Справа № 751/7632/17 Провадження № 22-ц/795/456/2018 Головуючий у I інстанції - Яременко І. В. Доповідач - Вінгаль В. М.
Категорія - цивільна
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

голови судового засідання - судді ВІНГАЛЬ В.М.,

суддів: ГУБАР В.С., ЄВСТАФІЇВ О.К.,

за участю секретаря судового засідання: Поклада Д.В.,

позивач: ОСОБА_2,

відповідач: ОСОБА_3,

особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_3,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 01 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди,

прізвище судді: Яременко І.В.; час і місце ухвалення рішення: 14 год. 05 хв.; м. Чернігів.

УСТАНОВИВ:

У жовтні 2010 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просила стягнути з останнього на її користь моральну шкоду у розмірі 500000,00 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 06.12.2006 року, приблизно о 22 год. 40 хв., ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухався від вул. Ціолковського по вул. Щорса (нині - І.Мазепи) в напрямку центра м. Чернігова. Під час руху в даному напрямку, неподалік зупинки громадського транспорту КСК «Чексіл», на смузі руху вказаного автомобіля сталося зіткнення автомобіля з пішоходом ОСОБА_5, який вийшов на смугу руху автомобіля. В результаті ДТП сину позивача були заподіяні тілесні ушкодження, від яких він ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер у реанімаційному відділенні Чернігівської міської лікарні №2. У провадженні слідчого відділу розслідування ДТП СУ ГУНП України в Чернігівській області слідчого Приходька Ю.В. перебувало кримінальне провадження №0000213 від 01.08.2013 року за ознаками кримінального правопорушення за ч.2 ст.286 КК України. У даній справі позивач була визнана потерпілою. 25.09.2017 року дане кримінальне провадження знову було закрите, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. Позивач вказує, що у зв'язку зі смертю сина їй завдана моральна шкода, яку вона оцінює у 500000 грн., яка полягає в порушенні звичайного стану життя, у психічному стражданні, пов'язаної зі смертю єдиного сина, який загинув у 27 років.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 01 лютого 2018 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 РНОКПП НОМЕР_2 (адреса: АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_3 (адреса: АДРЕСА_1) у відшкодування моральної шкоди 200000 грн.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 РНОКПП НОМЕР_2 (адреса: АДРЕСА_2) судовий збір на користь держави 704,80 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог на суму 200000 грн. та ухвалити нове рішення, яким з урахуванням фактичних обставин справи та доказів, які досліджувалися судом першої інстанції зменшити суму моральної шкоди, посилаючись на те, що обставини (завдання позивачу моральної шкоди в сумі 200000 грн.), якими мотивовано рішення не підтверджено з боку позивача належними і допустимими доказами, судом не застосовані норми права матеріального права (ч.4 ст.1193 ЦК України), що підлягали застосуванню до встановлених обставин.

За доводами апеляційної скарги, суд не застосував положення ч.1 ст.81, п.1 ч.1 ст.264 ЦПК України, яка зобов'язувала позивача надати суду докази, що підтверджують завдання їй моральної шкоди в сумі 500000 грн.

Скаржник наголошує на тому, що його вина в дорожньо-транспортній пригоді відсутня, в 2006-2007 роках з його боку сумлінно надавалася грошова допомога позивачу, а тому зменшений судом розмір моральної школи до 200000 грн. не відповідає принципу розумності, виваженості та справедливості.

Скаржник вказує на те, що на його утриманні перебувають чотири неповнолітні дитини, що є підставою для застосування ч.4 ст.1193 ЦК України.

Заслухавши голову судового засідання, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_2 та зменшуючи розмір відшкодування моральної шкоди до 200000 грн., суд першої інстанції врахував характер та обсяг душевних страждань позивача, які викликані втратою рідної людини - сина, невідворотність наслідків події, яка спричинила моральні страждання позивача, їх глибину і тривалість та того, що шкода спричинена внаслідок грубої необережності потерпілого, в той час як відповідач не мав можливості уникнути ДТП,

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та відповідають вимогам чинного законодавства.

У справі встановлено, що 06.12.2006 приблизно о 22 год. 40 хв., ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухався від вул. Ціолковського по вул. Щорса (нині - І.Мазепи) в напрямку центра м. Чернігова. Під час руху в даному напрямку, неподалік зупинки громадського транспорту КСК «Чексіл», на смузі руху вказаного автомобіля сталося зіткнення автомобіля з пішоходом ОСОБА_5, який вийшов на смугу руху автомобіля.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_5 були заподіяні тілесні ушкодження, від яких він ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер у реанімаційному відділенні Чернігівської міської лікарні № 2.

По даному факту дорожньо-транспортної пригоди 01.08.2013 було відкрите кримінальне провадження №0000213 та розпочато досудове розслідування за ч. 2 ст. 286 КК України

25.09.2017 року слідчим СУ ГУНП в Чернігівській області, Приходьком Ю.В., була винесена постанова про закриття кримінального провадження № 0000213, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. У постанові зазначено, під час досудового слідства проведений значний комплекс слідчих дій та оперативно-розшукових заходів, встановлені всі можливі свідки та очевидці даної дорожньо-транспортної пригоди, всебічно досліджені обставини справи, однак об'єктивних доказів, які б вказували, що саме дії водія автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_3 в даній дорожньо-транспортній ситуації знаходяться в причинному зв»язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками отримано не було.

ОСОБА_2 є матір'ю загиблого ОСОБА_5

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_3 вказував на те, що наявні правові підстави для зменшення заявленої позивачем суми моральної шкоди до 20000 грн.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно із ч.2 ст.1193 ЦК України, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 2 ст.1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

З урахуванням наведених норм та встановивши, що 06.12.2006 року під час дорожньо-транспортної пригоди сталося зіткнення автомобіля НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_3, з пішоходом ОСОБА_5, в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження і ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідно до ст.ст. 1166-1168, 1187, 1193 ЦК України ОСОБА_3, як власник джерела підвищеної небезпеки, зобов'язаний відшкодувати завдану шкоду незалежно від його вини на користь ОСОБА_2

При зменшенні розміру моральної шкоди до 200000 грн. суд першої інстанції врахував принцип розумності, виваженості та справедливості, а також характер та обсяг душевних страждань позивача, які викликані втратою сина, невідворотність наслідків події, яка спричинила моральні страждання позивачу, їх глибину і тривалість та того, що шкода спричинена внаслідок грубої необережності потерпілого, в той час як відповідач не мав можливості уникнути ДТП.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не надала суду докази, що підтверджують завдання їй моральної шкоди в сумі 500000 грн. спростовуються вищевстановленими обставинами справи.

Доводи скаржника про те, що його вина в дорожньо-транспортній пригоді відсутня, в 2006-2007 роках з його боку сумлінно надавалася грошова допомога позивачу, а тому зменшений судом розмір моральної шкоди до 200000 грн. не відповідає принципу розумності, виваженості та справедливості не приймаються до уваги, оскільки за змістом п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України маральна шкода відшкодовується незалежно від наявності вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції посилання скаржника на незастосування судом ч.4 ст.1193 ЦК України, оскільки судом вірно зменшено розмір моральної шкоди до 200000 грн. Апеляціний суд вважає, що 20000 грн. моральної шкоди, яку визнає ОСОБА_3, не відповідає глибині душевних страждань, яких зазначала позивач через втрату сина та не відповідає вимогам розумності та справедливості.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу ОСОБА_3 без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383, 384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 01 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Голова судового засідання:Судді:

Повний текст постанови складено 03 липня 2018 року.