Дата документу 22.06.2018 Справа № 554/7088/17
Провадження №2/554/1773/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2018 року Октябрський районний суд м.Полтави

в складі головуючого судді Чуванової А.М.

за участю секретаря Садошенко М.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним позовом та з уточненими вимогами, в якому просила поділити між нею та відповідачем спільне майно подружжя, набуте під час шлюбу, а саме: визнати за позивачем право власності на 1/2 частку квартири №2 по вул.Соборності (колишня назва Жовтнева),40-а в м.Полтава, яка зареєстрована на ОСОБА_2, 1/2 частку нежитлового приміщення (офісу) по вул.Соборності (колишня назва Жовтнева),61а в м.Полтава, що розташоване у житловому будинку, загальною площею 143,3 кв.м. Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку квартири №2 по вул.Соборності (колишня назва Жовтнева),40-а в м.Полтава, яка зареєстрована на ОСОБА_2Є, на 1/2 частку нежитлового приміщення (офісу) по вул.Соборності (колишня назва Жовтнева),61а в м.Полтава, що розташоване у житловому будинку, загальною площею 143,3 кв.м.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що під час перебування в шлюбі з відповідачем з 1986 року вони разом придбали за спільні сімейні кошти: квартиру №2 по вул.Соборності (колишня назва Жовтнева),40-а в м.Полтава, яка була придбана в 2002 році та зареєстрована на ОСОБА_2, нежитлове приміщення (офісу) по вул..Соборності (колишня назва Жовтнева),61а в м.Полтава, що розташоване у житловому будинку, загальною площею 143,3 кв.м, яке також було зареєстроване на чоловіка. Відповідач заперечує її право власності, тому позивач звернулася до суду.

Позивач ОСОБА_1 та її представник до суду не зявилися, надали заяву з проханням розглянути справу без їх участі, де також підтримали уточнені позовні вимоги.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, згідно якої позов визнає, не заперечує проти поділу майна за уточненими позовними вимогами, та просить справу розглядати без його участі.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі даних і доказів.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Із свідоцтва про шлюб (а.с.10) вбачається, що сторони 14.06.1986 року зареєстрували шлюб, актовий запис №54.

В судовому засіданні було встановлено, що подружжя сімейно-шлюбних стосунків не підтримують.

Відповідно до ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин ( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо ) самостійного заробітку ( доходу ). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 69 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ст. 71 СК України майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному із подружжя грошової компенсації замість його частини у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на квартиру, допускається за його згодою, крім випадків передбачених ЦК України.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей та мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

У судовому засіданні наявними доказами стверджено те, що за час перебування у шлюбі позивач з відповідачем набули у власність наступне майно: квартиру №2 по вул..Соборності (колишня назва Жовтнева),40-а в м.Полтава, яка була придбана в 2002 році та зареєстрована на ОСОБА_2, нежитлове приміщення (офісу) по вул..Соборності (колишня назва Жовтнева),61а в м.Полтава, що розташоване у житловому будинку, загальною площею 143,3 кв.м, яке також було зареєстроване на чоловіка (а.с.19-20 договір купівлі-продажу, витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно; а.с .22 свідоцтво про право власності на нерухоме майно).

Статтею 63 Сімейного Кодексу України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до вимог пунктів 2,4 ст. 65 СК під час укладання договорів одним з подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Тобто зазначені норми матеріального права презумують факт спільної сумісної власності подружжя, доки не доказано інше кимось із подружжя.

Отже обов'язок спростувати презумпцію спільності майна лежить на відповідачеві, який жодних достовірних та допустимих доказів щодо наявності інших обставин, передбачених ст. 57 СК України суду не надав. Крім того, вказані обставини в ході судового розгляду не заперечувалися відповідачем ОСОБА_2

Відповідно до ч. 1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.

Згідно п.п. 25, 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя », вирішуючи питання про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, судам необхідно застосовувати положення ч.ч. 4, 5 ст. 71 СК України, щодо обовязкової згоди на отримання одним із подружжя грошової компенсації та попереднього внесення на депозитний рахунок суду другим із подружжя відповідної грошової суми. У разі коли жоден з подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визначає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Відповідно ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності .У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Приймаючи до уваги наведене, суд вважає позов ОСОБА_1 задовольнити, поділити між нею та відповідачем спільне майно подружжя, набуте під час шлюбу, а саме: визнати за позивачем право власності на 1/2 частку квартири №2 по вул..Соборності (колишня назва Жовтнева),40-а в м.Полтава, яка зареєстрована на ОСОБА_2, 1/2 частку нежитлового приміщення (офісу) по вул..Соборності (колишня назва Жовтнева),61а в м.Полтава, що розташоване у житловому будинку, загальною площею 143,3 кв.м. Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку квартири №2 по вул.. Соборності (колишня назва Жовтнева),40-а в м.Полтава, яка зареєстрована на ОСОБА_2Є, на 1/2 частку нежитлового приміщення (офісу) по вул..Соборності (колишня назва Жовтнева),61а в м.Полтава, що розташоване у житловому будинку, загальною площею 143,3 кв.м.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12,13,81,263-265, ЦПК України, ст.ст.57,60,69,70 СК України, ст.372 ЦК України,суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - задовольнити.

Розділити спільне майно подружжя, визнавши за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири №2 по вул..Соборності (колишня назва Жовтнева),40-а в м.Полтава, яка зареєстрована на ОСОБА_2, 1/2 частку нежитлового приміщення (офісу) по вул..Соборності (колишня назва Жовтнева),61а в м.Полтава, що розташоване у житловому будинку, загальною площею 143,3 кв.м.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку квартири №2 по вул.Соборності (колишня назва Жовтнева),40-а в м.Полтава, яка зареєстрована на ОСОБА_2, на 1/2 частку нежитлового приміщення (офісу) по вул..Соборності (колишня назва Жовтнева),61а в м.Полтава, що розташоване у житловому будинку, загальною площею 143,3 кв.м.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: А.М.Чуванова