Провадження № 22-ц/779/633/2018
Головуючий у 1 інстанції Татарінова О. А.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2018 року м. Івано-Франківськ
Апеляційний суд Івано-Франківської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Бойчука І.В., Мелінишин Г.П.

секретарів Турів О.М., Возняк В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського від 21 березня 2018 року у складі судді Татарінової О.А. по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, поділ спільного майна подружжя, повернення майна,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Позивач свої вимоги мотивувала тим, вона є власником автомобіля марки «Kia Rio», 2012 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , який придбала до реєстрації з відповідачем шлюбу за кошти, отримані згідно кредитного договору №1/1255615 від 26.10.2012 року, укладеного з ПАТ «Креді Агріколь Банк».

Зазначила, що у зв`язку з виникнення конфлікту між нею та її колишнім чоловіком, останній забрав даний автомобіль та свідоцтво про його реєстрацію та в добровільному порядку відмовляється його повернути.

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся з зустрічним позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності, поділ спільного майна подружжя, повернення майна.

Зазначив, що з позивачкою ОСОБА_2 з квітня 2012 року проживав у громадянському шлюбі, який офіційно зареєстрували у лютому 2013 року.

За час спільного проживання 25.10.2012 року ними було придбано автомобіль марки «Kia Rio».

У серпні 2013 року вони продали автомобіль Daewoo Lanos, який був у його власності та придбали автомобіль марки Nissan Qashqai, р.н. НОМЕР_2 , яким керувала ОСОБА_2 а автомобіль марки «Kia Rio» залишився у його користуванні.

Посилаючись на те, що обидва автомобілі придбані за час спільного проживання з ОСОБА_2 просив визнати їх об`єктами спільної сумісної власності подружжя та в порядку поділу майна подружжя визнати за ним право власності на автомобіль марки «Kia Rio», за ОСОБА_2 право власності на автомобіль марки «Nissan Qashqai».

Крім того, ОСОБА_1 просив зобов`язати ОСОБА_2 повернути йому документи особисті речі, а саме: закордонний паспорт, державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 833387, виданий 25.12.2006 року на ім`я матері відповідача ОСОБА_3 , довідку з військового комісаріату на ім`я відповідача, зовнішній накопичувач (вінчестер) з комп`ютера з архівом особистих даних відповідача, картину художника ОСОБА_4 , які ОСОБА_2 у добровільному порядку відмовляється повернути.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 25 січня 2017 року первісний позов ОСОБА_2 та зустрічний позов ОСОБА_1 об`єднано в одне провадження.

За заявами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ухвалою Івано-Франківського міського суду від 20 лютого 2018 року позовну заяву ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння та зустрічний позов ОСОБА_1 про в частині зобов`язання ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1 закордонний паспорт, довідку з військового комісаріату залишено без розгляду.

Уточнюючи позовні вимоги ОСОБА_1 просив визнати автомобіль «Nissan Qashqai» об`єктом спільної сумісної власності подружжя та стягнути із ОСОБА_2 на його користь ? вартості автомобіля «Nissan Qashqai», р.н. НОМЕР_2 .

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 21 березня 2018 року частково позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, поділ спільного майна подружжя, повернення майна.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 половину коштів згідно кредитного договору в період перебування в шлюбі в розмірі 19867 грн 36 коп.

В решті вимог відмовлено.

На дане рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянт вказав, що предметом даних позовів як колишнього подружжя є поділ майна, а не грошові внески за кредитним договором, як це помилково вирішено судом першої інстанції.

Судом не взято до уваги що він з позивачем проживали разом як до укладення офіційного шлюбу, так і після офіційного його розірвання.

Зазначив, що з метою дійти певної згоди при поділі майна, шляхом укладення мирової угоди не ставив до суду питання щодо поділу спільно придбаної квартири по АДРЕСА_1 , яку придбано у шлюбі 20.03.2014 року, право власності на яку одержано в квітні 2016 року.

Судом не взято до уваги те, що автомобіль Kia Rio був придбаний за кредитним договором від 26.10.2012 року до укладення офіційного шлюбу, але у період, коли вони з ОСОБА_2 перебували у цивільному шлюбі, кошти за вказаний автомобіль були виплачені повністю у липні 2013 року.

ОСОБА_5 згідно договору купівлі-продажу від 31.08.2013 року та договору застави автомобіля від 05.09.2013 року також придбаний за кредитні кошти, які погашалися ними за рахунок спільних коштів сім`ї.

Доказів оскарження договорів як таких що вчинені не в інтересах сім`ї чи спростування їхніх з нею домовленостей щодо розпорядження автомобілями, чи факту спільного сумісного проживання як подружжя у період з лютого 2012 року по лютий 2016 року позивачем не надавалось.

Посилаючись на зазначені обставини, апелянт просив рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення, яким зустрічний позов задовольнити в повному обсязі та вирішити питання судових витрат.

Відповідач ОСОБА_2 правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Відповідно до п.8 ч.1 1 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України в реакції Закону №2147VIII від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Згідно з ч. 6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративної-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

За змістом п.3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402- VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв`язку із зазначеним справа підлягає розгляду в порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону №2147- VIII від 03 жовтня 2017 року.

У судовому засіданні апеляційного суду апелянт ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_6 підтримали доводи апеляційної скарги з мотивів наведених у апеляційній скарзі.

ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_7 заперечили вимоги апеляційної скарги, посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення вимог апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч.ч.1, 2 та 5 ст.263 ЦПК судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Постановляючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що в період перебування сторін у шлюбі ними за кредитні кошти придбано автомобіль Nissan Qashqai, тому при вирішенні питання про поділ майна подружжя дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_1 половини коштів у сумі 19867,36 грн. внесених на погашення кредиту у період перебування їх у шлюбі.

Однак повністю погодитись із висновком суду не можна з огляду на наступне.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 16.02.2013 року по 19.08.2014 року, що підтверджується копіями свідоцтв про шлюб серії НОМЕР_3 (а.с.13), та про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 (а.с.14) .

Згідно договору купівлі-продажу автомобіля № 031/08 від 31.08.2013 року, укладеного між ТОВ «Альянс-А» та ОСОБА_2 , остання придбала автомобіль Nissan Qashqai НВ 1.6 2WD 5MT SE, чорного кольору 2013 року випуску (а.с.101-102,103).

Відповідно до договору застави № Z2/1255615 від 05.09.2013 року, в забезпечення вимог, що випливають з кредитного договору № 3/1255615 від 05.09.2013 року, ОСОБА_2 передала в заставу ПАТ «Креді Агріколь Банк» транспортний засіб марки Nissan модель Qashqai, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с.104-111).

З копії виписки з розрахунку ПАТ «Креді Агріколь Банк» (а.с.93-100) вбачається, що у період перебування у шлюбі, за автомобіль Nissan Qashqai, який було придбано за кредитні кошти згідно кредитного договору № 3/1255615 від 05.09.2013 року, нею було сплачено 39734,72 грн. в подальшому на погашення кредиту було сплачено суму в розмірі 164106,34грн.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що відповідно до положень ст.ст. 60, 69, 70, 71 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна - частки майна дружини та чоловіка є рівними. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ділиться між ними в натурі, а у разі неможливості поділу майна одному із подружжя присуджується грошова компенсація вартості його частки у спільному майні подружжя.

Встановлено, що ОСОБА_2 , перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_1 , згідно договору купівлі-продажу від 31.08.2013 року придбала автомобіль Nissan Qashqai НВ 1.6 2WD 5MT SE, чорного кольору 2013 року випуску, вартістю 200230 грн. Відповідно до п. 1.7.1 Договору після його підписання, покупець не пізніше наступного дня сплачує продавцю аванс у розмірі 10% відсотків від вартості автомобіля (а.с. 101-103).

05.09.2013 року між ПАТ «Креді Агріколь банком» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №3/1255615 відповідно до якого остання отримала кредит у сумі 167 888,85 грн. строком користування з 05.09.2013 року по 04.09.2020 року на купівлю транспортного засобу для особистих потреб у сумі 160184,00 грн. та сплату страхової премії за договором добровільного страхування від нещасних випадків та на випадок хвороби, укладеним між ПАТ «Страхова компанія «Кардіф», позичальником та банком у сумі 7704,85 грн.

В цей же день між ПАТ « Креді Агріколь банком» та ОСОБА_2 укладено договір застави в забезпечення вимог, що випливають з кредитного договору № 3/1255615 від 05.09.2013 року, відповідно до якого ОСОБА_2 передала в заставу банку транспортний засіб марки Nissan модель Qashqai, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Таким чином, при укладенні договору купівлі-продажу автомобіля та кредитного договору ОСОБА_2 здійснено авансовий платіж у розмірі 10% відсотків від вартості автомобіля у сумі 20230 грн. та згідно долученої квитанції - страховий платіж у сумі 7704 грн., чого ОСОБА_2 не заперечила у судовому засіданні апеляційного суду.

Судом першої інстанції зазначені суми при визначенні суми коштів внесених подружжям ОСОБА_8 на придбання автомобіля Nissan Qashqai не враховано.

З урахуванням зазначених обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що

у період перебування у шлюбі подружжям ОСОБА_8 за автомобіль Nissan Qashqai, який було придбано за кредитні кошти згідно кредитного договору № 3/1255615 від 05.09.2013 року, було сплачено авансовий платіж у розмірі 10% відсотків від вартості автомобіля у сумі 20230 грн., страховий платіж у сумі 7704 грн., та на погашення кредиту у сумі 39734,72 грн.

а тому в порядку поділу майна подружжя, з ОСОБА_2 слід стягнути на користь ОСОБА_1 половину коштів на придбання автомобіля Nissan Qashqai у сумі 33731,30 грн. витрачених за час проживання у шлюбі.

Посилання апелянта на те, що кредитні кошти отримані ОСОБА_2 на придбання автомобіля Nissan Qashqai повністю погашалися за рахунок спільних коштів сім`ї не заслуговують на увагу, оскільки встановлено, що сторони розірвали шлюб 19 серпня 2014 року, а кредит виданий на придбання даного автомобіля достроково погашено ОСОБА_2 у травні 2015 року, тобто після розірвання шлюбу, належних та допустимих доказів того, що сторони у вказаний період проживали однією сім`єю суду не представлено.

У зустрічній позовній заяві ОСОБА_1 сам посилається на те, що шлюб між ним та ОСОБА_2 розірвано 19.08.2014 року і що тільки з часом вони дійшли згоди спробувати почати ще раз спільне життя та з березня 2015 року стали проживати у цивільному шлюбі.

Таким чином пояснення апелянта щодо періоду часу протягом якого він проживав із ОСОБА_2 у цивільному шлюбі є суперечливими та не підтверджені належними доказами.

Не заслуговують на увагу посилання апелянта на те, що суд не дав належної оцінки тому, що автомобіль марки «Kia Rio» придбано за час спільного проживання з ОСОБА_2 та є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. ОСОБА_1 у відповідності до положень ст. 13 ЦПК України, розпоряджаючись своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд - неодноразово уточнював та змінював позовні вимоги та в уточненій позовній заяві просив визнати автомобіль Nissan Qashqai спільною сумісною власністю подружжя та стягнути на його користь з ОСОБА_2 половину вартості вказаного автомобіля, натомість вимог щодо автомобіля марки «Kia Rio» не заявляв і такі не були предметом дослідження у суді першої інстанції.

З огляду на те, що судом першої інстанції невірно визначено половину коштів внесених подружжям ОСОБА_8 на придбання автомобіля Nissan Qashqai у період перебування їх у шлюбі, то рішення суду відповідно до ст. 376 ЦПК України підлягає зміні, з ОСОБА_2 слід стягнути на користь ОСОБА_1 кошти у сумі 33731,30 грн.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_2 слід стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір у розмірі пропорційному розміру задоволених вимог у сумі 1685 грн.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384. 390 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 21 березня 2018 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти в розмірі 33731,30 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1685 грн. понесених судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 22 червня 2018 року.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: І.В. Бойчук

Г.П. Мелінишин