Постанова

Іменем України

23 травня 2018 року

м. Київ

справа № 442/4021/15

провадження № 61-4358св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Хопти С. Ф.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач);

учасники справи:

позивач - комунальне підприємство «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області,

відповідач - ОСОБА_1,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Комунального підприємства «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області на рішення Апеляційного суду Львівської області від 14 грудня 2015 року у складі колегії суддів: Цяцяка Р. П., Зверхановської Л. Д., Шеремети Н. О.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2015 року Комунальне підприємство «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області (далі - КП «Дрогобичводоканал») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

Позовну заяву мотивовано тим, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1. КП «Дрогобичводоканал» надає послуги з постачання питної води за вказаною адресою.

17 квітня 2014 року представниками КП «Дрогобичводоканал» у квартирі АДРЕСА_1 було проведено перевірку, якою встановлено наявність магніту на водомірному вузлі, що призводить до повної зупинки засобу обліку води. Таким чином, було встановлено факт безоблікового водокористування, про що складено акт від 17 квітня 2014 року № ВТ-042.

Протоколом від 13 травня 2014 року № 149 засідання комісії з розгляду акта від 17 квітня 2014 року № ВТ-042 відповдіачу надано термін до 02 червня 2014 року для оплати вартості недонарахованої кількості води у розмірі 6 056 грн 59 коп., однак станом на 01 травня 2015 року відповідач добровільно зазначену суму не сплатила.

Ураховуючи викладене, КП «Дрогобичводоканал» просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за надані послуги з водопостачання у розмірі 6 056 грн 59 коп.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03 липня 2015 року у складі судді Крамаря О. В. позов КП «Дрогобичводоканал» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Дрогобичводоканал» вартість недонарахованої кількості води у розмірі 6 056 грн 59 коп. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідачем порушувалися Правила користування системами централізованого водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджені наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27 червня 2008 року № 190, про що складено акт, а тому порушені права позивача підлягають захисту шляхом стягнення вартості безобліковоговодокористування відповідно до пунктів 3.3., 3.4. вказаних Правил.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 14 грудня 2015 року рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03 липня 2015 року скасовано та у справі ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову КП «Дрогобичводоканал» відмовлено.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що позивач не довів вини відповідача у спричиненні шкоди КП «Дрогобичводоканал». Акт від 17 квітня 2014 року № ВТ-042 представниками КП «Дрогобичводоканал» складено за відсутності відповідача ОСОБА_1 З метою більш детального встановлення всіх обставин справи судом апеляційної інстанції явку представника КП «Дрогобичводоканал» в судове засідання було визнано обов'язковою, однак ця вимога суду КП «Дрогобичводоканал» була проігнорована і представник КП «Дрогобичводоканал» в суд апеляційної інстанції не з'явився.

У лютому 2016 року КП «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржуване судове рішення та справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що 17 квітня 2014 року представниками КП «Дрогобичводоканал» у квартирі АДРЕСА_1 було проведено перевірку, якою встановлено наявність магніту на водомірному вузлі, що призводить до повної зупинки засобу обліку води, тобто було встановлено факт безоблікового водокористування. Акт від 17 квітня 2014 року був складений та підписаний представниками КП «Дрогобичводоканал». Перевірка представниками КП «Дрогобичводоканал» засобів обліку здійснювалася у присутності ОСОБА_2, який є чоловіком відповідача, а також споживачем послуг з постачання холодної води та водовідведення.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту першого розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

29 січня 2018 року справу передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 КП «Дрогобичводоканал» надає послуги з постачання питної води за вказаною адресою на підставі договору, укладеного з ОСОБА_1 24 червня 2009 року(а. с. 9, 10).

Відповідно до пункту 4 розділу 14 зазначеного договору споживач зобов'язаний забезпечити доступ до квартирних засобів обліку води представників виконавця за наявності в них відповідного посвідчення.

Згідно з пунктом 6 розділу 14 зазначеного договору споживач зобов'язаний забезпечувати цілісність квартирних засобів обліку води та не втручатися в їхню роботу.

17 квітня 2014 року представниками КП «Дрогобичводоканал» було проведено перевірку, якою встановлено, що до водоміра (марка КВ - 1,5, заводський номер 295511, пломба Держстандарту - 6.07.09 р.) у квартирі АДРЕСА_1 прикріплено магніт (а. с. 7).

Перевірка представниками КП «Дрогобичводоканал» засобів обліку здійснювалася у присутності ОСОБА_2, який є чоловіком відповідача, а також споживачем послуг з постачання холодної води та водовідведення.

Протоколом від 13 травня 2014 року № 149 засідання комісії з розгляду акта від 17 квітня 2014 року № ВТ-042 ОСОБА_1 надано термін, до 02 червня 2014 року, для оплати вартості недонарахованої кількості води у розмірі 6 056 грн 59 коп., однак станом на 01 травня 2015 року відповідач добровільно зазначену суму не сплатила (а. с. 5).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виробник - суб'єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Частиною 3 статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що комунальні послуги надаються споживачам безперебійно, виключно за винятком часу перерв на: проведення ремонтних і профілактичних робіт виконавцем/виробником за графіком, погодженим з виконавчими органами місцевих рад або місцевими державними адміністраціями згідно з нормативними документами.

Згідно зі статтею 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Відповідно до положень статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», статей 67, 68 ЖК України, пунктів 18, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених «Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» споживачі зобов'язані сплачувати кошти за надані житлово-комунальні послуги.

Відповідно до пункту 3.2. Правил користування системами централізованого водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27 червня 2008 року № 190, водокористування вважається безобліковим, якщо споживач самовільно приєднався до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення або самовільно ними користується. Пунктом 5.18 вказаних Правил визначено, що споживач відповідає за цілісність та збереження засобів обліку, пломб і деталей пломбування, встановлених представниками територіальних органів Держспоживстандарту та виробником в місцях з'єднань засобів обліку, запірної арматури, манометра та іншого обладнання вузла обліку незалежно від місця його розташування. У разі самовільних дій споживач сплачує вартість недонарахованої кількості води згідно з пунктами 3.3., 3.4. зазначених Правил.

Відповідно до статті 12 ЦПК України і частини першої статті 81 ЦПК України 2004 року цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У справі, яка переглядається, суд першої інстанції правильно виходив із того, що відповідачем порушувалися Правила користування системами централізованого водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджені наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27 червня 2008 року № 190, про що складено акт, та, надавши оцінку письмовим доказам, долученим до справи, вважав доведеним наявність вини відповідача у безобліковому водокористуванні.

Відповідно до частини першої статті 413 ЦПК Українисуд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права та на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, а тому це рішення на підставі статті 413 ЦПК України необхідно залишити в силі, а рішення апеляційного суду - скасувати.

Керуючись статтями 402, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Комунального підприємства «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області задовольнити частково.

Рішення Апеляційного суду Львівської області від 14 грудня 2015 року скасувати.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03 липня 2015 року залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий С. Ф. Хопта

Судді: О. В. Білоконь

Б. І. Гулько

Є. В.Синельников

Ю. В. Черняк