Ухвала

22 червня 2018 року

м. Київ

справа № 753/17604/17

провадження № 61-26825ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Крата В. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1, яка підписана представником ОСОБА_2, на постанову Апеляційного суду м. Києва від 26 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася 16 квітня 2018 року через засоби поштового зв'язку до Верховного Суду з касаційною скаргою, яка підписана представником ОСОБА_2, на постанову Апеляційного суду м. Києва від 26 лютого 2018 року.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 1 частини шостої, частини дев'ятої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Ціна позову у справі № 753/17604/17 становить 152 236,00 грн та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тобто справа № 753/17604/17 є малозначною у силу вимог закону.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки викладені у оскаржених рішеннях висновки не узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду України.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність (пункт 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004).

Аналіз змісту касаційної скарги свідчить, що касаційна скарга може стосуватися питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики (підпункт «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України), а тому судове рішення у справі підлягає касаційному оскарженню.

Ухвалою Верховного Суду від 25 травня 2018 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме: для звернення до суду із наведенням інших підстав для поновлення строку на касаційне оскарження. На виконання ухвали Верховного Суду від 25 травня 2018 року особою, яка подала касаційну скаргу, надано до суду клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження із наведенням інших підстав для поновлення строку.

ОСОБА_1 у клопотанні просить поновити строк на касаційне оскарження постанови Апеляційного суду м. Києва від 26 лютого 2018 року. Щодо підстав для поновлення строку на касаційне оскарження вказує, що не була повідомлена про розгляд справи у апеляційному суді. Копія ухвали про відкриття провадження та копія постанови Апеляційного суду м. Києва від 26 лютого 2018 року їй не направлялись, що підтверджується ксерокопіями матеріалів справи, зокрема, копією супровідного листа Апеляційного суду м. Києва від 26 лютого 2018 року про направлення ОСОБА_1 копію оскарженої постанови Апеляційного суду м. Києва від 26 лютого 2018 року за невірною адресою, а саме: АДРЕСА_2, а той час як відповідач ОСОБА_1 зареєстрована та проживає АДРЕСА_1. Оскаржену постанову апеляційного суду отримав представник відповідача ОСОБА_2 21 березня 2018 року у суді першої інстанції, про що свідчить копія його заяви в матеріалах справи від 21 березня 2018 року.

Європейський суд з прав людини вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 3 квітня 2008 року).

У частині другій статті 390 ЦПК України передбачено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Аналіз касаційної скарги та доданих до неї матеріалів свідчить, що строк на касаційне оскарження пропущений з поважних причин. Тому суд, на підставі статті 390 ЦПК України, поновлює його.

Касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України. Наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.

Керуючись статтями 260, 390, 394, 395 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Апеляційного суду м. Києва від 26 лютого 2018 року.

Відкрити касаційне провадження у справі № 753/17604/17.

Витребувати з Дарницького районного суду м. Києва цивільну справу № 753/17604/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, роз'яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 20 липня 2018 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Крат