Справа № 618/367/18
Провадження № 2/618/125/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2018 року Дворічанський районний суд Харківської області у складі: головуючого - судді Гніздилова Ю. М., за участю секретаря судового засідання - Рябенко Л. В., представника позивача - ОСОБА_1, відповідача - ОСОБА_4., розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Дворічна цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів та звільнення від сплати заборгованості по аліментам, -

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 в якому просить змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Дворічанського районного суду Харківської області № 618/127/14-ц від 17 лютого 2014 року на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та звільнити його від сплати заборгованості по аліментам в розмірі 29 489 грн 79 коп. за виконавчим листом №618/127/14 від 06 березня 2014 року виданого 06 березня 2014 року на підставі вищезазначеного рішення суду. Позов мотивований тим, що згідно з рішенням Дворічанського районного суду Харківської області від 17 лютого 2014 року з позивача стягнуто аліменти, на користь ОСОБА_4 на утримання доньки - ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 лютого 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. З моменту винесення вказаного рішення суду та видачі виконавчого листа №618/127/14 від 06 березня 2014 року суттєво змінився матеріальний та сімейний стан позивача, погіршилося здоров'я. Так, він зараз перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою, у якої є малолітня дитина і вони фактично перебувають у нього на утриманні. ОСОБА_2 сплачує аліменти в розмірі 250 грн 00 коп. на утримання іншої доньки, згідно з рішенням Шевченківського районного суду від 09 вересня 2009 року, а також згідно з рішенням Шевченківського районного суду від 14 жовтня 2014 року з нього стягнуто додаткові витрати на лікування доньки в розмірі 370 грн, які ним сплачувалися з 14 жовтня 2014 року до 19 червня 2016 року. Крім того 18 червня 2015 року позивачу було встановлено ІІІ групу інвалідності безстроково, підтвердженням цього є довідка до акта огляду медико - соціальною експертною комісією. Враховуючи вказані обставини, через відсутність офіційного працевлаштування та інвалідність він не має змоги сплачувати нараховані аліменти щомісячно в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав викладених вище.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала просила відмовити у їх задоволенні, оскільки вважає, що позивач має змогу сплачувати аліменти на утримання доньки та виплачувати заборгованість по аліментам.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 12 травня 2011 року, виданого Новомиколаївською сільською радою Шевченківського району Харківської області, ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1, батько - ОСОБА_2, мати - ОСОБА_4.

Рішенням Дворічанського районного суду Харківської області з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 лютого 2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з постановою серії ВП №42606327 від 24 березня 2014 року, заступником начальника відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції Харківської області було відкрите виконавче провадження з виконання виконавчого листа №618/127/14-ц виданого 06 березня 2014 року Дворічанським районним судом Харківської облаті про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання доньки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини заробітку щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 лютого 2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам по виконавчому листу №618/127/14-ц виданого 06 березня 2014 року за період з 06 лютого 2014 року по 28 лютого 2018 року, загальна заборгованість ОСОБА_2 по аліментам станом на 01 березня 2018 року становить 29 489 грн 79 коп. (а. с. 13)

ОСОБА_2 проти розрахунку заборгованості не заперечував, вказавши, що дійсно не завжди мав змогу сплачувати аліменти у повному обсязі.

Позивач на підтвердження того, що він позбавлений можливості в повному обсязі виконувати обов'язок по сплаті аліментів, надав до суду письмові докази які відображають його матеріальний, сімейний стан та стан його здоров'я.

Так, згідно з рішенням Шевченківського районного суду Харківської області справа №2-431/09р від 09 вересня 2009 року, стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_8, аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, в твердій грошовій сумі 250 гривень щомісячно, до її повноліття, починаючи з 14 серпня 2009 року.

Згідно з довідкою Новомиколаївської сільської ради Шевченківського району Харківської області №133 від 12 березня 2018 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1. За даною адресою з 2012 року без реєстрації місця проживання з ним разом фактично проживають та ведуть спільне господарство: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6 - співмешканка, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_7 - дочка співмешканки.

Відповідно до рішення Шевченківського районного суду Харківської області справа №637/830/14-ц від 14 жовтня 2014 року, стягнуто з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4, додаткові витрати на користь ОСОБА_6, на лікування доньки - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 370 гривень щомісячно, починаючи з дня набрання законної сили рішення суд з 24.10.2014 року по 19 червня 2016 року.

Згідно з довідкою до акта огляду медико - соціальною експертною комісією серії 12 ААА №107117 від 18 чернвя 2015 року, ОСОБА_2 встановлено третю групу інвалідності з 21 травня 2015 року, безстроково.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз даної статті СК України свідчить про те, що за позовом платника аліментів суд може зменшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: зміни його матеріального чи сімейного стану; погіршення його здоров'я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Даний перелік обставин, які можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Обов'язок доказування наявності наведених обставин покладається на позивача.

Обгрунтовуючи свої вимоги про зменшення розміру стягуваних аліментів з 1/4 частини заробітку до твердої грошової суми у розмірі 930 грн 00 коп., позивач у якості правової підстави зазначає знаходження у нього на утриманні малолітньої дитини, встановлення йому третьої групи інвалідності, сплату аліментів та додаткових витрат на старшу дитину, що тягне за собою зміну його сімейного стану, погіршення його здоров'я та матеріального стану.

Однак при визначенні розміру аліментів рішенням Дворічанського районного суду Харківської області від 17 лютого 2014 року, з позивача було стягнуто передбачений мінімум аліментів на одну дитину, який, на той період, не міг бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. (ст. 182 СК України в редакція від 04 серпня 2013 року). Отже в задоволенні вимог про зміну розміру аліментів слід відмовити.

Що стосується вимоги ОСОБА_2 про звільнення його від сплати заборгованості по аліментам в розмірі 29 489 грн 79 коп., суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Як свідчать матеріали справи, у якості обставин для звільнити від сплати заборгованості за аліментами, позивач посилається на суттєву зміну його матеріального та сімейного стану, погіршення здоров'я, яке сталося (як зазначено в позовній заяві) «з моменту винесення рішення Дворічанського районного суду Харківської області від 17 лютого 2014 року». Однак аналізуючи письмові докази, які були наданні позивачем, для підтвердження вказаних обставин, суд зазначає, що факт наявності у нього іншої сім'ї в якій є малолітня дитина та наявність обов'язку по сплаті аліментів на старшу дитину позивача у розмірі 250 грн, були наявні ще при розгляді та ухваленні рішення Дворічанським районним судом Харківської області 17 лютого 2014 року, але позивач при розгляді вказаної справи, ці обставини не вказав, позов визнав повністю та не заперечував проти встановленої позивачем суми і способу стягнення з нього аліментів. Крім того, ОСОБА_2 мав право та можливість в будь-який момент після винесення вищезазначеного рішення звернутися до суду з позовною заявою про зміну розміру аліментів, однак цього не зробив, та самостійно допустив виникнення заборгованості по аліментам.

Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до п. 1) ч. 3 ст. 2 ЦПК України, однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є верховенство права.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справ керується принципом верховенства права.

Згідно з ч. ч. 1 4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на які посилалися сторони як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів окремо кожного, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, керуючись принципом верховенства права, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 124, 129 Конституції України, ст. 180, 181, 183, 184, 192 СК України, ст. ст. 2, 4, 5, 10, 11, 12, 13, 76, 81, 82, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, п. 15.5) розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд -

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області через Дворічанський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Повне судове рішення складене - 22 червня 2018 року.

Суддя Ю. М. Гніздилов