Справа № 523/9473/17
Провадження №2/523/2029/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" червня 2018 р.Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Аліна С.С.

при секретарі - Юденко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення,-

Встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просить суд виселити ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1.

Обґрунтовує свої вимоги тим, що вона, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яке видано 14.12.2017 року, реєстровий №281.

Відповідач ОСОБА_2 є сином батька позивачки ОСОБА_1 від другого шлюбу.

Позивачка вказує про те, що відповідач ОСОБА_2 самоправно вселився в квартиру АДРЕСА_1 де проживає по теперішній час.

На протязі тривалого часу позивачка ОСОБА_1 зверталася до відповідача з проханням виселитися з належної їй квартири, однак відповідач ОСОБА_2 відмовляється виселитися в добровільному порядку, у звязку з чим позивачка зверталася із заявою до Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області стосовно неправомірної поведінки відповідача ОСОБА_2

Позивач ОСОБА_1 вказує про те, що відповідач чинити їй перешкоди у користуванні власністю, проживаючи в належній їй в квартирі без правових підстав, у звязку з чим позивачка вимушена звернутися до суду з цим позовом.

В судове засідання позивач та її представник не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача надала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Представник відповідача неодноразово звертався до суду з письмовими заявами про відкладення розгляду справи, у звязку з чим судові засідання неодноразово відкладалися на іншу дату. Відповідачем та представником відповідача не надано жодного доказу на підтвердження поважності причин неможливості явки в судове засідання.

У звязку з викладеним, зі згоди позивача, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача, який був повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280-281 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку, про те, що позовні вимоги є обґрунтованими, є доказаними, тому підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, про те, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яке видано 14.12.2017 року, реєстровий №281 (а.с. 80);

Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ЯК №395808 від 27.03.1968 року, ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_3 (а.с.15);

Судом встановлено про те, що відповідач ОСОБА_2 є сином батька позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_3 від другого шлюбу.

Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 16 червня 2010 року, позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу задоволено.

Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище Михайловська) ОСОБА_5, зареєстрований 30.12.1987року, Заводським відділом РАЦС Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №613 розірвано.

Стягнуто з ОСОБА_3 при видачі свідоцтва про розірвання шлюбу державне мито в доход держави у розмірі 17 гривень, ОСОБА_4 від витрат звільнено (а.с.16-17);

Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 16.06.2010 року, визнано та затверджено мирову угоду, укладену з одного боку ОСОБА_3 з іншого боку ОСОБА_4 за позовом про поділ спільного майна подружжя.

За умовами мирової угоди:

1. Визнано особистою приватною власністю ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_2, яка набута ним під час перебування у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4

2. Визнати особистою приватною власністю ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_3, яка набута нею під час перебування у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3.

3. ОСОБА_3 свідчить про те, що він не претендує на грошові кошти або їх частку, що були сплачені ОСОБА_4 в якості пайового внеску у будівництво житла за договором №3470/345-2 від 06.09.2005року з ТОВ «Консоль ЛТД» на будівництво житлового будинку по вулиці Миколаївська дорога, 1, мікрорайон Лузанівка (перша черга) у м.Одесі під час перебування у шлюбі.

4. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_3 суму судових витрат у розмірі 910 гривень.

Провадження у частині позовних вимог у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя - закрито в звязку з укладанням мирової угоди яка визнана судом (а.с.20-21);

02.11.1936 року помер ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД №494668 (а.с.25,26);

На випадок своєї смерті, ОСОБА_3 залишив заповіт від 03.04.2013 року, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6, відповідно з яким все належне йому майно залишив своєї доньці - ОСОБА_1 (а.с.27,28);

ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яке видано 14.12.2017 року, реєстровий №281 (а.с. 80);

Відповідно до талону-повідомлення №39/4226 від 24.05.2017 року, позивачка ОСОБА_1 зверталася до Суворовського ВП ГУНП в Одеській області щодо неправомірних дій відповідача ОСОБА_2 (а.с.29);

Відповідно до ксерокопії паспорту громадянина України серії КМ №116596, який виданий 22.03.2005 року, відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.38);

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому згідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном.

За ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Звернення позивача до суду із даною позовною заявою про виселення є однією із форм захисту власником своїх прав.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з нормою ст.319 цього Кодексу власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 386 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Судом встановлено, про те, що правових підстав для проживання відповідача ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_2 не має. Крім того, відповідач ОСОБА_2 має інше постійне зареєстроване місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

При таких обставинах, позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 141, 265 ЦПК України, ст.41 Конституції України ст. 16, 319, 346, 383, 386, 391 ЦК України, ст.ст. 109,150 ЖК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН:НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3) до ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН: НОМЕР_2, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5) про виселення - задовольнити.

Виселити ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН: НОМЕР_2, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5) з квартири АДРЕСА_1.

Копію заочного рішення направити сторонам по справі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Рішення складено та підписано 19.06.2018 року.

Суддя Аліна С.С.