Справа № 505/3396/17
Провадження № 2/505/450/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.06.2018 року Котовський міськрайонний суд Одеської області

у складі головуючої судді Павловської Г.В.

при секретарі Шевчук С.В.

представника позивача - адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Подільську Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Ставківської сільської ради Подільського району Одеської області, третя особа Подільський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВ И В:

Позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулась 14.12.2017 року в суд з цим позовом, вказуючи, що ІНФОРМАЦІЯ_6 року померла її мати ОСОБА_3, яка день смерті проживала в с.Вишневе, Котовського району, Одеської області. Після її смерті відкрилася спадщина у тому числі і право на земельну частку (пай), розташовану на території Чапаєвської (Ставківської) сільської ради, Котовського (Подільського) району, Одеської області, яке вона отримала відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1. В нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини вона не зверталась, так як на час відкриття спадщини проживала разом з ОСОБА_3 в одному будинку, доглядала за нею та фактично прийняла спадщину. Вона звернулась в Подільську нотаріальну контору для отримання свідоцтва про прийняття спадщини, однак їй стало відомо, що отримати свідоцтво про спадщину спадкодавця ОСОБА_3 в тому числі і право на земельну частку (пай), на яке вона мала право відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 не може, у зв'язку з відсутністю оригіналу сертифікату про право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, який видавався її матері ОСОБА_3

Крім того, відповідно до довідки Подільського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану №3766/57-25 від 07.12.2017 року, згідно актового запису про шлюб №21 від 31.01.1981 року з ОСОБА_4, її прізвище вказано не «ОСОБА_3», а помилково значиться як «ОСОБА_3», а також в актовому запису про розірвання шлюбу з ОСОБА_4 №10 від 17.01.1985 року її прізвище також помилково вказане не «ОСОБА_3», а «ОСОБА_3». В актовому записі про цивільний стан №424 від 30.11.1991 року про укладення шлюбу з ОСОБА_5 її прізвище помилково вказане не «ОСОБА_3», а "ОСОБА_3".

У зв'язку з цим, просила постановити рішення суду, встановивши юридичний факт того, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 є донькою ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 року. Визнати за ОСОБА_2, в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай), призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала ОСОБА_3 відповідно до сертифікату на право на земельну часту (пай) серії НОМЕР_1, в розмірі 4,86 ( в умовних кадастрових гектарах), що розташована на території Ставківської сільської ради Подільського району, Одеської області.

В судовому засіданні представник позивачки адвокат ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник Ставківського старостинського округу Подільського району, Одеської області у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника та не заперечував проти задоволення позову. Заява зареєстрована в канцелярії Котовського міськрайонного суду Одеської області 29.05.2018 року за № 6148.

Представник третьої особи Подільського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Одеській області у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, зареєстровану в канцелярії Котовського міськрайонного суду Одеської області 16.05.2018 року за №5625.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що ОСОБА_2 мешкала зі своєю матір"ю, в с.Вишневе Подільського району Одеської області. Вона жила з ОСОБА_2 по-сусідству, постійно спілкувалась з нею, а потім переїхала в с.Чапаєво Подільського району, Одеської області. В 2004 року померла мати ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ОСОБА_2 проживала в с.Вишневе Подільського району Одеської області по 2007 рік, потім переїхала в с.Чечельник Вінницької області, вийшла заміж і змінила прізвище на ОСОБА_2, ОСОБА_3 - це її дівоче прізвище.

Вислухавши представника позивача, свідка, дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право та примусове виконання обовязку в натурі.

Відповідно дост. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ч. 3ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно дост. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Нормами ч.4 ст.206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_6 року в с. Вишневе Котовського району Одеської області померла ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_2, актовий запис № 17 від 15.09.2004 року.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, у тому числі і право на земельну частку (пай), розташовану на території Чапаєвської (Ставківської) сільської ради Котовського (Подільського) району Одеської області, яке вона отримала відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, про що свідчить запис в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №558 від 24.09.1997 року.

За життя ОСОБА_3 заповіту не складала. Крім позивача, спадкоємців за законом чи осіб, які б мали право на обов'язкову частку в спадковому майні після смерті ОСОБА_3 немає.

Позивач, звернувшись до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про прийняття спадщини, отримала відмову у зв'язку з відсутністю оригіналу сертифікату про право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, який видавався її матері ОСОБА_3

Відповідно до довідки Подільського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану №3766/57-25 від 07.12.2017 року, згідно актового запису про шлюб №21 від 31.01.1981 рок з ОСОБА_4 прізвище позивача вказано не «ОСОБА_3», а помилково значиться як «ОСОБА_3», а також в актовому запису про розірвання шлюбу з ОСОБА_4 №10 від 17.01.1985 року прізвище позивача також помилково вказане не «ОСОБА_3», а «ОСОБА_3». В актовому записі про шлюб №424 від 30.11.1991 року з ОСОБА_5 прізвище позивача помилково вказане не «ОСОБА_3», а "ОСОБА_3".

Частиною 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що в судовому порядку може бути встановлено факт родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії.

Встановлення факту родинних відносин, ОСОБА_2 необхідно для оформлення її спадкових прав.

Враховуючи дослідженні докази, покази свідка, також те, що встановлення зазначеного факту, має для позивача юридичне значення, оскільки відповідно до норм діючого законодавства вона може мати право власності на земельну ділянку, але відсутність підтвердження вказаних обставин може позбавити її вказаних прав суд вважає, що вимоги щодо визнання юридичного факту того, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 є донькою ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 року є доведеним та такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 1216 Цивільного кодексу України, передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідност.1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Зі змісту ч. 3ст. 1268 Цивільного кодексу України вбачається, що спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину чи відмовитися від її прийняття. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого ст. 1270 Цивільного кодексу України не подав заяву про відмову від спадщини.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 дійсно постійно проживала та була зареєстрована до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 року в с.Вишневе, Подільського району Одеської області, також за цією адресою в цьому житловому будинку постійно проживала дочка померлої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.

З правової позиції, викладеної у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року№7 «Про судову практику у справах про спадкування», будь-яка особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину.

ОСОБА_2 не заявляла про відмову від прийняття спадщини після смерті матері, відтак вважається такою, що прийняла спадщину.

Частина 5 статті 1268 Цивільного кодексу України встановлює, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до вимог п. 4.20 Розділу 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оформлення та видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку проводиться на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку, витягу з Державного земельного кадастру про відсутність обмежень на земельну ділянку або витягу з Поземельної книги, а також витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Постановою пленуму ВСУ від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» п.10. наголошено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Таким чином відсутність у позивачки можливості надання нотаріусу належних правовстановлюючих документів на спадкове майно, позбавляє її права на оформлення спадщини в нотаріальному порядку.

Оцінивши надані докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, а також враховуючи, що визнання за позивачкою права на земельну частку (пай) не порушують нічиїх прав та інтересів, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 є доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 81, 89, 263-265,293,315, 319 ЦПК України, 1222, 1261, 1268, 1270, 1276 ЦК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 - задовольнити.

Встановити юридичний факт того, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 є донькою ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 року.

Визнати за ОСОБА_2, в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай), призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала ОСОБА_3 відповідно до сертифікату на право на земельну часту (пай) серії НОМЕР_1, в розмірі 4,86 ( в умовних кадастрових гектарах), що розташована на території Ставківської сільської ради Подільського району Одеської області.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п.15.5 15 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди

Суддя Г.В.Павловська

Повне судове рішення складено 18 червня 2018 року.