АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/861/18Головуючий по 1 інстанції
Категорія: на ухвалу - ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції - ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2018 року Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів:

головуючого Василенко Л.І.

суддів: Бородійчука В.Г., Нерушак Л.В.

секретаря Анкудінова О.І.

розглянувши у спрощеному провадженні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 квітня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_3 про відстрочення виконання рішення суду у цивільній справі за позовом Акціонерного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі Київської міської філії до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки,:

в с т а н о в и в :

15 березня 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про відстрочення виконання рішення суду у цивільній справі за позовом Акціонерного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі Київської міської філії до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Обґрунтовуючи скаргу зазначила, що постановою старшого державного виконавця Придніпровського відділу ДВС ЧМУЮ ОСОБА_5 від 13.07.2010 року відкрите виконавче провадження по стягненню з ОСОБА_3 на користь АКБ «Укрсоцбанк» боргу в сумі 798 974,64 грн.

В ході здійснення виконавчого провадження було описане та арештоване іпотечне майно, що належить на праві власності позивачу та знаходиться за адресою м. Черкаси бул. Шевченка, 367/1, кв. 106 .

Дане майно було оцінене в ході виконавчого провадження та згідно висновку оцінювача ФОП ОСОБА_6 від 29.08.2017 року, ринкова вартість складає 558 600 грн. або за курсом НБУ 21 888,71 у.е.

Вказує, що 07.06.2014 року набув чинності Закон України «Про мараторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії вищевказаного закону не підлягають виконанню.

У даному випадку ОСОБА_3 зареєстрована та проживає у даній квартирі, загальною площею 61 кв.м. , іншого житлового приміщення за нею не зареєстровано.

Отже, спірна квартира є предметом іпотеки за споживчим кредитом, виданим в іноземній валюті, є постійним місцем проживання, іншого житла у заявниці немає, а тому на час дії ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» примусова реалізація квартири в порядку виконавчого провадження виключається.

Просила суд відстрочити виконання рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_3 на користь АКБ «Укрсоцбанк» боргу в сумі 798 974 грн. на час дії ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», № 1304-VII.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 квітня 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_3 про відстрочення виконання рішення суду відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що примусове виконання рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру № 106, бул. Шевченка, 367/1 в м. Черкаси, органами державної виконавчої служби не здійснювалося та на даний час не здійснюється, а відтак відсутні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим в контексті статті 435 ЦПК України, що в свою чергу виключає можливість відстрочення виконання рішення суду в порядку передбаченому цією статтею.

В апеляційній скарзі, поданій 26 квітня 2018 року, ОСОБА_3, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою задовольнити заву про відстрочення виконання рішення суду на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд дійшов помилкового висновку, проте що зазначене рішення суду не підлягає виконанню лише в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, на час дії ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Крім того, скаржник навів обставини зазначені у заяви про відстрочення виконання рішення суду.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення із наступних підстав.

Судом встановлено, що 11 листопада 2009 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі Київської міської філії звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с. 1 3).

Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 квітня 2010 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі Київської міської філії заборгованість за договором про кредиту № 899/06-034-266-1 від 13.05.2008 року в сумі 797 154,64 грн., 1 700 грн. державного мита та 120 грн. витрат на ІТЗ проведення судового процесу, сплачених позивачем при подачі позову до суду, а всього 798 974,64 грн.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № ІД 899/06-034-266-1 від 13.05.2008, а саме: на квартиру № 106 по бул. Шевченка, 367/1 в м. Черкаси, що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 для задоволення грошових вимог АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі Київської міської філії «Укрсоцбанк за договором кредиту № 899/06-034-266-1 від 13.05.2008 року шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження (а.с. 47, 49).

Приведене рішення набрало законної сили.

13 липня 2010 року постановою старшого державного виконавця Придніпровського відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження ВП № 20275777 з виконання виконавчого листа № 2-734 виданого 10.05.2010 року Придніпровським районним судом м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_3 на користь АКБ «Украсоцбанк» боргу в сумі 798974,64 грн. Даною постановою накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_3 (а.с. 63).

Відповідно до висновку оцінювача про вартість майна від 29.08.2017 року, ринкова вартість майна складає 558 600 грн., або за курсом НБУ 21 888,71 у.е. (а.с. 62).

Судом встановлено, що на даний час рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.04.2010 року не виконано.

ПАТ «Укрсоцбанк» предявляв до виконання виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 на користь АКБ «Укрсоцбанк» в особі Київської міської філії заборгованості за договором про кредиту № 899/06-034-266-1 від 13.05.2008 року в сумі 798 974 грн. 64 коп.

Виконавчий лист щодо звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № ІД 899/06-034-266-1 від 13.05.2008, а саме: на квартиру № 106 по бул. Шевченка, 367/1 в м. Черкаси, що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби не предявлявся.

15 березня 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про відстрочення виконання рішення суду про стягнення боргу з неї на користь АКБ «Укрсоцбанк» в сумі 798 974, 64 грн. на час дії ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (а.с. 59 61).

Звертаючись з заявою, ОСОБА_3 посилається на те, що квартира № 106 по бул. Шевченка, 367/1 в м. Черкаси є предметом іпотеки за споживчим кредитом, виданим в іноземній валюті, є її постійним місцем проживання, іншого житла вона немає, а тому на час дії ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який набув чинності 07 червня 2014 року примусова реалізація квартири в порядку виконавчого провадження виключається.

До заяви про відстрочення виконання рішення суду ОСОБА_3, у підтвердження вимог викладених в ній, додано фотокопію паспорта громадянина України, яка містить відомості щодо місця реєстрації заявника. Зокрема, з 13.05.2009 року по 05.03.2018 року ОСОБА_3 була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1. З 06.03.2018 року ОСОБА_3 є зареєстрованою у квартирі № 106 по бул. Шевченка, 367/1 в м. Черкаси (а.с.67, 68).

Із матеріалів справи вбачається, а саме з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.03.2018 року, що у власності ОСОБА_3 іншого нерухомого житлового майна, крім квартири № 106, бул. Шевченка 367/1 в м. Черкаси, не має.

Крім того, з вказаної довідки також вбачається, що зазначена квартира з 13.05.2008 року перебуває під обтяженням, підстава обтяження договір іпотеки від 13.05.2008 року, тип обтяження іпотека, іпотекодержатель АКБ СР «Укрсоцбанк».(а.с. 69-70).

Відповідно до статті 435 ЦПК України, в редакції чинній на час звернення заявника до суду, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, зокрема може відстрочити або розстрочити виконання рішення. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. При відстроченні або розстроченні виконання судового рішення суд може вжити заходів щодо забезпечення позову.

Аналогічне положення міститься у частині 1 статті 33 Закону України «Про виконавче провадження».

7 червня 2014 року набув чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

У відповідності до пункту 1 даного Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Поняття мораторій у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України).

Таким чином, установлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусове стягнення на майно (відчуження без згоди власника).

Крім того, згідно з пунктом 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Таким чином вказаний Закон не зупиняє дії решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, а є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію цього Закону на період його чинності.

Суд першої інстанції на підставі належним чином зясованих доказів, поданих заявником та іншими зацікавленими особами, враховуючи конкретні обставини справи, те що на виконанні Придніпровського ВДВС Черкаського МУЮ перебуває виконавче провадження ВП № 20275777 з виконання виконавчого листа № 2-734 від 10.05.2010 про стягнення з ОСОБА_3 на користь АКБ «Украсоцбанк» боргу в сумі 798 974,64 грн., те що примусове виконання заочного рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 квітня 2010 року в частині звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру № 106 по бул. Шевченка, 367/1 в м. Черкаси органами ДВС не здійснювалося та на даний час не здійснюється, у звязку з чим відсутні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим в контексті ст. 435 ЦПК України, дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для відстрочення виконання рішення суду в тій частині, яка перебуває на виконанні.

При цьому, суд першої інстанції правомірно виходив і з того, що з набранням чинності Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» кожен зобовязаний його неухильно дотримуватись, отже прийняття судового рішення, з метою забезпечення виконання Закону чинним законодавством не вимагається.

Крім того, слід враховувати і те, що виконання рішення суду про стягнення заборгованості має виконуватись за рахунок усього майна, що належить боржникові.

Не узгоджується з вимогами законодавства і вимога, викладена в заяві та в апеляційній скарзі, щодо відстрочення виконання судового рішення на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки стаття 435 ЦПК України визначає, що, зокрема відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Доводи апеляційної скарги з посиланням на Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року, а саме на те, що квартира є предметом іпотеки за споживчим кредитом, виданим в іноземній валюті, є постійним місцем проживання ОСОБА_3, іншого житла у неї немає, а тому на час дії даного Закону примусова реалізація квартири в порядку виконавчого провадження виключається, у звязку з чим примусове виконання рішення суду про стягнення з заявника на користь банку боргу в сумі 798 974,64 грн. підлягає відстроченню, є безпідставними.

У відповідності до статті першої Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Отже суд першої інстанції дійшов вірного висновку про, що кожен, зокрема і державний виконавець, зобовязаний неухильно дотримуватись Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», на який як на підставу відстрочення виконання рішення суду послалась заявник, і для цього не потрібне прийняття судового рішення, з метою забезпечення його виконання.

Щодо посилання на те, що суд першої інстанції проігнорував практику Верховного Суду України, зокрема постанови від 27 травня 2015 року (№ 6 58цсм 15, від 09 вересня 2015 року (№ 6 483цс) то дане твердження є помилковим, так як приведені постанови стосувалися розгляду ВССУ справ по суті щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, в яких мало місце неоднакове застосування даним судом статті 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Опис та арешт всього майна боржника ОСОБА_3, зокрема і спірної квартири, яка є іпотечним майном, проведений згідно до постанови від 13 липня 2010 року старшого державного виконавця Придніпровського відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції про відкриття виконавчого провадження ВП № 20275777 з виконання виконавчого листа № 2-734 виданого 10.05.2010 року Придніпровським районним судом м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_3 на користь АКБ «Украсоцбанк» боргу в сумі 798974,64 грн., не може слугувати підставою для скасування ухвали суду та задоволення заяви ОСОБА_3 з приведених вище підстав.

Таким чином аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, як і про неповне зясування обставин, які мають значення для вирішення даної заяви.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За викладеного колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 квітня 2018 року у даній справі, як постановленої з додержанням норм процесуального права, без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 383, 384 ЦПК України, Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 квітня 2018 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий Л.І. Василенко

Судді В.Г. Бородійчук

ОСОБА_7

Повний текс постанови виготовлено 01 червня 2018 року.