№ провадження 2/646/94/2018
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.06.18 року м. Харків

Суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова Єжов В.А., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Червонозаводського районного суду м. Харкова знаходиться позовна заява про визнання права власності на нерухоме майно.

Зі змісту позовної заяви убачається, що предметом спору є нерухоме майно а саме: про визнання права власності на земельну ділянку площею 0,02070 га (кадастровий номер :02:017:0012), та розташовану на ній нежитлову будівлю літ «Г-1», що знаходяться за адресою: м. Харків, просп. Московський, 80, а також на земельну ділянку, площею 0,0736 га (кадастровий номер :02:017:0013), для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що також знаходиться за адресою: м. Харків, просп. Московський, 80.

Ухвалою судді від 09 грудня 2016 року відкрито провадження по даній цивільній справі.

23 червня 2018 року до канцелярії суду надійшло клопотання позивачки про забезпечення позову, в якому позивачка ОСОБА_3 зазначає, що в теперішній час відповідно до реєстру прав власності на нерухоме майно убачається, що спірна нерухомість, а саме: земельна ділянка загальною площею 0,0207 га, що надана для обслуговування нежитлової будівлі, яка знаходиться за адресою: м. Харків, пр. Московський, 80, кадастровий номер :02:017:012; земельна ділянка загальною площею 0,0736 га, що надана для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: м. Харків, пр. Московський, 80, кадастровий номер :02:017:013; нежитлова будівля літер Г-1, площею 85 кв. м., за адресою: м. Харків, пр. Московський, 80, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 01 належать на праві власності ОСОБА_4, ід. Код НОМЕР_1, паспорт громадянина України серія та номер МК 507514, виданий 20.08.1997 року Червонозаводським РВ УМВС України в Харківській області. Просить задля унеможливлення утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову щодо визнання права власності забезпечити неможливість подальшого відчуження вказаного майна його власником на період вирішення спору по суті шляхом накладення на вказане майно арешту та передачі такого майна на зберігання його власнику задля забезпечення схоронності, а також без порушень відповідних прав власника щодо володіння та користування таким майном на час його арешту.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України, суд, за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст.150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема пп.1, 2, 7 зазначеної статті встановлені таки види забезпечення позову як накладення арешту на майно, що належить відповідачеві, заборона вчиняти певні дії, а також передача речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору.

Згідно роз'яснень, що містяться у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи-підприємця; вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку з застосуванням цих заходів.

Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам. Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення. Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку. Заходи щодо забезпечення позову мають застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв'язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідальності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права, про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Відповідно до положень пп.1 та 7 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується в тому числі шляхом накладення арешту на майно та/або передання речі, яка є предметом спору, на зберігання.

Згідно статті 58 Закону України «Про виконавче провадження» якщо опис і арешт майна здійснювалися на виконання рішення про забезпечення позову, виконавець передає арештоване майно на зберігання боржнику або його представнику (якщо інше не зазначено в судовому рішенні або якщо боржник відмовився приймати майно на зберігання).

Як встановлено судом, відповідно до реєстру прав власності на нерухоме майно убачається, що відповідне нерухоме майно, що є предметом спору належить на праві власності ОСОБА_4, ід.код НОМЕР_1, паспорт громадянина України серія та номер МК 507514, виданий 20.08.1997 року Червонозаводським РВ УМВС України в Харківській області.

Проаналізувавши фактичні обставини по справі, характер спірних правовідносин, оцінивши надані докази, суддя дійшов висновку, що клопотання позивача про забезпечення позову до винесення рішення по справі є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 151, 152 і 153 Цивільного процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Клопотання позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку загальною площею 0,0207 га, що надана для обслуговування нежитлової будівлі, яка знаходиться за адресою: м. Харків, пр. Московський, 80, кадастровий номер :02:017:012; земельну ділянку загальною площею 0,0736 га, що надана для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: м. Харків, пр. Московський, 80, кадастровий номер :02:017:013; нежитлову будівлю літер Г-1, площею 85 кв. м., за адресою: м. Харків, пр. Московський, 80, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 01 що є власністю ОСОБА_4, ід.код НОМЕР_1, паспорт громадянина України серія та номер МК 507514, виданий 20.08.1997 року Червонозаводським РВ УМВС України в Харківській області та передати вказані обєкти нерухомого майна його власнику ОСОБА_4, ід.код НОМЕР_1, паспорт громадянина України серія та номер МК 507514, виданий 20.08.1997 року Червонозаводським РВ УМВС України в Харківській області, на зберігання.

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом, підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Стягувачем за цим виконавчим документом в частині накладання арешту та передачі майна на зберігання є ОСОБА_3 (61068, АДРЕСА_1, ід.код НОМЕР_2, 24.05.1975 р.н.).

Боржником за цим виконавчим документом в частині накладання арешту та передачі майна на зберігання є ОСОБА_4 (61001, АДРЕСА_2, ід. Код НОМЕР_1, 06.06.1975 р.н.).

Ухвала про забезпечення позову набирає чинності з моменту її підписання суддею, строк предявлення до примусового виконання ухвали становить три роки та обчислюється з наступного дня після її прийняття, тобто з 27.06.2018 року до 27.06.2021 року.

Ухвалу про забезпечення позову може бути оскаржено до апеляційної інстанції протягом 15 днів з дня її складання. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Суддя В.А. Єжов