ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/300/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" березня 2018 р. суддя Дарницького районного суду м.Києва Вовк Є.І., розглянувши матеріали за позовом, поданим ОСОБА_2, в якому позивачем вказана Державна іпотечна установа до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, процентів, пені,

Встановив:

До Дарницького районного суду м. Києва надійшов вказаний позов.

Вказану заяву було подано без додержання вимог, викладених у ст.119 ЦПК України, а саме: не надано документу на підтвердження повноважень представника позивача, який передбачений ст.42 ЦПК України; не вказано обгрунтування щодо дати початку нарахування пені, при цьому, така дата в позові не зазначена; не вказано обгрунтування щодо конкретної дати початку порушення відповідачем виконання зобов"язань щодо сплати процентів (щодо відсутності і відповідного розрахунку), при цьому, така конкретна дата в позові не зазначена; надані додатки читаються не в повному обсязі, в тому числі, копії довідки щодо ідентифікаційного номеру відповідача.

Враховуючи наведене, згідно з ухвалою Дарницького районного суду м. Києва було вирішено залишити без руху заяву з наданням заявнику строку для виправлення вказаних недоліків - 5 днів. Копія вказаної ухвали була отримана 22 січня 2018 року (згідно з розпискою у рекомендованому листі).

Відповідно до ч.9 ст.10 ЦПК України: якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

При цьому, недоліки заяви не були усунуті у повному обсязі.

Так, до Дарницького районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_2 від 23.01.2018 року щодо усунення недоліків з додатковим обґрунтуванням, викладена на п»яти аркушах, проте вказана заява була подана лише в одному примірнику, як і долучені до вказаної заяви нові докази, в тому числі, у виді розрахунку заборгованості (який був поданий на двох аркушах, проте також лише в одному примірнику), тобто до цієї заяви не було додано її копії та копій вказаних документів (в тому числі, копії розрахунку заборгованості) для всіх вищевказаних учасників справи - всупереч вимогам ч.1 ст.177 ЦПК України (які кореспондуються з вимогами ч.1 ст.120 ЦПК України, в редакції, яка діяла до 15 грудня 2017 року). Так, щодо ненадання вказаних копій то заявником не враховано, що заявник повинен додати до заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб (акт щодо відсутності вказаних копій судом не складався, оскільки зазначений у вказаній заяві перелік додатків не містить посилання на їх наявність).

Крім того, ОСОБА_2 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва в порядку цивільного судочинства з вказаною заявою, з недотриманням вимог ст.42 ЦПК України, який діяв до 15 грудня 2017 року (які кореспондуються з вимогами ст.62 ЦПК України), а саме положенням, якими передбачено наступне.

Повноваження представників сторін, мають бути підтверджені, зокрема, довіреністю.

Оригінали документів, зазначених у цій статті, або копії з них, засвідчені суддею, або копії з них засвідчені у визначеному законом порядку приєднуються до матеріалів справи.

Проте, до суду вказаного оригіналу не надано, як і копії завіреної підписом уповноваженої на це особи, в тому числі, на вимогу суду.

Судом також враховано, що Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючі п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, вказані висновки не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

При цьому, з положень ч.3 ст.185 ЦПК України вбачається: якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду; інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до положень ч.7 ст.185 ЦПК України - повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного, вважаю, що відповідно до ст.185 ЦПК України заяву належить повернути.

Керуючись ст.185 ЦПК України,

Ухвалив:

Повернути позов, підписаний ОСОБА_2, в якому позивачем вказана Державна іпотечна установа до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, процентів, пені.

Апеляційна скарга на ухвалу до Апеляційного суду м. Києва може бути подана протягом 15 днів з дня отримання її копії.

Суддя: