АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 533/1180/17 Номер провадження 22-ц/786/1278/18Головуючий у 1-й інстанції Тесленко Т. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Обідіної О.І., Прядкіної О.В.

розглянула в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 29 березня 2018 року у складі головуючого судді Тесленко Т.В.

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2017 року позивач ОСОБА_3 звернулась до суду із вказаним позовом та просила про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1/2 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 29 березня 2018 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти у розмірі 1/2 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на кожну дитину, починаючи з 27 жовтня 2017 року дня подання позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття.

Вирішено питання судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 704 грн 80 коп. та користь ОСОБА_3 судові витрати за надання правничої допомоги в сумі 4000 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач є батьком трьох неповнолітніх дітей, проте свого обовязку по утриманню дітей до досягнення ними повнолітня у повному обсязі не виконує. При визначенні розміру аліментів, суд врахував обставини, визначені статтею 182 Сімейного кодексу України.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2, посилаючись на незаконність і необґрунтованість рішення, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, неповне зясування всіх обставин справи та невідповідність висновків суду матеріалам справи, просить змінити вказане судове рішення та стягувати з нього аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення кожною дитиною повнолітня, починаючи з 27 жовтня 2017 року, а також зменшити розмір судових витрат за надання правничої допомоги до 300 грн.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що при визначенні розміру аліментів судом не враховано його матеріальне становище, добровільне надання матеріальної допомоги своїм дітям та перебування на його утриманні непрацюючих батьків-пенсіонерів. Крім того, вважає, що позивачем та її представником не доведено розмір витрат на правничу допомогу і заявлена сума не обґрунтована відповідними доказами.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскарженого судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами і перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно пункту першому частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального справа (стаття 375 ЦПК України).

По справі судом встановлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є батьками малолітніх ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6.

Сторони проживають окремо, їхні діти проживають разом з позивачкою ОСОБА_3 та перебувають на її утриманні. Згоди щодо участі відповідача ОСОБА_2 в утриманні дітей між сторонами не досягнуто.

Статтями 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно із статтею 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частини перша-третя статті 181 Сімейного кодексу України).

Згідно статті 183 Сімейного кодексу Украйни частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_3 та присудив до стягнення з відповідача ОСОБА_2 аліментів на трьох малолітніх дітей у розмірі половини його заробітку (доходу), що відповідає фактичним обставинам справи та узгоджується з наведеними нормами сімейного права.

Обставини, на які посилається відповідач в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та їм дано належну правову оцінку.

Судом вірно встановлено, що відповідач є особою працездатною, одержує регулярний дохід та має надавати утримання своїм дітям у визначеному розмірі, що є необхідним й достатнім для забезпечення гармонійного розвитку кожної дитини.

Оскільки обов'язок батьків по забезпеченню своїм дітям належного рівня життя є абсолютним, доводи апеляційної скарги відповідача про неможливість сплати аліментів у розмірі половини заробітку (доходу) на трьох дітей не ґрунтуються на відповідних доказах та фактичних обставинах справи й висновків суду першої інстанції не спростовують.

Вирішуючи питання щодо відшкодування позивачеві понесених судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 4000 грн., суд першої інстанції вірно керувався нормами статті 137 ЦПК України та виходив з того, що обовязок доведення неспівмірності таких витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами за правилами статті 141 ЦПК України.

При цьому суд урахував фактичний розмір відповідних витрат позивача 10 000 грн., що підтверджено умовами договору на представництво інтересів у цивільній справі, ордером ПТ № 018625 адвоката ОСОБА_7 на надання правової допомоги, розрахунком суми гонорару за надану правову допомогу та квитанцією № 1 від 02.09.2017 р. про сплачену ОСОБА_3 суму гонорару адвокату, а також співмірність понесених витрат зі складністю цієї справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт у межах граничного розміру компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах, визначених Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI, що діяв на час вчинення відповідних дій.

Доводи апеляційної скарги відповідача ґрунтуються на припущеннях, встановлених судом фактичних обставин справи не спростовують і доказів для зменшення суми понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката до 300 грн. не містять.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

За вказаних обставин колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції, яке ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 29 березня 2018 року залишити без мін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя підпис ОСОБА_1

Судді: підпис ОСОБА_8

підпис ОСОБА_9

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО.

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1