання незаконною та скасування державної реєстрації.

Позовну заяву мотивовано тим, що вона є власником житлового будинку

АДРЕСА_2 у с. Сатанівка Монастирищенського району Черкаської області. 28 липня 2015 року реєстраційною службою Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області проведена державна реєстрація права власності на цей самий житловий будинок з визначенням частки у розмірі 15/28 за ОСОБА_5 на підставі рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 10 березня 2015 року. Позивач вважає дії реєстраційної служби щодо реєстрації ОСОБА_5 права власності на 15/28 частки будинку незаконними, оскільки на її ім'я вже було зареєстровано право власності на цей будинок обсягом 100%.

Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області у складі судді Діденко Т. І. від 20 грудня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано незаконною та скасовано державну реєстрацію за ОСОБА_5 права власності на 15/28 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 с. Сатанівка Монастирищенського району Черкаської області, проведену реєстраційною службою Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області 28 липня 2015 року, номер запису 10813280. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскаржувану державну реєстрацію проведено з порушенням чинного законодавства, зокрема пункту 1 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якої у державній реєстрації та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяжень.

Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 16 березня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково, рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог скасовано і ухвалено в цій частині нове про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4 В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що судом першої інстанції не було залучено до участі у справі у якості співвідповідача ОСОБА_5, яка на підставі рішення суду є власником 15/28 частин вказаного будинку. Проте суд апеляційної інстанції позбавлений можливості на стадії апеляційного провадження залучати осіб у якості сторін.

У касаційній скарзі, поданій у квітні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції із залишенням в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що вона правильно визначилась із суб'єктним складом учасників справи, розгляд цього спору права ОСОБА_5 не порушує.

Відзив на касаційну скаргу учасники справи до суду не подали.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

13 квітня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_4 є власником житлового будинку АДРЕСА_2 у с. Сатанівка Монастирищенського району Черкаської області. Право власності на вказаний будинок у позивача виникло на підставі договору купівлі-продажу від 02 листопада 2010 року.

10 січня 2012 року Монастирищенське виробниче комунальне підприємство «Черкаське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» провело державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на вказаний будинок, форма власності - приватна, частка - 1/1.

Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області

від 10 березня 2015 року, яке набрало законної сили 26 травня 2015 року, за ОСОБА_5 визнано право власності на 15/28 частин вказаного житлового будинку.

На підставі рішення суду, 28 липня 2015 року за ОСОБА_5 зареєстровано право власності на 15/28 частин будинку АДРЕСА_2 у с. Сатанівка Монастирищенського району Черкаської області.

Відповідно до частини четвертої статті 334 ЦК України якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягає право власності.

Отже , державна реєстрація права власності на нерухоме майно впливає на можливість особи його реалізовувати.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_4 вказувала, що за наявності державної реєстрації її права власності на 1/1 частку будинку, державний реєстратор незаконно провів державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 на 15/28 цього самого будинку, однак не зазначила ОСОБА_5 відповідачем у справі.

За змістом частини другої статті 32 ЦПК України 2004 року участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: предметом спору є спільні права чи обов'язки кількох позивачів або відповідачів; права і обов'язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; предметом спору є однорідні права і обов'язки.

Відповідно до частини першої статті 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

У справі, яка переглядається, суд апеляційної інстанції, встановивши, що до участі у справі в якості співвідповідача не залучено ОСОБА_5, прав та обов'язків якої стосуються позовні вимоги, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову. При цьому, суд апеляційної інстанції правильно виходив із того, що на стадії апеляційного перегляду справи у нього відсутня можливість залучити до участі у справі вказану особу, оскільки по суті справа вирішується судом першої інстанції, а на стадії апеляційного провадження здійснюється лише перевірка законності і обґрунтованості ухваленого судом першої інстанції рішення в межах, встановлених статтею 303 ЦПК України.

За таких обставин, доводи касаційної скарги про належний суб'єктний склад учасників справи є необґрунтованими.

Разом з тим, позивач не позбавлений права звернутися до суду із позовом до належних учасників справи, тому і право на судовий захист, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, не є порушене.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а рішення Апеляційного суду Черкаської області від 16 березня 2017 року - без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Білоконь

Є. В.Синельников

С.Ф. Хопта