Справа № 444/597/18
Провадження № 2/444/584/2018

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2018 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Мікула В. Є.,

секретар судового засідання Реміцька І.П.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 районної державної адміністрації, 3-тя особа : Волицька сільська рада Жовківського району про визнання права на земельну частку (пай),-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, мотивуючи позовні вимоги тим, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 з дня народження.

Зазначає, що в селі Волиця Жовківського району Львівської області проживала і її недалека родичка ОСОБА_3 разом зі своїм сином ОСОБА_4. ОСОБА_4 працював та був членом колективного сільсько-господарського підприємства ТзОВ „Волиця і тому мав право на земельну частку (пай). На підставі розпорядження голови ОСОБА_2 РДА № 352 від 22 травня 2001 р. ОСОБА_4 було видано Сертифікат на право на земельну частку (пай) РН№ 446212 в якому зазначено, що йому належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ТзОВ „Волиця розміром 1,38 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Сертифікат 10 травня 2007 року було зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 3357.

Крім цього зазначає, що ОСОБА_4 помер 23 квітня 2002 року. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно до якого відносилося і його право на земельну частку (пай). Мати ОСОБА_4, як спадкомниця першої черги по закону, як це і передбачено ст. 1261 ЦК України, звернулася до ОСОБА_2 державної нотаріальної контори з заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом. Державний нотаріус ОСОБА_2 державної нотаріальної контори 11 січня 2012 р видав ОСОБА_3, як матері померлого ОСОБА_4, Свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, що складається з права на земельну частку (пай) площею 1,38 га, що перебуває у власності ТзОВ „Волиця Жовківського району Львівської області.

Вказує, що видане Свідоцтво про право на спадщину за законом, як це передбачене ст. 1299 ЦК України підлягало державній реєстрації проте спадкоємниця ОСОБА_3 цих вимог, з невідомих позивач причин, не виконала. ОСОБА_3 після смерті свого сина, як жінка похилого віку і не зовсім здорова, потребувала сторонньої допомоги і нагляду тому позивач, як родичка, стала проживати з нею та вестт спільне господарство.

Крім цього вказує, що за час свого життя, а саме 15 квітня 2003 року, ОСОБА_3 у виконкомі Волицької сільської ради на випадок своєї смерті склала Заповіт на все своє майно на імя позивача. Позивач, як спадкоємниця по заповіту майна померлої ОСОБА_3, звернулася до ОСОБА_2 державної нотаріальної контори про видачу Свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) площею 1.38 га, що розташована на території Волицької сільської ради Жовківського району Львівської області. Однак нотаріальна контора у видачі такого Свідоцтва позивачу відмовила із-за підстав відсутності відповідної відмітки у правовстановлюючому документі, до якого належить Сертифікат РН № 446212, про перехід прав на земельну частку (пай) на імя ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_4.

Крім цього вказує, що ОСОБА_2 РДА , в обовязки якої у відповідності до п. 5 Указу Президента України № 720/95 від 08.08.1995 року „Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям, входить видача сертифікатів на право на земельну частку (пай) також відмовила позивачу у видачі такого Сертифіката на померлу ОСОБА_3

Просить задоволити позов.

Позивач в судове засідання не з»явилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить такі задоволити.

Представник відповідача та третьої особи в судове засідання не з»явились, хоч про час та місце розгляду справи належно повідомлені, що стверджено повідомленням про вручення повістки, однак представником відповідача та третьої особи надіслано листи в яких вказали, що заперечень щодо позовних вимог позивача у них немає. Окрім цього у даних листах просили розгляд справи проводити у відсутності їх представників, а тому суд вважає можливим розгляд справи у їх відсутності.

Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 помер 23 квітня 2002 року. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно до якого відносилося і його право на земельну частку (пай). Мати ОСОБА_4, як спадкомниця першої черги по закону, як це і передбачено ст. 1261 ЦК України, звернулася до ОСОБА_2 державної нотаріальної контори з заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом. Державний нотаріус ОСОБА_2 державної нотаріальної контори 11 січня 2012 р видав ОСОБА_3, як матері померлого ОСОБА_4, Свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, що складається з права на земельну частку (пай) площею 1,38 га, що перебуває у власності ТзОВ „Волиця Жовківського району Львівської області.

Окрім цього з матеріалів справи, вбачається, що 15 квітня 2003 року, ОСОБА_3 у виконкомі Волицької сільської ради на випадок своєї смерті склала Заповіт на все своє майно на імя позивача. Позивач, як спадкоємниця по заповіту майна померлої ОСОБА_3, звернулася до ОСОБА_2 державної нотаріальної контори про видачу Свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) площею 1.38 га, що розташована на території Волицької сільської ради Жовківського району Львівської області. Однак нотаріальна контора у видачі такого Свідоцтва позивачу відмовила із-за підстав відсутності відповідної відмітки у правовстановлюючому документі, до якого належить Сертифікат РН № 446212, про перехід прав на земельну частку (пай) на імя ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_4.

З копії сертифікату, вбачається, що такий видано на імя ОСОБА_4. В сертифікаті зазначено, що йому належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ТзОВ «Волиця» розміром 1,38 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

Згідно ст. 1216-1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, а відтак судом встановлено, що позивачем не може бути предявлено для оформлення спадщини сертифіката на ім'я ОСОБА_4 нового зразка, а тому її позовні вимоги слід задоволити в судовому порядку.

Суд також враховує те, що відповідач ОСОБА_2 РДА не заперечує проти визнання за позивачем права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, дане право ніким не оспорюється, інші спадкоємці з відповідними вимогами не звертались.

За таких обставин суд прийшов до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 є підставними і підлягають до задоволення.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1.

Керуючись ст. 12, 13, 23, 76, 268, 258, 259, 264, 265, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) розміром 1.38 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) вартістю 29 776.61 грн., що знаходиться на теритрії Волицької сільської ради Жовківського району Львівської області в порядку спадкування по заповіту після смерті ОСОБА_3, що настала 19 квітня 2013 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Апеляційного суду Львівської області через Жовківський районний суд Львівської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Мікула В. Є.