Справа № 352/878/18
Провадження № 2/352/778/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2018 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої судді Хоминець М.М.

з участю секретаря Гундич Г.В.

розглянувши у підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження у залі Тисменицького районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на будинковолодіння, -

в с т а н о в и в :

Позивач 15.05.2018 р. звернулася в суд з позовом до відповідачів, у якому просила визнати за нею право власності на будинковолодіння № 56 по вул. Горбова в с. Вільшаниця Тисменицького району Івано-Франківської області з підстав належності 1/2 частини на праві спільної сумісної власності та 1/2 у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка.

Заявлений позов обґрунтовувала тим, що 27.09.2017 р. помер її чоловік ОСОБА_4, з яким вона з 28.05.1961 р. перебувала у зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу вони побудували будинковолодіння по вул. Чапаєва (на даний час вул. Горбова), 56 в с. Вільшаниця Тисменицького району Івано-Франківської області. Згідно рішення виконкому Тисменицької районної ради народних депутатів № 233 від 19.12.1989 р. виконком Вільшаницької сільської ради народних депутатів 28.02.1990 р. видав чоловікові як голові колгоспного двору свідоцтво про право власності на жилий будинок. Спірне будинковолодіння мало статус колгоспного двору, головою якого був її чоловік ОСОБА_4, а вона була членом двору. Після набрання чинності Законом України «Про власність» вони обоє стали співвласниками будинковолодіння по 1/2 частині. Після смерті чоловіка відкрилась спадщина на його половину будинковолодіння, яку позивачка прийняла як спадкоємець за законом першої черги відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Інші спадкоємці за законом першої черги, якими є їх діти відповідачі у справі, спадщину після смерті батька не прийняли і на неї не претендують. З огляду на те, що спадкове будинковолодіння мало статус колгоспного двору, нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину. Тому вона змушена звернутись до суду з даним позовом про визнання права власності.

Позивач у підготовче засідання не зявилася, у поданій суду заяві просила справу розглянути у її відсутності, позов підтримала і просила його задовольнити.

Відповідачі у підготовче засідання не зявилися, у поданих суду заявах позов визнали, не заперечували щодо його задоволення, просили справу розглянути у їх відсутності.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на жилий будинок, виданого виконкомом Вільшаницької сільської ради народних депутатів 28.02.1990 р. на підставі рішення виконкому Тисменицької районної ради народних депутатів № 233 від 19.12.1989 р., житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами по вул. Чапаєва (на даний час вул. Горбова), 56 в с. Вільшаниця Тисменицького Івано-Франківської області належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_4

Станом на 1991 р. у дворі проживали ОСОБА_4 голова двору та його дружина ОСОБА_1, яка є позивачем у справі. Ці двоє членів двору мали право власності на майно колишнього колгоспного двору, оскільки на день введення в дію Закону України «Про власність» (15 квітня 1991 р.) проживали однією сімєю в даному колгоспному дворі, свого права на частку в зазначеному майні не втратили. Після набрання чинності Законом України «Про власність» вони стали співвласниками будинковолодіння по 1/2 частині.

Після смерті 27.09.2017 р. ОСОБА_4 відкрилась спадщина на належну йому 1/2 частину будинковолодіння, яку прийняла позивач як спадкоємець за законом першої черги, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Таким чином, позивач стала власником цілого будинковолодіння, ринкова вартість якого на даний час складає 171919 грн.

Інші спадкоємці за законом першої черги, якими є дочки спадкодавця відповідачі у справі, спадщину після смерті батька не прийняли і на неї не претендують.

Вказані обставини, які відповідачами не оспорювались, підтверджуються наявними у матеріалах справи письмовими доказами.

У відповідності з вимогами ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Зміст спірних правовідносин полягає у тому, що спірне будинковолодіння мало статус колгоспного двору, позивач як колишній член колгоспного двору є власником його половини та успадкувала другу половину після смерті чоловіка як спадкоємець за законом першої черги.

З огляду на те, що належність спірного будинковолодіння до колгоспного двору та відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане будинковолодіння позбавляють позивача можливості оформити належне їй право на спадщину в нотаріальному порядку, суд дійшов висновку про задоволення заявленого позову.

При вирішенні спору суд застосовує наступні норми права.

Майно колгоспного двору відповідно до вимог ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.) належало його членам у рівних частках на засадах спільної сумісної власності

Відповідно до розяснень, викладених у п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи.

До першої черги спадкоємців за законом належать діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України).

Відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, який прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від спадщини.

Як передбачено ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Судові витрати, що складаються з 1720 грн. судового збору, сплаченого позивачем, слід залишити за позивачем відповідно до практики розгляду спорів даної категорії.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 120, 123 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.), ст. 1216, 1218, 1220, 1261, 1268 ЦК України, керуючись ст. 200, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на будинковолодіння № 56 по вул. Горбова в с. Вільшаниця Тисменицького Івано-Франківської області вартістю 171919 грн. з підстав належності 1/2 частини на праві спільної сумісної власності та 1/2 у порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_4.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Апеляційного суду Івано-Франківської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1, проживає ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідачі:

ОСОБА_2, проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2;

ОСОБА_3, проживає ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3.

Повне судове рішення складено 27.06.2018 р.

Суддя М.М.Хоминець