Справа №587/1383/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Дашутін І. В.
Номер провадження 22-ц/788/1094/18 Суддя-доповідач - Собина О. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2018 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Собини О. І.,

суддів - Біляєвої О. М. , Хвостика С. Г.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

у присутності представників:

Сумської місцевої прокуратури - Дубової О.В.

Відповідача ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Сумської місцевої прокуратури

на ухвалу Сумського районного суду Сумської області від 17 травня 2018 року , постановлену під головуванням судді Дашутіна І.В. у приміщенні Сумського районного суду Сумської області

у цивільній справі за позовом Сумської місцевої прокуратури до державного підприємства «Сумське лісове господарство» , ОСОБА_6

про визнання угоди недійсною, -

в с т а н о в и в :

Відповідно до пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402 VIII «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Пунктом 8 частини першої розділу ХIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, також визначено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У червні 2015 року прокуратура Сумського району звернулась до суду з даним позовом і свої вимоги мотивувала тим, що під час розслідування кримінального провадження встановлено факт незаконної передачі у користування земельної ділянки площею 1 га на території Великочернеччинської сільської ради Сумського району лісогосподарського призначення громадянці ОСОБА_7 на підставі угоди від 06.04.2009 року № 80. Після смерті останньої спадщину прийняла її донька ОСОБА_6

Прокуратурою встановлено, що вказана угода укладена в порушення вимог ст.ст.18, 89 Лісового кодексу України, оскільки законодавством не передбачено здійснення охорони і захисту лісів громадянами, а також укладення з ними спеціальних угод і договорів щодо взаємної охорони лісових ділянок, а лісові ділянки можуть передаватися у користування лише для спеціальних цілей, передбачених ч.3 ст.18 Лісового кодексу України .

Фактично між відповідачами було укладено угоду в порушення ст.18 Лісового кодексу України, а саме: безоплатно та без прийнятого в межах повноважень рішення відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування; потреби і цілі передачі земельної ділянки не передбачені даною статтею Лісового кодексу України, а отже відповідно до ст.215 ЦК України угода повинна бути визнана недійсною.

Тому просив ухвалити рішення, яким визнати недійсною угоду № 80 від 06.04.2009 року укладену між Державним підприємством «Сумське лісове господарство» та ОСОБА_7 щодо взаємної охорони та благоустрою лісової ділянки площею 1 га, що знаходиться на території Великочернеччинської сільської ради Сумського району у кварталі АДРЕСА_1. Зобов'язати ОСОБА_7 звільнити вказану у договорі лісову ділянку , що знаходиться на території Великочернеччинської сільської ради Сумського району у кварталі АДРЕСА_1, шляхом знесення паркану з приведенням її у придатний для використання згідно із цільовим призначенням стан.

Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 17 травня 2018 року позовну заяву Сумської місцевої прокуратури до державного підприємства Сумське лісове господарство , ОСОБА_6 про визнання угоди недійсною залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду, Сумська місцева прокуратура подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, на порушення норм матеріального та процесуального права, просить увалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У доводах апеляційної скарги зазначає, що доводи суду про неправильність визначення прокурора як позивача у цій справі є безпідставними, оскільки, прокурор, звертаючись з відповідним позовом до суду в інтересах держави, діяв відповідно до вимог передбачених ст.121 Конституції України ( в редакції, що діяла на час подання прокурором позову) та ст.36-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року , який також діяв на час звернення прокурора із позовом до суду .

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_5 просить ухвалу суду залишити без змін. Посилається на те, що прокурор , в порушення вимог щодо представництва, не навів інформацію про орган, в інтересах якого він звертається з даним позовом.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, думку представника апелянта, який підтримав доводи апеляційної скарги, представника відповідача ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_5 яка заперечує проти задоволення скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява подана прокурором від імені заінтересованої особи як особою, яка не має повноважень на ведення справи, та відповідно до ч.1 п. 2 ст. 257 ЦПК України підлягає залишенню без розгляду.

Колегія суддів не може погодитися такими висновками місцевого суду, виходячи з наступного:

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України (2017р.), провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до п.2 ст.121 Конституції України ( в редакції, яка діяла на час звернення прокурора з позовом до суду), прокуратура України становить єдину систему, на яку покладаються зокрема і представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом.

Згідно до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України ( в редакції, яка діяла на час ухвалення оскаржуваного рішення) , в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Частиною 2 статті 45 ЦПК України (в редакції, яка діяла на час звернення прокурора з позовом до суду) встановлено, що з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Відповідно до ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» ( в редакції, яка діяла на час звернення з позовом до суду) прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що під час вирішення питання про відкриття провадження у справі, судом першої інстанції положення статті 121 ЦПК України ( в редакції 2004р.) до позовної заяви прокурора не було застосовано. Провадження у справі відкрито 9 червня 2015 року . Тобто судом фактично було підтверджено підстави для представництва прокурора в даній справі.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що після відкриття провадження у справі , справа призначалась до слухання у судові засідання 27 разів і жодного разу по суті не слухалась, а відкладалась з причин неявки відповідача ОСОБА_7 або за клопотанням її представників. У тому числі 8 разів слухання справи відкладалось , у зв'язку із зайнятістю головуючого у справі ( нарадча кімната, відпустка, зайнятість у іншому судовому процесі).

3 квітня 2017 року представник відповідача ОСОБА_7 звернувся до суду із клопотанням про зупинення провадження у справі у зв'язку із смертю даного відповідача до залучення у справі правонаступника. При цьому представником було надано копію свідоцтва про смерть з якого вбачається, що ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою суду від 03.04.2017 року було зупинено провадження у справі до залучення правонаступника відповідача ОСОБА_7

В той же час, незважаючи на те, що 6-місячний строк передбачений законом на прийняття спадкоємцями спадщини після смерті спадкодавця сплив 18.05.2017 року, головуючим у справі лише 07.12.2017 року було відновлене провадження у справі, а 24.01.2018 року витребувані від нотаріуса відомості про спадкоємців що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_7

13.04.2018 року представник правонаступника ОСОБА_7 - ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_5 звернулась до суду із заявою про залишення позову без розгляду і в судовому засіданні 16.04.2018 року було розглянуте дане клопотання , заслухана думка представників сторін у справі і суд вийшов до нарадчої кімнати , а 17.05.2018 року постановив ухвалу про залишення позову без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України (а.с.213-215).

Із матеріалів справи вбачається, що позов прокуратурою Сумського району було подано в інтересах держави і ним визначено в чому полягає порушення інтересів держави та обгрунтовано необхідність їх захисту , а також обґрунтовано відсутність органу , уповноваженого державою здійснювати відповідні функції . Також ним зазначено, що саме відповідачами укладено угоду , яку відповідно до вимог передбачених ст..215 ЦК України, необхідно визнати недійсною.

Крім того судом першої інстанції не враховано, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи. Зазначена підстава стосується випадку, коли позовна заява, подана від імені заінтересованої особи представником, який не має повноважень на ведення справи у суді (відсутні правовстановлюючі документи, що їх підтверджують), а тому така позовна заява не може породжувати юридичних наслідків і у зв'язку з цим підлягає залишенню без розгляду. Тобто з зазначених судом першої інстанції мотивів залишення позову прокурора на підставі п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, є помилковим. В даному випадку, розглянувши справу, суд повинен був вирішити позов прокурора по суті.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України ( 2017р.) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Незважаючи на це, дана цивільна справа перебувала у провадженні суду протягом 2 років 10 місяців і остаточне рішення у справі ухвалене не було що порушує право позивача на своєчасний розгляд і вирішення цивільної справи з метою ефективного захисту порушених прав та інтересів держави.

Отже, оскаржувану ухвалу не можна визнати законною, у зв'язку із чим вона підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 6; 379 ч. 1 п. 4, 381-382 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Сумської місцевої прокуратури задовольнити.

Ухвалу Сумського районного суду Сумської області від 17 травня 2018 року у даній справі скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складене 02.07.2018 року.

Головуючий О.І.Собина

Судді О.М.Біляєва

С.Г.Хвостик