Постанова

Іменем України

06 червня 2018 року

м. Київ

справа № 205/8864/15-ц

провадження № 61-6692св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач -ОСОБА_1,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Грін-Пак»,

представники відповідача: Столярська Лілія Михайлівна,

третя особа -ОСОБА_3,

представник третьої особи: ОСОБА_4,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області у складі колегії суддів: Тамакулової В. О., Болтунової Л. М., Козлова С. П. від 13 червня 2016 року,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Грін-Пак» (далі - ТОВ «ВП «Грін-Пак»), третя особа - ОСОБА_3, про стягнення заборгованості за договором фінансової допомоги.

Позовна заява мотивована тим, що на підставі договору поворотної фінансової допомоги від 22 жовтня 2013 року ОСОБА_1 надав ТОВ «ВП «Грін-Пак» грошові кошти в сумі 57 тис. 770 грн шляхом перерахування на його банківський рахунок. Термінповернення коштів було встановлено до 30 січня 2015 року. У цьому договорі було закріплено неустойку (пеню) у розмірі 5 % від суми неповерненої фінансової допомоги за кожен день прострочення.

Оскільки ТОВ «ВП «Грін-Пак» грошові кошти не повернув, то ОСОБА_1 просив суд стягнути з ТОВ «ВП «Грін-Пак» на свою користь суму боргу в розмірі 57 тис. 770 грн і пеню в розмірі 927 тис. 208 грн 50 коп.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська у складі судді Шавули В. С. від 09 лютого 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ТОВ «ВП «Грін-Пак» на користь ОСОБА_1заборгованість за договором поворотної фінансової допомоги від 22 жовтня 2013 року в сумі 57 тис. 770 грн - основного боргу, 927 тис. 208 грн 50 коп. - пені.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 довів наявність заборгованості ТОВ «ВП «Грін-Пак» у зв'язку з неналежним ним виконанням зобов'язань за договором поворотної фінансової допомоги від 22 жовтня 2013 року.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 не надав суду докази на підтвердження виконання ним зобов'язання з надання ТОВ «ВП «Грін-Пак» фінансової допомоги, тому відсутні підстави вважати, що виникла заборгованість за договором поворотної фінансової допомоги від 22 жовтня 2013 року. Крім того, суд першої інстанції не залучив до участі у справі як відповідачів ОСОБА_5 і ОСОБА_3, які є учасниками товариства, позбавивши їх права на судовий захист.

У червні 2016 року ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що банківські виписки, які є в матеріалах справи, є належними доказами виконання ним зобов'язань за договором фінансової допомоги від 22 жовтня 2013 року, а залучення ОСОБА_3 і ОСОБА_6 як співвідповідачів не є обов'язковим у цій справі, адже саме ТОВ «ВП «Грін-Пак» є стороною вказаного договору. Крім того, ОСОБА_3 подав до суду заяву про залучення його до участі у справі як третьої особи.

У листопаді 2016 року ОСОБА_3 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу, в якому зазначив, що у виписках з банківського рахунку, наданих ОСОБА_1, не вказано особу, яка надавала кошти, а інших доказів він не надав. Внесення будь-яких коштів чи майна до статутного фонду ТОВ «ВП «Грін-Пак» здійснюється лише на підставі рішення учасників товариства, тому рішення у справі впливає на права та обов'язки його учасників, яким не було відомо про укладення договору фінансової допомоги від 22 жовтня 2013 року і який не було відображено ні в податковому, ні в бухгалтерському обліках. У зв'язку з викладеним ОСОБА_3 просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

07 лютого 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Відповідно до частини третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суди встановили, що 22 жовтня 2013 року ОСОБА_1 та ТОВ «ВП «Грін-Пак» уклали договір поворотної фінансової допомоги, відповідно до умов якого ОСОБА_1 зобов'язався надати ТОВ «ВП «Грін-Пак» безпроцентну фінансову допомогу в сумі 57 тис. 770 грн, а товариство зобов'язалось повернути надану грошову допомогу в термін до 30 січня 2015 року.

Відповідно до пунктів 1.1. і 3.1. цього договору фінансова допомога надається на поповнення обігових коштів, у безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок ТОВ «ВП «Грін-Пак».

У пункті 8.1. указаного договору закріплено, що в разі порушення/прострочення ТОВ «ВП «Грін-Пак» своїх зобов'язань за цим договором в частині повернення фінансової допомоги ОСОБА_1 в термін до 30 січня 2015 року, товариство повинно сплатити неустойку (пеню) у розмірі 5 % від суми неповерненої фінансової допомоги за кожен день прострочення. Нарахування пені відбувається протягом всього строку порушення/прострочення ТОВ «ВП «Грін-Пак» своїх зобов'язань з повернення фінансової допомоги ОСОБА_1

На підтвердження виконання зобов'язань за договором поворотної фінансової допомоги від 22 жовтня 2013 року ОСОБА_1 надав виписки по особовому рахунку ТОВ «ВП «Грін-Пак», у яких не зазначено особу, яка переказувала кошти.

Відповідно до частин першої другої статті 140 ЦК України товариством з обмеженою відповідальністю є засноване одним або кількома особами товариство, статутний капітал якого поділений на частки, розмір яких встановлюється статутом.

Учасники товариства з обмеженою відповідальністю не відповідають за його зобов'язаннями і несуть ризик збитків, пов'язаних з діяльністю товариства, у межах вартості своїх вкладів.

Згідно зі статтями 1 і 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин,бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень. Бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Фінансова звітність - це бухгалтерська звітність, що містить інформацію про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства за звітний період.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Відповідно до підпункту 14.1.257 пункту 14.1 статті 14 ПК України поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов'язковою до повернення.

Суд апеляційної інстанції, відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 у зв'язку з тим, що суд першої інстанції не залучив до участі у справі як відповідачів ОСОБА_5 і ОСОБА_3, які є учасниками товариства, не звернув увагу на те, що відповідачем у справі є саме ТОВ «ВП «Грін-Пак», з яким було укладено договір поворотної фінансової допомоги від 22 жовтня 2013 року, та на яке було покладено відповідальність за його невиконання.

Крім того, ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову з посиланням на відсутність доказів, які підтверджують надання ОСОБА_1 поворотної фінансової допомоги, апеляційний суд не перевірив доводів про перерахування грошових коштів за цим договором і не встановив чи відповідно до документів бухгалтерського обліку ТОВ «ВП «Грін-Пак» отримало такі грошові кошти на виконання вказаного договору.

При цьому суд апеляційної інстанції в рішенні не зазначив мотивів чому відхиляє ці доводи й чим вони спростовуються, ухвалюючи рішення у справі, не вказав норми матеріального права на підставі яких вважав, що позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, своє рішення ґрунтував на припущеннях, що не допускається, й дійшов передчасного висновку про відмову в задоволенні позову.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції, ухвалюючи рішення у справі, неправильно застосував норми матеріального права, порушивши норми процесуального права. Тому рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до цього суду.

Відповідно до пункту першого частини третьої та четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

За таких обставин рішення суду апеляційної інстанції не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України та ухвалене з порушення норм процесуального права, що в силу пункту 1 частини третьої та четвертої статті 411 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до цього суду.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б. І. Гулько

Є. В. Синельников

С.Ф. Хопта