Справа № 530/428/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

21.06.2018 року місто Зіньків

Зіньківський районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Дем'янченка С.М., секретарі Тараненко Т.І. розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в місті Зіньків Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лютенсько-Будищанської сільської ради Зіньківського району Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,-

в с т а н о в и в:

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_3, двоюрідний брат позивача. На день смерті ОСОБА_3 проживав в АДРЕСА_1. При житті ОСОБА_3 мав на праві власності земельну частку (пай), яка належала йому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія НОМЕР_1 від 09.12.1996 року. Спадкоємцем за законом після його смерті є позивач, інших спадкоємців ні за заповітом, ні за законом не має. Позивач прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління і володіння спадковим майном. При наявності таких обставин та відсутності спору, позивач не може одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину, на належну його брату земельну ділянку, оскільки оригінал сертифікату на право на земельну ділянку при житті ОСОБА_3 був втрачений, крім цього відсутні документи що підтверджують родинні відносини між померлим та позивачем ОСОБА_1 В зв'язку з вище викладеним ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду і просив суд ухвалити рішення, яким встановити факт того, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 є його двоюрідним братом та просив визнати право власності на земельну ділянку площею 2.99 га (3.44 умовних кадастрових гектари), яка розташована на території Лютенсько -Будищанської сільської ради Зіньківського району Полтавської області і належала померлому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія НОМЕР_1.

Ухвалою суду від 02.04.2018 року відкрито провадження по справі ( а.с.25).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представники за довіреністю ОСОБА_4, ОСОБА_5 підтримали заявлені позовні вимоги в повному обсязі, представник відповідача Лютенсько-Будищанської сільської ради Зіньківського району Полтавської області в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності позов визнав.

Суд, заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 та його представників за довіреністю ОСОБА_4, ОСОБА_5, допитавши свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 дослідивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення з наступних підстав

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року в селі Лютенські Будища Зіньківського району Полтавської області (а.с.14). ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 року в с. Лютенька Гадяцького району Полтавської області і його батьками є ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (а.с.6-7,8). Відповідно до сертифікату на право на земельну частку пай серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 мав право на земельну ділянку площею 3.44 га у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Кірова (а.с.10). ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року в селі Лютенька Гадяцького району Полтавської області ( а.с.13). З повідомлення Гадяцького РВ ДРАЦС від 09.03.2017 року вбачається, що в архіві Гадяцького РВ ДРАЦС ГТУЮ в Полтавській області актового запису про народження на ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 по с. Лютенька Гадяцького району Полтавської області не виявлено (а.с.15). З повідомлення Гадяцького РВ ДРАЦС від 09.03.2017 року вбачається, що в архіві Гадяцького РВ ДРАЦС ГТУЮ в Полтавській області актового запису про народження на ОСОБА_10 1875-1880 роки по с.Лютенька Гадяцького району Полтавської області не виявлено (а.с.16).З повідомлення державного архіву Полтавської області від 13.02.2017 року вбачається , що метричні книги для запису народжених, одружених померлих парафіян церков м-ка Лютенька Гадяцького повіту Полтавської губернії за 1918 рік на зберігання до державного архіву Полтавської області не надходили (а.с.17). Відповідно до довідки про нормативну грошову оцінку земельної ділянки відділу Держгеокадастру у Зіньківському районі Полтавській області від 14.03.2018 року вартість земельної ділянки розміром 3.44 умовних кадастрових гектари на яку мав право ОСОБА_3 відповідно до сертифікату на право на земельну частку пай серії НОМЕР_1 становить 111423 грн. 82 коп. (а.с.22). З довідки Лютенсько-Будищанської сільської ради Зіньківського району Полтавської області від 10.05.2018 року вбачається , що день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 і разом з ним за вищезазначеною адресою проживала та була зареєстрована ОСОБА_11, голова двору, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року ( а.с.40). Як вбачається з повідомлення Зіньківської державної нотаріальної контори Полтавської області від 20.04.2018 року, що після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 спадкова справа не заведена, претензії від кредиторів не надходили (а.с.36). ОСОБА_1 вступив і управління майном після смерті брата ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 а саме: в шестимісячний строк, після його смерті користувався майном померлого, проводив біжучий ремонт будинку, сплачував страхові платежі. Як вбачається з повідомлення Зіньківської державної нотаріальної контори Полтавської області від 05.06.2018 року, що після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_11, заведена спадкова справа № 56/2002 на підставі заяви про прийняття спадщини ОСОБА_12 , якій 14.02.2003 року було видано свідоцтво про право на спадщину, інша інформація відсутня. Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 25.08.2011 року визнано право власності на належний померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 р. ОСОБА_3 і фактично прийнятий у спадок ОСОБА_13 земельну частку (пай) згідно сертифікату на право на земельну частку пай серія НОМЕР_1 за ОСОБА_12 Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 14.02.2012 року рішення Зіньківського районного суд Полтавської області від 25.08.2011 року скасовано. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_12 відмовлено.

За життя ОСОБА_3 належало право на земельну частку (пай), оскільки на його ім'я був виданий і ним отриманий сертифікат на право на земельну частку пай як члену КСП "ім. Кірова" Зіньківського району Полтавської області серії НОМЕР_1 в розмірі 3.44 га в умовних кадастрових гектарах.

Відповідно до ст.315 ч.1 п.6 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документів не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31.03.1995 року, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину або інших спадкових прав.

Дослідивши матеріали справи, допитавши свідків які підтвердили, що ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року та ОСОБА_1 дійсно були двоюрідними братами, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині встановлення факту родинних відносин підлягають до задоволення.

Що стосується позовних вимог в частині визнання права власності на майно після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 то суд виходить з наступного:

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

У зв'язку з тим, що спадкодавець ОСОБА_3 помер в 2001 році застосуванню підлягає Цивільний кодекс УРСР 1963 року.

Відповідно до вказаного кодексу право на спадкування мають особи, визначені у законі.

Згідно зі ст.ст. 529, 530 ЦК УРСР 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Крім того, ст. 531 ЦК УРСР 1963 року до числа спадкоємців за законом відносено непрацездатних осіб, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні зі спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства.

Стаття 535 ЦК УРСР 1963 року передбачала право на обов'язкову частку у спадщині неповнолітніх або непрацездатних дітей спадкодавця (в тому числі усиновлених), а також непрацездатної дружини, батьків (усиновителів) і утриманців померлого, які успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Згідно ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

З огляду на це позивач довів суду що він є двоюрідним братом померлого ОСОБА_3 , ні до першої, ні до другої черг спадкоємців за законом не відноситься, не має права на обов'язкову частку, а також в справі відсутні докази його непрацездатності та перебування на утриманні померлого, а тому він не є спадкоємцем за законом, не має права на спадкування і не міг прийняти спадщину шляхом управління та володіння спадковим майном. Крім цього як вбачається з матеріалів справи на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 і разом з ним за вищезазначеною адресою проживала та була зареєстрована ОСОБА_11, голова двору, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року ( а.с.40), та фактично прийняла спадщину шляхом управління і володіння спадковим майном після смерті останнього, оскільки на час смерті з ним проживала. Як вбачається з повідомлення Зіньківської державної нотаріальної контори від 05.06.2018 року після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_11 заведена спадкова справа № 56/2002 на підставі заяви ОСОБА_12 про прийняття спадщини, якій 14.02.2003 року було видано свідоцтво про право на спадщину.

Встановлено, що спадщина після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року відкрилася в день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року , тобто до 1 липня 2003 року, а значить п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України не підлягає застосуванню.

Таким чином, судом встановлено наступні обставини: позивач є двоюрідним братом померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року спадкодавця ОСОБА_3, позивач не входить до кола спадкоємців за законом, визначених діючим на час відкриття спадщини ЦК УРСР 1963 року, а відтак і прийняти спадщину фактично вступивши в управління або володіння спадковим майном не міг, оскільки цим правом наділені лише спадкоємці, а значить прав на спадкове майно позивач не має, а тому відсутні і підстави для їх захисту.

Отже, оскільки позов в частині визнання права власності необґрунтований, в його задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 524, 529, 549, 560 ЦК України ( в редакції 1963 року), ст.ст. 392,1217,1218, 1223, 1261,1268,1297 ЦК України, ст.ст. 12,13, 81, 210, 258-259, 263-268,294,315,318-319 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Встановити факт, що ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року був двоюрідним братом ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_5.

В частині позовних вимог ОСОБА_1 до Лютенсько-Будищанської сільської ради Зіньківського району Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за на слідками апеляційного перегляду.

Повний текст виготовлено : 21.06.2018 р

Суддя -