Провадження № 2/234/566/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2018 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Заборського В.О., за участю секретаря судового засідання Сторчай А.Д., позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника третьої особи Козявіної І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального судового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування Краматорської міської ради, про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

15.11.2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав у відношенні доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позовна заява мотивована тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, від якого мають спільну доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб між ними розірвано 23.02.2011 року, донька залишилася проживати разом з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач, після розірвання шлюбу, участі у вихованні та догляду за дитиною не бере, її розвитком не цікавиться, матеріальної допомоги не надає. За період з 31.12.2014 року по 30.06.2017 року, заборгованість відповідача по аліментам складає 59611,25 грн., що свідчить про самоусунення відповідача від виконання батьківських обов'язків.

В судовому засіданні позивач просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та позбавити відповідача батьківських прав, оскільки останній ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що після розірвання шлюбу, між ним та позивачкою склалися неприязні стосунки, вона створювала перешкоди для побачення з донькою, для подолання яких звертався до суду та органу опіки та піклування. Тривалий час він проживав та працював у м. Донецьку, звідки повернувся півтори року тому. Один раз бачив доньку з позивачкою на вулиці, однак та смикнула доньку за руку і вони пішли геть. На теперішній час він проживає у м. Краматорську, пішов працювати, буде сплачувати аліменти та борги по ним, бажає налагодити відносини з донькою, з якою не спілкувався тривалий час.

Представник третьої особи Козявіна І.О., в судове засідання призначене на 11.06.2018 року не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності до якої долучила висновок, згідно якого Орган опіки та піклування вважає недоцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 13.10.2007 року, який розірвано рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 23.02.2011 року. Під час шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_1, у них народилася донька ОСОБА_4, прізвище якої в актовому записі було змінено на ОСОБА_1, згідно рішення Виконавчого комітету Краматорської міської ради від 05.03.2014 року.

Після розлучення між сторонами склалися вкрай неприязні стосунки, існує спір щодо спілкування батька з дитиною, що було предметом розгляду відповідних органів та суду.

Малолітня ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, після розірвання шлюбу між батьками проживає разом із матір'ю ОСОБА_1.

Згідно інформації ЗОШ І-ІІІ ступенів №24 Управління освіти Краматорської міської ради, протягом навчання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у школі батько ОСОБА_2 не брав участі у вихованні дитини, не цікавився її успіхами, не відвідував батьківські збори, виховні заходи за участю доньки, не надавав школі матеріальної допомоги.

Так само, і допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтвердили ті обставини, що відповідач ОСОБА_2 починаючи з 2012 року ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню доньки.

Відповідно до частини другої статті 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав визначений ст. 164 СК України, якою передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

З відповідача ОСОБА_2 рішенням суду стягнуто аліменти на утримання малолітньою доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, заборгованість по яким за період з 31.12.2014 року по 31.12.2017 року становить 67951,25 грн..

Згідно висновку від 05.06.2018 року №01-49/3109, враховуючи інтереси малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, її вік та психологічні особливості, стан здоров'я, відсутність даних, які б негативно характеризували ОСОБА_2, або інформації, яка би свідчила про те, що спілкування батька з донькою буде перешкоджати нормальному розвитку дитини, Органом опіки та піклування Краматорської міської ради визнано недоцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2.

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

За змістом роз'яснень, викладених у пунктах 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов'язків.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем рішення суду першої інстанції про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з народження дочки піклувався про неї, спілкувався та утримував її. Після розлучення з ОСОБА_1, він цікавився дочкою, відвідував її у дитсадку, купував подарунки, гуляв з нею, у зв'язку із перешкодами в спілкуванні з дитиною звертався до відповідних органів та суду. В подальшому він переїхав в інше місто, а після повернення не відвідував дитину, щоб не зашкодити її психіці, оскільки між ним та позивачкою склалися неприязні відносини. Бажає налагодити контакт з донькою і спілкуватися з нею, тому суд вважає, що підстави для позбавлення його батьківських прав відсутні, позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 не буде сприяти позитивному результату у долі дитини, який мав би настати після цього. Позивачкою не надано належних та допустимих доказів винної поведінки відповідача щодо своєї дитини та винятковості даного випадку, яка б свідчила про наявність підстав для застосування до ОСОБА_2 крайнього заходу впливу, у вигляді позбавлення його батьківських прав щодо малолітньої дочки, у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 137, 141, 264, 265, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 у відношенні його доньки, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 - відмовити.

Попередити ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Покласти на орган опіки і піклування контроль за виконанням ОСОБА_2 батьківських обов'язків щодо доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В. О. Заборський