Провадження № 2/643/2365/18
06.06.2018 року Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Довготько Т.М.
за участю секретаря судового засідання - Стальмакової В.О.
представника позивача - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4 про захист права власності та виселення,-
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом в якому просить суд виселити ОСОБА_3 разом з його майном з належної їй на праві приватної власності квартири АДРЕСА_1.
В обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_1 зазначила, що на підставі рішення Московського районного суду м.Харкова від 01.12.2011року їй належить в порядку приватизації квартира АДРЕСА_1, який раніше був власністю територіальної громади Харківської міської ради. До грудня 2010року, ще до приватизації цієї квартири, яка в той час складалася з кімнат НОМЕР_1,НОМЕР_2 сімейного гуртожитку, вона знаходилась за договором найму в користуванні ОСОБА_5 та членів його сім'ї: дочки - ОСОБА_4, онука ОСОБА_6, онуки - ОСОБА_7, та на той час без реєстрації місця проживання з ними проживав чоловік ОСОБА_4 - ОСОБА_3 На підставі ордеру № 148511 від 29.12.2010року виданого Харківською міською радою на ім'я ОСОБА_5 йому та членам його сім'ї була видана 3-х кімнатна квартира АДРЕСА_3 і в 2011році його сім'я разом з ОСОБА_3 переселилися у надану їм квартиру. Скориставшись тим, що по будинку АДРЕСА_1 почалися судові справи про належність будинку, та тим, що спірна квартира ще не була передана іншим особам, ОСОБА_6 та його матір ОСОБА_4 з ОСОБА_3 продовжували її займати аж до кінця 2011року. Рішенням Московського районного суду м.Харкова, за яким вона отримала право власності на спірну квартиру, набрало законної сили тільки в 2016році і вона зареєструвала своє право власності на квартиру. На той час ОСОБА_4 та ОСОБА_3 виселилися з спірної квартири, а ОСОБА_6 залишився проживати. Заочним рішенням Московського районного суду м.Харкова від 11.01.2017року позов до ОСОБА_6 про виселення було задоволено. Дізнавшись про це, ОСОБА_6 подав заяву про перегляд заочного рішення, а ОСОБА_3 переселився в спірну квартиру. Таким чином, ОСОБА_3 незаконно вселився в належну їй квартиру і безпідставно користується нею до цього часу, договору найму з ним немає, дозволу на користування квартирою вона не надавала, комунальні послуги він не сплачує, виселитися з квартири він добровільно не бажає, чим порушує її право власності та користування квартирою.
Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити з підстав викладених вище. Проти ухвалення заочного рішення не заперечували.
Відповідач ОСОБА_3 та третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилися, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності не подали.
За таких обставин, суд зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, заслухавши позивача, представника позивача, свідка ОСОБА_8, дослідивши письмові докази в їх сукупності, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.
30.12.2010 року, згідно копії ордера на житлове приміщення № 148511, виданого виконавчим комітетом Харківської ради народних депутатів міської ради 29.12.2010 року на підставі рішення виконкома Харківської міської ради №575 від 29.12.2010 року, ОСОБА_5 та членам його сім'ї ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 була надана в користування 3х кімнатна квартира, житловою площею 55,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3.
Відповідно до копії Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності позивачу ОСОБА_1
В спірній квартирі зареєстрована позивач - ОСОБА_1, що підтверджується копією паспорта.
З повідомлення Московського ВП ГУНП в Харківській області від 07.06.2017року, вбачається, що під час проведення перевірки встановити та опитати особу, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1, в строки розгляду запиту, не виявилось можливим, в зв'язку з тим, що на час виходу поліцейського за вищевказаною адресою, двері помешкання ніхто не відчинив. Зі слів сусідів в квартирі АДРЕСА_1 проживає глухонімий чоловік на ім'я ОСОБА_3, повні анкетні дані та спосіб життя якого не відомі.
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показала, що вона проживає в квартирі АДРЕСА_4. З відповідачем ОСОБА_3 вона особисто не знайома, бачить його в будинку доволі часто, оскільки він проживає в квартирі, в якій раніше проживала ОСОБА_4, та яка належить ОСОБА_1 Остання вселитися в квартиру не має змоги, оскільки її не пускає ОСОБА_3 з ОСОБА_4
Таким чином, судом встановлено, що вселитись в квартиру АДРЕСА_1, ОСОБА_1 не має змоги, оскільки без належних правових підстав та реєстрації в спірній квартирі проживає ОСОБА_3, який добровільно не бажає звільнити квартиру від свого майна та виселитись.
Статтею 41 Конституції України та ст.1 першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до ЗУ від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів « 2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316,317,319,321 ЦК України).
Права власника квартири визначені ст. 383 ЦК України, яка передбачає право власника використовувати житло для власного проживання та проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Відповідно до ст. 391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Обов'язком власника не є доказування неправомірності дій відповідача. Вони припускаються такими, доки сам відповідач не доведе правомірність своєї поведінки.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Позивач просить в позові захистити її право власності шляхом виселення відповідача, таким чином суд приходить до висновку, що ці позовні вимоги підлягають задоволенню як такі, що відновлять порушене право позивача.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 80, 81, 141, 263, 265, 280 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 /АДРЕСА_1/ до ОСОБА_3 /АДРЕСА_1/, третя особа - ОСОБА_4 /АДРЕСА_3/ про захист права власності та виселення - задовольнити.
Виселити ОСОБА_3 разом з його майном з належної ОСОБА_1 на праві приватної власності квартири АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області, протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення виготовлено 12.06.2018року.
Суддя - Т.М.Довготько