н/п 2/490/2493/2018 Справа № 490/9315/16-ц
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2018 року м. Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва у складі:

Головуючого - судді Гуденко О. А.,

при секретарі: Кваші С.О

за участі представника позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради , третя особа ТОВ ЖЕК «Забота» про визнання правочинів недійсними та витребування майна з чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_4 звернулися с позовною заявою до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , треті особи Реєсьтрацуійна сдлужба ММУЮ Миколаївської області , Управління ДМС у Миколаївській області , ТОВ ЖЕК "Забота" щодо визнання недійсними довіреність на розпорядження квартирою , договору купівлі- продажу квартири , скасування незаконної реєстрації речових прав на нерухоме майно та витребування квартири з незаконного володіння.

Справу прийнято до провадження суддею Гуденко О.А. 14 лютого 2017 року в звязку з неможливістю розгляду попереднім складом суду.

В звязку зі смертю відповідача ОСОБА_5 04.03.2016 року судом прийнято позовну заяву в новій редакції, допущено процесуальне правонаступництво ОСОБА_2, як особи, що прийняла спрадщину в цілому після смерті ОСОБА_5

Позовна заява уточнювалась неодноразово і 05 березня 2018 року була уточнена остаточно.

Так, позивач ОСОБА_1 остаточно просила визнати недійсним договір купівлі- продажу квартири за адресою АДРЕСА_1 від 21 липня 2014 року за реєстровим № 898, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_6Г, укладений між ОСОБА_1 як продавцем та ОСОБА_5 як покупцем ; визнати недійсною довіреність за реєстровим № 456 від 20 червня 2014 року , посвідчену приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_7А та виданою на імя ОСОБА_8О на представництво інтересів ОСОБА_1 ; застосувати наслідки визнання правочину недійсним та скасувати запис № 24501802мвід 21 липня 2014 року про реєстрацію права власності на квартиру за адресою АДРЕСА_2 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_5; застосувати наслідки недійсності правочину та визнати право ОСОБА_1П, на володіння та реєстрацію за місцем свого проживання за вказаною адресою спірної квартири; витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 квартиру за адресою АДРЕСА_3 у власність ОСОБА_1.

Представник позивача в судовому засіданні просив про задоволення остаточних позовних вимог в повному обсязі з підстав, викладених в позові.

В останнє судове засідання відповідачка та її представник не зявилися, в минулих судових засіданнях вимоги позову не визнали, просили відмовити у позові.

Представник відповідача ОСОБА_3 з надання адміністративних послуг ММР надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, рішення суду просив прийняти у відповідності до вимог діючого законодавства.

Представник третьої особи УДМС України в Миколаївській області заявила про неналежність установи як третьої особи по даній справі, оскільки відсутні повноваження щодо виконання жодних обовязків, які можуть бкти покладені судом в межах заявлених позовних вимог.

Третя особа ТОВ ЖЕК "Забота" просили слухати справу у їх відсутність та прийняти рішення на розсуд суду.

Вислухавши пояснення представників сторін , дослідивши матеріали справи та встановивши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Так, на підставі договору купівлі-продажу від 20.10.2004 року ОСОБА_1П, належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_4. З 2004 року і по теперішній час

Як слідує з матеріалів спадкової справи після смерті ОСОБА_5 , померлого 04.03.2016 року , спадщину в цілому прийняла його донька ОСОБА_2 , на яку також складено Заповіт від 23.09.2008 року, яким ОСОБА_5 заповідав все своє майно, належене йому за законом на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого не складалося.

20 червня 2014 року за Довіреністю за реєстровим № 456 , посвідчену приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_7А , ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_8О на представництво її інтересів в усіх державних органах та установах та пдіприємтсвах усіх форм власності з питань , повязаних з підготовкою документів для продажу та продажем належної їй на праві власності квартири за адресою АДРЕСА_1.

Згідно Договору купівлі-продажу від 21 липня 2014 року за реєстровим № 898, укладений між ОСОБА_1 як продавцем та ОСОБА_5 як покупцем посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_6Г, ОСОБА_1П, продала, а ОСОБА_9Д купив квартиру за адресою АДРЕСА_1 . За договором проведено державну реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вказаної квартири приватним нотаріусом Миколаївського МНО ОСОБА_6 за ОСОБА_5 21 липня 2014 року , індексний номер 14577311.

Як слідує з матеріалів справи, за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_4 поданою до органів ГУНП в Миколаївській області (колишнє УМВС ) було порушено кримінальне провадження № 000473 від 09.08.2014 року за внесенням до ЄРДР відомостей, що містять ознаки злочину незаконне заволодіння шляхом шахрайства квартирою за адресою м . Миколаїв , вул.. Севастоспольська , буд 43/1, що на праві приватної власності належить ОСОБА_1. В межах даного кримінального провадження проведені почеркознавчі експертизи. Як зазначено у висновку експерта № 2073 від 26.01.2015 року Науково- дослідного експертно- криміналістичного центру УМВС України в Миколаївській області встановлено, що підпис та рукописний запис «Безусяк Валентина Петрівна» на договрі купівлі-продажу від 21.07.2014 року виконувався іншою особою (додатки присутні в матеріалах справи). У відповідності до експертного висновку № 464 від 08.04.2016 року встановлено також , що підпис та рукописний запис «Безусяк Валентина Петрівна» в довіреності від 20.06.2014 року на імя громадянина ОСОБА_8 щодо уповноваження гр.. ОСОБА_8О представляти інтереси ОСОБА_1П- виконані іншою особою .

Також , варто зауважити, що паспорт громадянина України за серією МВ №345817, який використано при проведенні нотаріальних дій від імені ОСОБА_1 є підробленим та втрачений ОСОБА_10 , про що свідчит наявна .. з такою самою серією та номером паспорта, датою та місцем видачі .

24 липня 2014 року за Договором дарування № 921 , посвідченим приватним нотаріусом Миколаївського МНО ОСОБА_6Г, ОСОБА_5 подарував вищевказану квартиру ОСОБА_2

У відповідності зі ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених особами вимог і на підставі представлених сторонами доказів, а ст. ст. 12, 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 218 ЦК України заперечення однією зі сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою для недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним тощо.

Відповідно до вимог ст. 208, 209 ЦК України, у письмовій формі належить вчиняти правочини щодо нерухомості . За ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) повинен бути укладений між сторонами в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

За ст. 207 цього Кодексу, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

З огляду на наведене, суд вважає встановленим, що ОСОБА_1 не підписувала вищезазначені договір та довіреність , отже їх не можна вважати таким , що вчинений у формі, встановленій законом, а отже є таким, що суперечить вимогам Глави 54 та 68 ЦК України.

Враховуючи, що оспорювані правочини не відповідають вимогам ч.1 ст. 203 ЦК України, суд приходить до висновку, що відповідно до частини 1 ст. 215 цього Кодексу вони є недійсним, що є підставою для задоволення позову.

Як наслідок недійсності договору купівлі-продажу слід задовольнити вимоги про скасування запису про державну реєстрацію спірної квартири за ОСОБА_5

Що стосується позовних вимог про застосування наслідків недійсності правочину та визнання право ОСОБА_1П, на володіння та реєстрацію за місцем свого проживання за вказаною адресою спірної квартири, то такі вимоги не підлягають задоволенню як зайво заявлені. Так, визнання договору купілі-продажу недійсним та скасування державної реєстрації права власноті відповідача на цю квартиру, а також витребування квартири з чужого незаконного володіння у власність ОСОБА_1 повністю поновлені права власника квартири, отже додаткового захисту судом у вигляді визнання права ОСОБА_1, як власника на володіння та користування цим майном , які належать їй силу Конституції України та Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини ї і є невідємними повноваженнями власника майна, - не протребують.

Також суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 ( який після остаточного уточнення позовних вимог з заявою про відмову від позову чи залишення його позовних вимог без розгляду до суду не звертався), оскільки він не є власником вищевказаної квартири і не є стороною оспорюваних правочинів, отже його права не порушені і він не є належним позивачем по даній справі.

Враховуючи, що вищевказаний договір купів-продажу є недійсним як такий, що не відповідає вимогам ч.1 ст. 203 ЦК України, суд приходить до висновку, що відповідно до частини 1 ст. 215 цього Кодексу , що свідчить прот те, що майно за цим договором вибуло з власності всупереч волі його власника.

Разом з тим відповідно до закріпленого у статті 387 ЦК України загального правила власник має право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.

Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача.

За такого , позовні вимоги в частині витребування спірної квартири у відповідача є обгрунтованими та підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений при подачі позову, та на користь держави - пропорційно до задоволення позовних вимг, не оплачених при подання уточненої позовної заяви.

Керуючись ст. 18,81 ,141 ,259, 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково

Визнати недійсним договір купівлі- продажу квартири за адресою АДРЕСА_1 від 21 липня 2014 року за реєстровим № 898, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_6Г, укладений між ОСОБА_1 як продавцем та ОСОБА_5 як покупцем .

Визнати недійсною довіреність за реєстровим № 456 від 20 червня 2014 року , посвідчену приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_7А та виданою на імя ОСОБА_8О на представництво інтересів ОСОБА_1.

Скасувати запис № 24501802мвід 21 липня 2014 року про реєстрацію права власності на квартиру за адресою АДРЕСА_2 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_5.

Витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 квартиру за адресою АДРЕСА_3 у власність ОСОБА_1.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 551 грн.20 коп.судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1409 грн.60.коп.судвого збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складання повного тексту рішення суду .

Суддя Гуденко О.А.

Повний текст рішення складено 23.06.2018 року.