Справа № 336/5950/17
Пр. № 2/336/326/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2018 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Щасливої О.В.,

розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди, що заподіяно дорожньо-транспортною пригодою.

В заяві зазначив, що 16 грудня 2016 року на автодорозі Харків-Сімферополь в м. Запоріжжі належний позивачеві автомобіль «Оpel Omegа», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, зазнав технічних ушкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з участю транспортних засобів під керуванням сторін. Винним у вчиненні порушень правил безпеки руху, що призвели до настання вказаних наслідків, визнаний відповідач на підставі постанови судді Енергодарського міського суду Запорізької області від 10.05.2017 року, яка набрала законної сили.

Спричинена транспортному засобу позивача шкода відповідно до висновку авто товарознавчого дослідження обчислюється сумою в 82579 грн. 55 коп., вартість дослідження з оцінки шкоди транспортному засобу становить 1650 грн. Вказані суми, як і витрати зі сплати судового збору, що обчислюються сумою в 842 грн. 30 коп., позивач просить присудити йому з відповідача.

Звернення з позовом до позивача як власника джерела підвищеної небезпеки обґрунтовує тим, що приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Іллічівське», яке застрахувало цивільно-правову відповідальність відповідача, позбавлено права укладати договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та його членство в Моторно-транспортному страховому бюро України припинено. Крім вказаних міркувань, вибір володільця джерела підвищеної небезпеки як відповідача в справі продиктований тим, що вказаний страховик не виконує належним чином своїх зобов'язань по договорам страхування, які наявні.

Так як деліктні зобов'язання, що виникають у зв'язку із спричиненням шкоди, та договірні, що існують між страховиком і потерпілим внаслідок дій застрахованої особи, не виключають одне одного, позивач через викладені обставини бажає скористатися правом вибору відповідача, спрямовуючи свої вимоги в русло зобов'язань, що виникають з спричинення шкоди.

У зв'язку з викладеним позивач просить стягнути з відповідача на його користь вказані грошові суми.

Позивач, належним чином повідомлений про дату, час та місце вирішення справи, до суду не з'явився.

Його представник надав суду заяву, яка містить прохання про вирішення справи у його відсутність, задоволення позову, згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи.

За вказаних обставин суд у відповідності до ст. ст. 211, 223 ГПК України знаходить за можливе вирішення справи без участі позивача і його представника.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, до суду не з'явився. Відзиву на позов, заяву про проведення судового розгляду без його участі суду не надав.

За вказаних обставин зі згоди представника позивача, висловленої в його письмовій заяві, суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України вирішує спір при заочному розгляді справи.

З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з таких міркувань.

Судом встановлено, що близько 18 години 30 хвилин 16 грудня 2016 на автодорозі Харків-Сімферополь в м. Запоріжжі сталася дорожньо-транспортна пригода з участю транспортних засобів під керуванням сторін. Винуватість відповідача в порушенні «Правил дорожнього руху України», які перебувають у прямому причинному зв'язку з подією дорожньо-транспортної пригоди, підтверджено висновками постанови судді Енергодарського міського суду Запорізької області від 10.05.2017 року, яка набрала законної сили (а. с. 4). Внаслідок вказаної пригоди автомобіль під керуванням позивача «Оpel Omegа», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, і транспортний засіб, яким керував відповідач, «MAZDA Е 2200», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, зазнали технічних ушкоджень.

Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування).

До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно із ст. 1187 ЦК України шкода, спричинена джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, а із змісту ст. 1188 ЦК України випливає, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, що завдала шкоди, у випадку, коли суми страхового відшкодування буде недостатньо для покриття фактично спричиненої шкоди ( ст. 1194 ЦК України).

З урахуванням наведених міркувань суд доходить висновку, що виключно позивачу належить право вибору особи, до якої належить пред'явити вимогу про стягнення грошових коштів у зв'язку зі шкодою внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка є страховим випадком в сенсі Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Загальні правила відшкодування шкоди встановлені ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, яку спричинено неправомірними діями майну особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що спричинила її.

Як випливає з роз'яснень п. 4 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Обставини спричинення шкоди майну позивача встановлені постановою суду в справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, тому є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій особи в силу ч. 6 ст. 82 ЦПК України.

Згідно із ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

У зв'язку з тим, що внаслідок вчиненого ОСОБА_2 адміністративного правопорушення майно ОСОБА_1 зазнало ушкоджень, а він поніс збитки, що пов'язані з отриманою шкодою і становлять різницю між вартістю автомобіля «Оpel Omegа», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, до та після дорожньо-транспортної пригоди в сумі в 82579 грн. 55 коп., які підтверджені допустимими доказами (а. с. 6-28), суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позову про стягнення з відповідача цих видатків, а також вартості проведення товарознавчого дослідження в сумі 1650 грн., а усього 84229 грн. 55 коп.

Відповідно до правил цивільного процесуального законодавства судовий збір, сплачений позивачем, підлягає присудженню йому з відповідача.

Керуючись ст. ст. 22, 999, 1166, 1167 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 5, 12, 13, 77-81, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, майнову шкоду в сумі 84229 грн. 55 коп., судовий збір в сумі 842 грн. 30 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя О.В. Щаслива