Справа № 570/3879/16-ц
Номер провадження 2/570/85/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2018 року Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Остапчук Л.В.

при секретарі Захарук Г.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рівне

цивільну справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2, залучений як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в :

У зв'язку з тим, що 11 червня 2015 року о 04 год. 30 хв. на 400 км + 800 м автодороги Київ-Одеса під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини водія ОСОБА_2, який, керуючи автомобілем марки "Scania" (державний номерний знак НОМЕР_1), з напівпричепом "Krone"(державний номерний знак НОМЕР_2), перебуваючи в стані перевтоми, заснув за кермом та допустив наїзд на стоячий на правому узбіччі по ходу руху автомобіля транспортний засіб марки "Mercedes" (державний номерний знак НОМЕР_3), який належить на праві власності ОСОБА_1 (позивачці по справі), яким керував ОСОБА_3, було пошкоджено вказані транспортні засоби і автомобілі отримали механічні пошкодження, позивачка звернулася з даним позовом до суду і просить стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду, завдану в результаті ДТП в сумі 11520 гривень, недоотриманий прибуток в сумі 28400 гривень, а також судові витрати по справі.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала. Подала суду письмові пояснення, в яких підтвердила, що дійсно отримала відшкодування від страхової компанії в сумі 21639,66 грн. Проте згідно акту наданих послуг № 1-7 від 17 серпня 2015 року, загальна вартість ремонтних робіт склала 33160 грн. З огляду на це, просить стягнути з відповідача різницю фактично витрачених коштів на ремонт автомобіля і суми страхового відшкодування, яка складає 11520 грн., так як повернута сума страхового відшкодування була визначена незалежною оцінкою транспортних засобів, зробленою страховою компанією, яка має власну систему розрахунку. Крім того, у зв'язку з пошкодженням її автомобіля під час ДТП, він став непридатним для використання в період з 18.06.2015 року по 17.08.2015 року, тому позивачці було завдано збитків у вигляді недоотриманого прибутку за цей період простою автомобіля яка склала 24000 грн., яку просить стягнути з відповідача. Також позивачка зазначила, що з моменту аварії, автомобіль був в неробочому стані та його прийшлось перевозити з м.Одеси до м.Олександрії, на що було витрачено додаткові кошти. Щодо довідки, наданої відділом ДАІ ГУ МВС України в Одеській області, зазначила, що орган ДАІ надав довідку, в якій були зазначені пошкодження, тільки із зовнішнього огляду автомобіля. В останнє судове засідання позивачка не з'явилася, подала суду заяву, в якій зазначила, що вже не раз справа розглядалася в режимі відео-конференції та позивачем і її представником надані усі наявні докази по справі, додаткових пояснень сторона позивачки не має. Враховуючи, що вона і її представник проживають в іншій області і проблематичним для неї і її представника є явка в судове засідання, просить справу розглядати без їх участі, на основі наданих документів. На позовних вимогах наполягає та підтримує їх в повному обсязі. Просила позов задоволити.

Представник позивачки Марченко (прізвище після одруження Ісмайлова) А.В. в судовому засіданні позов підтримала з мотивів, зазначених позивачкою.

Відповідач ОСОБА_2, з'явившись в одне із судових засідань, позов не визнав та просив у позові відмовити повністю, мотивуючи це тим, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки "Scania" (державний номерний знак НОМЕР_1), з напівпричепом "Krone"(державний номерний знак НОМЕР_2), яким він керував була застрахована. Страхова компанія виплатила позивачці страхове відшкодування. В останнє судове засідання відповідач не з'явився, хоча про слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином.

В одне із судових засідань, яке проводилося в режимі відеоконференції, з'явився третя особа ОСОБА_3, який пояснив, що згідно трудового договору працював у позивачки водієм. Підтвердив факт вчинення відповідачем вказаної вище ДТП. Після ДТП автомобіль позивачки перебував в ремонті два місяці.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 11 червня 2015 року о 04 год. 30 хв. на 400 км + 800 м автодороги Київ-Одеса водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки "Scania" (державний номерний знак НОМЕР_1), з напівпричепом "Krone"(державний номерний знак НОМЕР_2), перебуваючи в стані перевтоми, заснув за кермом та допустив наїзд на стоячий на правому узбіччі по ходу руху автомобіля транспортний засіб, зокрема автомобіль марки "Mercedes-Benz" (державний номерний знак НОМЕР_3), який належить на праві власності ОСОБА_1 (позивачці по справі), яким керував ОСОБА_3 В результаті даної ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Відповідно до постанови Рівненського районного суду Рівненської області від 16 липня 2015 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП і до нього застосовано адмінстягнення у виді штрафу.

Відповідно до вимог ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, у суду не виникло сумніву, що вказана ДТП сталася з вини відповідача ОСОБА_2

Як вбачається із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СРД № 081645, автомобіль марки "Mercedes-Benz", державний номерний знак НОМЕР_3, 1995 року випуску, зареєстрований за позивачкою ОСОБА_1.

Відповідно до звіту № 06-027 від 05 серпня 2015 року про оцінку вартості матеріальної шкоди, спричиненої в результаті пошкодженого автомобіля марки "Mercedes-Benz"", державний номерний знак НОМЕР_3, 1995 року випуску, матеріальна шкода, спричинена в результаті пошкодження вказаного автомобіля визначена з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу і складає 21856,06 гривень. Вартість відновлювального ремонту автомобіля марки "Mercedes-Benz", державний номерний знак НОМЕР_3, 1995 року випуску, складає 36049,08 гривень.

Страховою компанією "Уніка", де було застраховано цивільну відповідальність автомобіля, яким керував відповідач ОСОБА_2, 25.08.2015 року було відшкодовано позивачці ОСОБА_4 кошти в сумі 21639,66 гривень, як виплата завданої майнової шкоди, внаслідок настання страхового випадку. Позивачка підтвердила факт отримання нею даної страхової суми у повному обсязі.

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 1 ст.1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст.1187 ЦК України).

При цьому, особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (п.6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки").

Відповідно до ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Стаття 1194 ЦК України встановлює, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно абзацу 2 ст.1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Враховуючи те, що згідно незалежної оцінки транспортних засобів, зокрема вказаного вище звіту про оцінку вартості матеріальних збитків, сума матеріального збитку, який спричинено позивачці пошкодженням під час ДТП її автомобіля складає 21856,06 гривень, беручи до уваги те, що Страховою компанією "Уніка" відшкодовано позивачці суму 21639,66 гривень, то суд приходить до висновку про те, що позивачці відшкодовано страховиком матеріальну шкоду у повному обсязі, з огляду на ст.12 Закону України "Про обов'язкове страхування власників наземних транспортних засобів", страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Щодо тверджень позивачки, що звіт про оцінку вартості матеріальних збитків спричинених в результаті пошкодження її автомобіля, який наявний в матеріалах справи, зроблений страховою компанією, в якої є власна система розрахунку, яка визначає страхове відшкодування в залежності від року випуску автомобіля та інших факторів, а довідка відділу ДАІ ГУ МВС України в Одеській області видана на основі тільки зовнішнього огляду автомобіля, а тому дані документи не відповідають дійсним розмірам заподіяних збитків, а реальні збитки визначені при ремонті автомобіля та підтверджуються актом наданих послуг № 1-7 від 17 серпня 2015 року, згідно якого загальна вартість виконаних робіт становить 33160,00 гривень, суд не може прийняти до уваги, оскільки позивачка на підтвердження цього не надала відповідних доказів, і не погодившись з наданим звітом, маючи можливість замовити експертизу незалежного експерта для визначення реальних збитків, не зробила цього. Ні вона, ні її представник навіть не заявили відповідного клопотання в суді, а в судовому засіданні в режимі відеоконференції повідомили суд, що ними надано всі наявні докази. У наданому ж акті виконаних робіт немає підтверджень того, що ремонт виконаний тільки тих деталей, які дістали пошкодження внаслідок ДТП, тому такий акт не може бути належним доказом.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що матеріальна шкода відшкодована позивачці в повному обсязі страховою компанією.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Виходячи із вимог вказаної статті ЦПК України, суд не має підстав для стягнення грошових коштів у сумі 11520 гривень у відшкодування завданої матеріальної шкоди, оскільки матеріальна шкода їй відшкодована. Вказана сума може становити різницю між сумою затрат на виконання ремонту автомобіля і визначеною у звіті сумою матеріальної шкоди, але позивачка в позові не ставить такої вимоги, а кваліфікує цю суму як матеріальну шкоду.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачки недоотриманого нею прибутку в сумі 28400 гривень, суд вважає, що дана вимога також не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.2 ст.22 ЦК України збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Із змісту даної статті вбачається, що збитком є упущена вигода. Недоотриманий прибуток не виділено у цій статті як збиток.

Якщо недоотриманий прибуток вважати упущеною вигодою, то згідно свідоцтва платника єдиного податку серія А № 642731, виданого Олександрійською ОДПІ Кіровоградської області ДПС суб'єкту господарювання ОСОБА_1 вбачається, що ФОП ОСОБА_1П перебуває на спрощеній системі оподаткування, а саме, друга група єдиного податку з 15 травня 2012 року та згідно коду виду економічної діяльності, здійснює такі види діяльності: виробництво інших меблів, виробництво кухонних меблів, роздрібна торгівля меблями. З 06 червня 2013 року додано ще один вид діяльності - вантажний автомобільний транспорт. З 01 жовтня 2013 року ФОП ОСОБА_1 було змінено групу єдиного податку з другої на третю, зі ставкою податку 5% від доходу.

В довідці № 3032/10/17-00 від 25 серпня 2015 року зазначено, що згідно поданої декларації, за період 01.01.2015 року по 30.06.2015 року, ФОП ОСОБА_1 отримала валовий дохід в сумі 41350 гривень (в тому числі за другий квартал 2015 року - 28400,00 гривень). Проте в цій довідці не зазначено, який саме валовий дохід отримано від діяльності вантажного автомобільного транспорту, так як до декларації вноситься загальна сума доходу, не розбиваючи її по КВЕДам, визначити дохід отриманий саме від вантажного автомобільного транспорту можливо тільки при наявності підтверджуючих первинних документів, а сума, зазначена в довідці відображає валовий дохід за всіма видами діяльності, які здійснюються суб'єктом господарювання.

Крім того, неналежним для суду є розрахунок недоотриманого доходу, в якому позивачка зазначає, посилаючись на довідку № 3032/10/17-00 від 25 серпня 2015 року, що вона отримала дохід за період з 01.01.2015 року по 30.06.2015 року в сумі 41325,00 гривень, в тому числі за другий квартал 2015 року сума доходу склала 28400,00 гривень.

Враховуючи, що в другому кварталі позивачка здійснювала діяльність лише до 11 червня 2015 року (день ДТП), в зв'язку з тим, що автомобіль внаслідок ДТП став непридатним для використання, виходячи з того, що дохід був отриманий за цей період в сумі 28000,00 гривень, вона вирахувала, що в день орієнтовний дохід складає 400 гривень. Проте виходячи з даних довідки, дохід за повний перший квартал 2015 року складає 12950,00 гривень (41350,00 гривень - 28400,00 гривень), по аналогії розрахунку позивачки, приблизний дохід в день складає 144,00 гривні, тобто даного виду розрахунок потребує уточнення і доведення відповідними доказами, чого позивачка чи її представник не зробили і не надали суду відповідних доказів.

Також є незрозумілим чому позивачка просить стягнути як недоотриманий нею прибуток 28400 грн., тоді як відповідно до вказаної довідки, згідно поданої нею декларації цю суму становитьт саме отриманий нею валовий дохід.

Судом не оспорюється той факт, що доставка пошкодженого автомобіля з м.Одеси, до м.Олександрія потребував певних затрат, проте їх підтвердження, в якій саме сумі були понесені такі витрати позивачкою суду не надано.

Оцінюючи всі вище наведені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що у позові слід відмовити повністю за безпідставністю та недоведеністю позовних вимог.

Крім того, суд звертає увагу на той факт, що в тесті позовної заяви позивачкою зазначено, що внаслідок ДТП їй заподіяно і моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку з ушкодженням власності - автомобіля та неможливості протягом тривалого часу користуватися автомобілем за його призначенням, порушенням її нормальних життєвих зв'язків, певним ударом її престижу та розмір відшкодування моральної шкоди визначено нею у 2500,00 гривень, проте в прохальній частині позовної заяви, дана вимога не ставиться, через що вимога про стягнення моральної шкоди з відповідача на користь позивачки не розглядалася судом.

Також судом взято до уваги вимогу позивачки про стягнення на її користь судових витрат в сумі 487,20 гривень (не підтверджено відповідними доказами), а по факту понесені судові витрати згідно квитанції № 50 від 13 липня 2016 року складають суму 551,20 гривень, проте згідно п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, у разі відмови у позові покладаються на позивача.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що позов є необґрунтованим, не доведеним належними доказами, а тому до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст.13, 76-80, 82, 141, 263-265, 273, 354 ЦПК України, ст.ст.22, 23, 1166, 1187, 1188, 1192, 1194 Цивільного кодексу України, Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2, залучений як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - відмовити за його безпідставністю і недоведеністю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд Рівненської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Остапчук Л.В.

Повний текст рішення суду виготовлено 02.05.2018 року