Справа №642/1002/18
Провадження №2/642/831/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2018 року Ленінського районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - Шрамко Л.Л.

з участю секретаря - Бондаренко В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,

3-я особа- Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, -

встановив:

Позивачка звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить позбавити останнього батьківських прав відносно дитини -ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 07.09.2012. Від шлюбу мають дитину -ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження. Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова 12 листопада 2015 року шлюб було розірвано. Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 11.09.2015 з відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина на користь ОСОБА_1 Дитина проживає з позивачем, знаходиться на її утриманні. Відповідач офіційно не працює, аліменти не сплачує, не цікавиться життям сина, не приймає участь у вихованні дитини, матеріальної допомоги не надає,що призвело до створення заборгованості по аліментам.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, прохала їх задовольнити. Пояснила, що перебуває у шлюбі з іншим чоловіком, який має намір усиновити дитину.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав, пояснив, що не заперечуючи проти позову, виходить з інтересів дитини, оскільки так буде краще для дитини.

Третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської радитакож про дату та час розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, в судове засідання представник не з'явився, в наданій заяві прохав розглядати справу без їх участі, надано висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_3

Виходячи з положень ст.130 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника третьої особи, та постановити рішення у справі.

Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню на підставі наступного.

Сторони перебували у шлюбі з 07 вересня 2012 р.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2015 р. шлюб між ними було розірвано.

Від шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 від 17.06.2014.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2018 року стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 на користь позивача у розмірі ? частки заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з 21 серпня 2015 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно довідки Ленінського ВДВС ГТУЮ у Харківській області №14340 від 29.05.2017 ОСОБА_1 аліменти згідно виконавчого листа, виданого на виконання рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2018 року про стягнення аліментів, не отримує, нарахована заборгованість станом на 01.02.2018 у розмірі 38388,93 грн.

Позивач працює помічником вихователя у КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №105 ХМР», дитина - ОСОБА_3 мешкає разом з позивачем, знаходиться на її утриманні.

Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради було надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно з довідкою, наданою адміністрацією КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка №7», де ОСОБА_3 перебуває на обліку, до поліклініки дитина звертається у супроводі матері, батько дитини до дільничного педіатра відносно отримання інформації про стан здоров'я сина не звертався.

Згідно акту обстеження умов проживання малолітнього ОСОБА_3 (від 07.05.2018), у дитини наявні всі умови для проживання, його виховання та розвитку.

Згідно до ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.07.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

У відповідності до ст. 164 СК України, батьки або один з них можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей чи зловживають батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на дітей своєю аморальною, антигромадською поведінкою, а також якщо батьки є хронічними алкоголіками чи наркоманами.

Відповідно до Закону України ,,Про охорону дитинства, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей.

Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 4 ст. 206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи вищенаведене та те, що ОСОБА_2 визнав позов ОСОБА_1, визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також враховуючи наявність законних для цього підстав, позовна заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись, ст.ст. 164, 165,166 СК України, ст.ст. 89, 133,141, 206, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, уродженця м. Харкова, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, батьківських прав відносно дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова, шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня оголошення рішення.

Суддя Л.Л. Шрамко