Ухвала

29 травня 2018 року

м. Київ

справа № 2-7/11

провадження № 61-26895ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23 травня 2014 року та рішення Апеляційного суду Львівської області від 26 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Релігійної громади Української православної церкви ім. Преподобного Іова Почаївського в м. Дрогобичі, треті особи: Дрогобицька міська рада, Дрогобицьке міське управління Держкомзему України, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2000 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, який уточнив під час розгляду справи, з остаточними вимогами про усунення перешкод у користуванні належною йому на праві власності земельною ділянкою та відшкодування майнової шкоди, завданої йому під час будівництва церкви знищенням земельної ділянки та знесенням належного йому на праві власності будинку з господарськими будівлями, а також знищенням дерев, які росли на ній. Просив стягнути з відповідача 463 412 грн на відшкодування витрат, які він повинен понести згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи для відновлення земельної ділянки і приведення її у придатний для використання за цільовим призначенням стан, та вартість знесеного будинку й витрат, необхідних для його відновлення. Окрім того, просив стягнути з відповідача 10 000 грн вартості зрізаних дерев та відшкодувати завдану протиправними діями відповідача моральну шкоду у розмірі 18 000 грн.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23 травня 2014 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Зобов'язано Релігійну громаду Української Православної церкви ім. Преподобного Іова Почаївського м. Дрогобич розібрати кам'яну стіну по всій довжині ділянки з будинком. Стягнуто з Релігійної громади Української Православної церкви ім. Преподобного Іова Почаївського м. Дрогобич у користь ОСОБА_2 463 412 грн вартості витрат на приведення земельної ділянки до попереднього стану, в якому вона знаходилась до знищення, відповідно до висновку земельно-технічної експертизи. Стягнуто з Релігійної громади Української Православної церкви ім. Преподобного Іова Почаївського м. Дрогобич в користь позивача відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000 грн та витрати на проведення експертиз в розмірі 3 349 грн. В задоволені решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання стягнення з Релігійної громади Української Православної церкви ім. Преподобного Іова Почаївського м. Дрогобич в дохід держави судового збору в розмірі 3 654 грн.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 26 лютого 2015 року апеляційну скаргу Релігійної громади Української Православної церкви ім. Преподобного Іова Почаївського в м. Дрогобичі задоволено частково, рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23 травня 2014 року в частині стягнення з Релігійної громади Української Православної церкви ім. Преподобного Іова Почаївського м. Дрогобич на користь ОСОБА_2 вартості витрат на приведення земельної ділянки до попереднього стану, в якому вона знаходилась до знищення, відповідно до висновку земельно-технічної експертизи, в розмірі 463 412 грн скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення, яким стягнуто з Релігійної громади Української Православної церкви ім. Преподобного Іова Почаївського м. Дрогобич на користь ОСОБА_2 350 526 грн вартості відновлювальних робіт по приведенню належної йому на праві власності земельної ділянки по АДРЕСА_1 у придатний для використання стан. У задоволенні вимоги ОСОБА_2 про відшкодування йому вартості знесеного будинку на земельній ділянці по АДРЕСА_1 - відмовлено. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

13 квітня 2018 року ОСОБА_1, яка не брала участі у справі, звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23 травня 2014 року та рішення Апеляційного суду Львівської області від 26 лютого 2015 року, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Зазначала, що оскаржуваними рішеннями грубо порушуються її права та інтереси як члена релігійної громади Української Православної церкви в м. Дрогобичі, прихожанки храму - кафедрального собору Преподобного Іова Почаївського м. Дрогобича з 1992 року.

Частиною четвертою статті 389 ЦПК України встановлено, що особа, яка не брала участі у справі, якщо суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, має право подати касаційну скаргу на судове рішення лише після його перегляду в апеляційному порядку за її апеляційною скаргою.

Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України передбачено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Ураховуючи, що оскаржуване рішення апеляційного суду було ухвалено за апеляційною скаргою Релігійної громади Української Православної церкви ім. Преподобного Іова Почаївського м. Дрогобич, у той час як з касаційною скаргою до суду звернулася ОСОБА_1, яка не брала участі у справі, то у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

Керуючись пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23 травня 2014 року та рішення Апеляційного суду Львівської області від 26 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Релігійної громади Української православної церкви ім. Преподобного Іова Почаївського в м. Дрогобичі, треті особи: Дрогобицька міська рада, Дрогобицьке міське управління Держкомзему України, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та відшкодування шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ступак