АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 686/3582/16-ц
Провадження № 22-ц/792/473/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

ОСОБА_1 (суддя-доповідач), ОСОБА_2, ОСОБА_3,

секретар судового засідання Гриньова А.М., Дубова М.В.

за участю: представника апелянта ОСОБА_4

представника позивача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/3582/16-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 грудня 2017 року (суддя Стефанишин С.Л.) у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про оспорювання батьківства,

встановив:

У лютому 2016 року позивач ОСОБА_7 звернулася до суду з позовом просила стягнути з ОСОБА_6 аліменти на її користь на утримання дочки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Позов мотивовано тим, що у неї з відповідачем є донька ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач не приймає участі у вихованні дитини та не надає матеріальну допомогу.

У квітні 2016 року відповідач ОСОБА_6 звернувся до суду із зустрічним позовом та просив виключити із актового запису про народження ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, складеного відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції №17 від 20 вересня 2008 року, відомості про батька дитини - ОСОБА_6.

В обґрунтування позову посилається на те, що він почав проживати з ОСОБА_7 з березня 2008 року та 07 травня 2008 року між ними був укладений шлюб. На час одруження ОСОБА_7 мала малолітню доньку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2. Зазначив, що він не є біологічним батьком дитини, а про реєстрацію його батьком дитини дізнався, отримавши позов ОСОБА_7 про стягнення аліментів.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 липня 2016

____________________________________________________________________________

Головуючий в першій інстанції ОСОБА_9

Доповідач Спірідонова Т.В. Категорія: 50

року зустрічну позовну заяву ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про оспорювання батьківства обєднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 грудня 2017 року позов ОСОБА_7 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 15 лютого 2016 року і до повноліття дитини.Вирішено питання про стягнення судових витрат.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що в момент реєстрації себе батьком дитини ОСОБА_6 знав, що він не є батьком дитини, а тому не має права оспорювати своє батьківство стосовно дитини. Крім того, ОСОБА_6 не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ним не виконано підпис у заяві про визнання батьківства та в актовому запису про народження ОСОБА_8 у графі 17 «підстава запису відомостей про батька». Так як малолітня дитина ОСОБА_8 знаходиться на утриманні позивача ОСОБА_7, а відповідач за станом здоров'я і матеріальному становищі має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини, з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити зустрічний позов та відмовити в задоволенні позову про стягнення аліментів, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. На думку апелянта, позивачем ОСОБА_7 не надано доказів, що дитина перебуває на її утриманні та потребує відповідної допомоги. При визначенні розміру аліментів не враховано його стан здоровя, наявність на утриманні неповнолітньої дитини та батька похилого віку. Зазначає, що на час одруження з ОСОБА_7 вона вже мала малолітню доньку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, тому він не є її біологічним батьком. Крім того, судом не встановлено подання ним заяви про визнання батьківства.

В судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_6 - ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_7 ОСОБА_5, заперечуючи проти апеляційної скарги, зазначив, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування. Зазначив, що судово - почеркознавча експертиза не була виконана з вини апелянта, оскільки ним не було проведено її оплату та без будь-яких поважних причин не надано вільних зразків підпису. Тому, підстави для задоволення зустрічного позову відсутні. Визначаючи розмір аліментів, судом першої інстанції враховано матеріальне становище апелянта та його стан здоровя, а тому правомірно визначено розмір аліментів на дитину.

Апелянт ОСОБА_6 та позивач ОСОБА_7 повідомлені належним чином про час і місце слухання справи, у судове засідання не зявилися.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте зазначеним вимогам закону рішення суду в повній мірі не відповідає.

Заслухавши учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Встановлено, що сторони ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з 07.05.2008 року перебували у шлюбі, який був розірваний рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 28.11.2013 року.

18 липня 2004 року народилася ОСОБА_8, батьками якої є ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

Відповідно до ст.125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров'я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду.

Згідно частини першої ст.126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Як встановлено з матеріалів справи ОСОБА_8 народилася 18 липня 2004 року, тобто до реєстрації шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_7

В актовому записі про народження ОСОБА_8, складеного відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції, від 20.09.2008 року №17 батьками дитини записані ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 (графа батько), та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 (графа матір).

Підставою запису відомостей про батька є спільна заява батьків №176-06/03-28 від 20.09.2008 року, яка була подана та підписана ними, в тому числі і ОСОБА_6 особисто.

Відповідно до положень частин першої та п`ятої ст.136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126, 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно дочастини першої статті 123 цього Кодексу.

Висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_6 не має права оспорювати своє батьківство стосовно ОСОБА_8, є обґрунтованими, оскільки в момент реєстрації себе батьком дитини він знав, що не є її батьком.

Не заслуговують на увагу посилання апелянта на те, що він не подавав до органу реєстрації актів цивільного стану відповідну заяву про визнання батьківства та підпис від його імені зроблений не ним.

Відповідно до ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07.04.2017 року призначено у справі судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Хмельницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

З клопотання експерта, направленого ОСОБА_6 та до Хмельницького міськрайонного суду вбачається, що для проведення судової почеркознавчої експертизи необхідно провести її оплату та надати вільні зразки підпису ОСОБА_6 не менш ніж на 10-15 документах по часу виконання найбільш наближеного до об'єкта дослідження.

04.09.2017 року на адресу суду надійшло повідомлення про неможливість надання висновку судово-почеркознавчої експертизи у зв'язку з несплатою коштів за проведення експертизи та невиконання клопотання експерта щодо надання додаткових матеріалів.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 11.10.2017 року було зобовязано ОСОБА_6 надати суду вільні зразки підпису, зроблені ним в період до 20.09.2008 року.

Вказану ухвалу суду ОСОБА_6 у встановлений судом строк не виконав, відповідні оригінали з вільними зразками свого підпису суду не надав, що унеможливило проведення експертизи.

Відповідно до ст.109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для зясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Оцінивши наявні у справі докази, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що ОСОБА_6 не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ним не виконано підпис у заяві про визнання батьківства та в актовому запису про народження ОСОБА_8 у графі 17 «підстава запису відомостей про батька», а тому дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_6 про оспорювання батьківства.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 про оспорювання батьківства ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в цій частині в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Неповнолітня дитина ОСОБА_8 проживає з позивачем ОСОБА_7 та знаходиться на її утриманні.

Відповідач ОСОБА_6 не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання доньки.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами 2 і 3 статті 181 СК України визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 є батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_11, 24.05.2002р.н., яку він також зобовязаний утримувати до досягнення нею повноліття.

Суд не приймає до уваги доводиапелянта про утримання ним батька похилого віку, оскільки йому кошти ОСОБА_6 надаються добровільно. Також апелянтом не доведено, що батько потребує матеріального утримання саме з його боку.

Враховуючи матеріальний стан та стан здоровя відповідача, наявність на його утриманні неповнолітньої доньки ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_5, колегія суддів вважає за можливе визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню на користь позивача ОСОБА_7 на неповнолітню дитину ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 15 лютого 2016 року і до повноліття дитини.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів слід змінити, а в решті рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 грудня 2017 року в частині стягнення аліментів змінити.

Стягнути з ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_6, і.н. НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7) на користь ОСОБА_7 (ІНФОРМАЦІЯ_4, і.н. НОМЕР_2, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8, фактично проживає: ІНФОРМАЦІЯ_9) на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 15 лютого 2016 року і до повноліття дитини.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 червня 2018 року.

Судді: /підпис/ ОСОБА_1

/підпис/ ОСОБА_2

/підпис/ ОСОБА_3

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Т.В.Спірідонова