Постанова

Іменем України

31 травня 2018 року

м. Київ

справа № 644/1763/17

провадження № 61-1096св17

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Журавель В.І. (суддя-доповідач), Антоненко Н.О., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_5, подану представником ОСОБА_6, на ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 04 вересня 2017 року у складі судді Черняка В. Г. та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 08 листопада 2017 року у складі суддів Яцини В. Б., Бурлака І. В., Карімової Л. В.,

встановив:

У березні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 04 вересня 2017 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 08 листопада 2017 року, позов ОСОБА_4 залишено без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 207 ЦПК України (у редакції, чинній на час вчинення процесуальної дії).

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив із того, що представником позивача подано заяву про залишення позову без розгляду на належній стадії судового розгляду й у встановлений законом спосіб. Заява не протирічить закону і не порушує прав та охоронюваних законом інтересів інших осіб. Представник позивача, повноваження якого підтверджені, вправі розпоряджатись процесуальними правами, якими він наділений в цивільному судовому процесі, в тому числі і правом на подання від імені позивача заяви про залишення позову без розгляду.

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_5 через свого представника ОСОБА_6, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та постановити нову ухвалу згідно з законом.

Скарга аргументована тим, що суди не перевірили, чи дійсно ОСОБА_4 підписував довіреність, видану на ім'я ОСОБА_7, чи уповноважував її на участь у розгляді цієї справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Установлено, що у березні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 03 квітня 2017 року у справі було відкрито провадження.

Згідно з довіреністю від 04 вересня 2017 року ОСОБА_4 уповноважив ОСОБА_7 бути його представником у судах загальної юрисдикції, в яких він є стороною та/або приймає участь.

04 вересня 2017 року представник позивача ОСОБА_7 подала заяву про залишення позову без розгляду.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 207 ЦПК України (в редакції, чинній на час вчинення процесуальної дії) суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду.

Згідно із положеннями статті 207 ЦПК України (у редакції, чинній на час вчинення процесуальної дії) залишення заяви без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв'язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

Задовольняючи заяву представника ОСОБА_4 - ОСОБА_7, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, правильно виходив з того, що відповідно до статті 207 ЦПК України (у редакції, чинній на час вчинення процесуальної дії) суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач подав таку заяву.

Аргументи касаційної скарги щодо порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права спростовуються висновками судів першої та апеляційної інстанції про те, що правом звернення до суду із заявою про залишення позову без розгляду у контексті пункту 5 частини першої статті 207 ЦПК України (у редакції чинній на час розгляду справи) процесуальний закон наділяє виключно позивача, тому таке його право є абсолютним і не залежить від волі інших учасників процесу.

Таким чином, шляхом звернення до суду із заявою про залишення позову без розгляду позивач через представника, яка на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 04 вересня 2017 року наділена такими повноваженнями, розпорядився своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Інші доводи касаційної скарги також не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано відхилені у мотивувальній частині ухвал, та зводяться до незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

За правилами статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про залишення без задоволення касаційної скарги та залишення без змін ухвали Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 04 вересня 2017 року та ухвали апеляційного суду Харківської області від 08 листопада 2017 року, оскільки судові рішення є законними та обґрунтованими.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

постановив:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, подану представником ОСОБА_6, залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 04 вересня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 08 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді В. І. Журавель

Н. О. Антоненко

В.І. Крат