У х в а л а

Іменем України

7 червня 2018 року

м. Київ

справа № 645/5756/16-ц

провадження № 61-34409 ск 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Луспеника Д. Д., Черняк Ю. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову апеляційного суду Харківської області від 29 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», треті особи: ОСОБА_5, публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк», приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Широкова ВікторіяАнатоліївна, про визнання договору іпотеки недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), треті особи: ОСОБА_5, публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі - ПАТ КБ «Акцент-Банк»), приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Широкова В. А., про визнання договору іпотеки недійсним.

Під час розгляду зазначеної справи в суді першої інстанції представник позивача подала заяву про забезпечення позову шляхом: заборони ПАТ КБ «Приватбанк» та ПАТ «Акцент-Банк» вчиняти будь-які дії, направлені на позбавлення у позасудовому порядку права приватної власності ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1, яка є предметом іпотеки, у тому числі шляхом, передбаченого пунктом 27 договору іпотеки, набуття у власність в порядку, визначеному статтею 37 Закону України «Про іпотеку», а також шляхом продажу від імені банку предмета іпотеки будь-якій особі та будь-яким способом, у тому числі на біржі, на підставі договору

купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку»; заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київської, Севастопольської міської, районної, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій; акредитованим суб'єктам; державним реєстраторам прав на нерухоме майно, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження та інше) щодо квартири № АДРЕСА_1, що належить

ОСОБА_4; накласти арешт на квартиру, що знаходиться за адресою:

АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_4

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що існує реальна загроза відчуження банком квартири, що належить позивачу, на користь третіх осіб, оскільки 14 листопада 2016 року та 23 серпня 2017 року ОСОБА_4 отримала повідомлення від ПАТ КБ «Приватбанк» та ПАТ «Акцент-Банк», в яких, посилаючись на договір іпотеки від 4 квітня 2008 року, погрожують вчиненням дій по реєстрації за ними права власності на її квартиру у разі непогашення в тридцяти денний строк заборгованості за кредитним договором від 4 квітня 2008 року.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 5 грудня 2017 року у складі судді Бондарєвої І. В. заяву представника ОСОБА_4 - ОСОБА_7 про забезпечення позову задоволено.

Заборонено ПАТ КБ «ПриватБанк» та ПАТ «Акцент-Банк» вчиняти будь-які дії, направлені на позбавлення у позасудовому порядку права приватної власності ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1, в тому числі вчиняти дії, передбачені пунктом 27 договору іпотеки, укладеного між ОСОБА_4 та ПАТ КБ «ПриватБанк»

від 4 квітня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Широковою В. А. 4 квітня 2008 року, шляхом набуття у власність в порядку, визначеному статтею 37 Закону України «Про іпотеку», а також шляхом продажу від імені банку предмета іпотеки будь-якій особі та будь-яким способом, у тому числі на біржі, на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку».

Заборонено органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київської, Севастопольської міської, районної, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій; акредитованим суб'єктам; державним реєстраторам прав на нерухоме майно, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження та інше) щодо квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_4

Постановою апеляційного суду Харківської області від 29 березня 2018 року у складі колегії суддів: Кіся П. В., Бурлаки І. В., Кружиліної О. А. апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 5 грудня 2017 року скасовано та прийнято нову постанову. У задоволенні заяви представника ОСОБА_4 - ОСОБА_7 про забезпечення позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить постанову апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Перевіривши доводи касаційної скарги, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Із оскаржуваного судового рішення, доданих до скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо його незаконності.

За змістом частини третьої 151 ЦПК України (2004 року) забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову можу утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя стаття 152 ЦПК України (2004 року).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому при виконанні такого рішення.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи ухвалу районного суду та відмовляючи у забезпеченні позову, дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем не доведено, як саме невжиття заходів забезпечення позову зможе у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, що є його процесуальним обов'язком. Крім того, вірно зазначив, що вжиття заходів забезпечення позову, є обмеженням встановлених законом цивільних прав і адміністративних повноважень інших фізичних та юридичних осіб, які можуть бути виправданими лише у тому разі, коли невжиття таких заходів перешкодить виконанню завдань цивільного судочинства.

Також апеляційний суд вірно зазначив, що спір має немайновий характер й вжиття запропонованих заходів забезпечення позову є неспівмірним із вимогами.

Доводи касаційної скарги про те, що апеляційний суд не звернув уваги на те, що підставою звернення позивача до суду із заявою про заборону відчуження майна є ризик втрати квартири, яка є предметом іпотеки, є безпідставні, оскільки іпотека - це одна із форм застави, при якій заставлене нерухоме майно залишається у володінні і користуванні боржника (іпотекодавця), а кредитор лише у випадку невиконання боржником свого зобов'язання отримує право одержати задоволення своїх вимог за рахунок реалізації предмета іпотеки.

Посилання касаційної скарги на те, що апеляційний суд безпідставно прийняв апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк», поновивши процесуальний строк, та відкрив апеляційне провадження, безпідставні, так як це є дискреційним повноваженням апеляційного суду, який вважав, що для цього є підстави.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо: правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», треті особи: ОСОБА_5, публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк», приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Широкова Вікторія Анатоліївна, про визнання договору іпотеки недійснимза касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову апеляційного суду Харківської області від 29 березня 2018 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Б. І. Гулько

Д. Д. Луспеник

Ю. В. Черняк