Справа № 489/3940/17
Номер провадження 2/489/481/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2018 року м. Миколаїв,

вул. Космонавтів,81/16 (81/17),

зал судових засідань №11

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

секретар судового засідання - Мазницька Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Миколаївської міської ради, третя особа державна податкова інспекція у Інгульскому районі м. Миколаєва ГУ ДФС в Миколаївській області, приватного нотаріуса ММНО Миколаївської області ОСОБА_3 про визнання права власності за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

21 серпня 2017 року ОСОБА_1 звернулась із вказаним позовом, яким просила визнати за нею право власності на 1/5 частку квартири АДРЕСА_1.

Вказувала, що їй, її батькам ОСОБА_4, та ОСОБА_5, братові ОСОБА_2 та двоюрідній бабусі ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності належала квартира АДРЕСА_2. Позивачу на праві власності належить 4/5 частки вказаної квартири. 24.02.1994 року померла двоюрідна бабуся позивача, ОСОБА_7, якій належала 1/5 частка квартири. Позивач посилається на те, що з 1994 р. вона відкрито володіє вказаним майном, здійснює оплату комунальних послуг, поточний ремонт квартири тощо.

Позивач, згідно заяви, просила про розгляд справи у її відсутність, підтримала вимоги в повному обсязі, просила про їх задоволення.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином, згідно заяви, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Представник Миколаївської міської ради в судове засідання не зявився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Ухвалою суду від 07 вересня 2017 року було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду.

Ухвалою суду від 10 листопада 2017 року було залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог податкову інспекцію у Інгульському районі м. Миколаєва ГУ ДФС в Миколаївській області.

Ухвалою суду від 19 березня 2017 року було замінено первісного відповідача ОСОБА_8 комітет Миколаївської міської ради на належного Миколаївську міську раду.

Ухвалою суду від 20 квітня 2018 року цивільну справу прийнято до провадження та призначено її до розгляду по суті.

Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, які підтверджені наданими сторонами доказами по справі.

Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло, виданого Житлово-комунальним управлінням Чорноморського суднобудівного заводу від 13.08.1993 р., квартира АДРЕСА_3 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_4 (після укладення шлюбу ОСОБА_1) ОСОБА_10 та ОСОБА_2.

Згідно Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24.07.2017 р. визначено частки ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_11 та ОСОБА_2, в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_3 є рівними і складають по 1/5 частині (частка кожного). Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/10 частку квартири АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, який помер 11.10.1993 р., а також право власності на 3/10 частки квартири АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, яка померла 26.07.2004 р.

Таким чином, позивачу на даний час належить 4/5 частини квартири на праві спільної сумісної власності, а відповідача ОСОБА_2 належить 1/5 частини квартири .

24 лютого 1994 року померла двоюрідна бабуся позивача - ОСОБА_7, після її смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/5 частки квартири АДРЕСА_1.

Згідно з Постановою нотаріуса від позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7, оскільки остання не надала документи, які підтверджують родині відносини.

Згідно із Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 15.09.2017 року спадкова справа після смерті ОСОБА_7, яка померла 24.02.1994 року, не заводилась.

З матеріалів справи вбачається, що з часу смерті двоюрідної бабусі, позивач відрито володіє та користується володіє спірною 1/5 частинною квартири відрито та безперервно більше десяти років; самостійно здійснює утримання вказаного майна, оплачує комунальні витрати; здійснює поточні ремонти тощо.

На підставі ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 07.02.2014 р. «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ.

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю

Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 більше 10 років відкрито та безперервно володіє та користується 1/5 часткою квартири АДРЕСА_1, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 19, 141-142, 200, 263-265, ЦПК України , суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Миколаївської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на 1/5 частку квартири АДРЕСА_1, яка раніше належала ОСОБА_9, - за набувальною давністю.

Позивач - ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2;

Відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4;

Відповідач Миколаївська міська рада, місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20;

Третя особа Приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округ Миколаївської області ОСОБА_3, місце знаходження: м. Миколаїв, вул. Погранична, 72, оф. 10;

Третя особа податкова інспекція у Інгульському районі м. Миколаєва ГУ ДФС в Миколаївській області, місце знаходження: м. Миколаїв, вул. В. Чорновола, 1/1.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Ленінський районний суд м. Миколаєва.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 25.06.2018 року.

Суддя Н.С. Тихонова