справа №619/809/18
провадження №2/619/672/18
РІШЕННЯ

іменем України

22 червня 2018 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого - суддіОСОБА_1
за участю:секретаря судового засіданняОСОБА_2

справа №619/809/18

Імя (найменування) сторін та інших учасників справи:

позивач ОСОБА_3,

відповідач ОСОБА_4,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження позов про визнання дійсним договору дарування.

Стислий виклад позиції позивача.

06 березня 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, в якому на підставі ст.ст.220,719 ЦК України просила визнати дійсним договір дарування грошових коштів у сумі 3000 доларів США від 11 вересня 2014 року. В обґрунтування позову позивач вказала, що вона за договором дарування грошових коштів від 11.09.2014 року отримала в дар від свого батька ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 3000 доларів США, що на дату дарування склало 39000 гривень. Гроші буди отримані повністю того ж дня, але ОСОБА_3 відмовилась від посвідчення цього договору у нотаріуса.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

12 березня 2018 року ухвалою судді позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків.

27 березня 2018 року позивач подала до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви.

02 травня 2018 року після отримання інформації про місце проживання (перебування) відповідача було постановлено ухвалу про відкриття провадження та розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, призначено перше судове засідання на 09 год. 00 хв. 22 травня 2018 року. Також запропоновано відповідачеві подати до суду відзив на позов в строк до 15 травня 2018 року. Запропоновано позивачу подати до суду відповідь на відзив у строк до 17 травня 2018 року. Запропоновано відповідачеві подати до суду в строк до 21 травня 2018 року заперечення, в яких викласти свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань і аргументів і мотиви їх визнання або відхилення.

22 травня 2018 року за клопотанням представника позивача розгляд справи відкладено на 21 червня 2018 року.

У судове засідання відповідач ОСОБА_4 не зявився, подав до суду заяву, в якій вказав, що з вимогами позовної заяви згоден, заперечень проти задоволення позову не має, справу просить розглядати у його відсутність.

У судове засідання позивач ОСОБА_3 не зявилася, подала до суду заяву, в якій позов підтримала повністю, просила його задовольнити, справу просила розглядати у її відсутність.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Згідно договору дарування грошових коштів від 11.09.2014 року, який укладено в простій письмовій формі, ОСОБА_4 подарував, а ОСОБА_3 прийняла у дар грошові кошти у сумі 3000 доларів США, що на дату дарування становить 39000 гривень.

Мотиви суду.

Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з наступних мотивів.

Відповідно до ч.5 ст.719 ЦК України договір дарування валютних цінностей на суму, яка перевищує п'ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно п.5 Підрозділу 1. Особливості справляння податку на доходи фізичних осіб ОСОБА_5 Перехідні положення ПК України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

У відповідності до ст.1 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» №15-93 від 19.02.1993 поняття «валютні цінності» включає в себе, зокрема іноземна валюта - іноземні грошові знаки у вигляді банкнотів, казначейських білетів, монет, що перебувають в обігу та є законним платіжним засобом на території відповідної іноземної держави, а також вилучені з обігу або такі, що вилучаються з нього, але підлягають обмінові на грошові знаки, які перебувають в обігу, кошти у грошових одиницях іноземних держав і міжнародних розрахункових (клірингових) одиницях, що перебувають на рахунках або вносяться до банківських та інших фінансових установ за межами України.

Згідно з ч. 3 ст.640 ЦК України, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Отже, враховуючи, що в позові йдеться про договір дарування грошей, що є валютними цінностями, на суму, яка перевищує п'ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, то даний договір повинен був бути нотаріально посвідченим.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.13 постанови від 6 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню. При розгляді таких справ суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. У зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК України.

Відповідно до ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

При цьому, однією з умов застосування ч.2 ст.220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

ОСОБА_3 не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту ухилення від нотаріального посвідчення договору дарування та не довела зазначений факт.

З матеріалів справи вбачається, що фактично спору між сторонами не існує.

На підставі викладеного суд приходить до переконання, що ухилення обдарованої від нотаріального посвідчення договору дарування не є тією обставиною, яка не залежала саме від її - ОСОБА_3 волі.

Можливість нотаріального посвідчення договору не втрачена і на даний час, оскільки сторони не позбавлені права звернутися до нотаріуса для укладення нотаріально посвідченого договору.

Необхідно також вказати, що позивачем не доведено того факту, що відповідач настоював на нотаріальному посвідченні укладеного договору, а ОСОБА_3 дійсно ухилялася від його нотаріального посвідчення.

Також суд відмічає, що сам факт визнання відповідачем пред'явлених до нього позовних вимог, не є правовою підставою для невиконання сторонами вимог ч.5 ст.719 ЦК України і не позбавляє сторони можливості укласти договір дарування грошових коштів із дотримання вимог цієї норми права.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до абз.1 ч.6 ст.259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як пять днів з дня закінчення розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Згідно п.15.5 ч.1 Перехідних положень ОСОБА_5 ХІІІ ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 83, 89, 206, 258, 259, 263-265, 268, 273-279, 351, 352, 354, пунктами 8, 15.5 ч.1 Перехідних положень ОСОБА_5 ХІІІ ЦПК України, суд

ухвалив

У задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_3, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_4, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2 (Ворошилова) №98, РНОКПП НОМЕР_2.

Повне судове рішення складено 27 червня 2018 року.

Суддя Є. А. Болибок