Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Запоріжжя 22 червня 2018 року

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді Зарютіна П.В.

при секретарі Чернишовій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою позовом ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, представник позивача ОСОБА_2, місцезнаходження: вул.. Станіславського, 41, м. Запоріжжя) до ОСОБА_3 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1), ОСОБА_4 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1), ОСОБА_5 (вул.. Передатна, 24, м. Запоріжжя) про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду зі своїм вищезгаданим позовом.

В позові вказує, що 13.07.2004 року помер її батько ОСОБА_6.

До складу спадкового майна після його смерті увійшла ? частина житлового будинку по вул. Передатна, 24 в м. Запоріжжі, що належала спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 1985 року.

За життя ОСОБА_6 заповіту не склав.

Спадкоємцями за законом першої черги є дружина та діти спадкодавця, а саме: дружина ОСОБА_3, донька ОСОБА_1, донька ОСОБА_5 та син ОСОБА_4.

В листопаді 2017 року позивач разом із своєю матір`ю ОСОБА_3 звернулись до приватного нотаріуса ОСОБА_7, яким був здійснений запит до Департаменту реєстраційних послуг та була заведена спадкова справа.

Після проведення звірки Департаментом реєстраційних послуг своїх записів із записами будинкової книги по вул.. Передатна, 24 в м. Запоріжжі була надана довідка від 10.11.2017 року згідно якої, за вказаною адресою на момент смерті ОСОБА_6 були зареєстровані лише відповідачі.

Після надання вказаної довідки нотаріусу, позивачу було розяснено, що вона пропустила строки для прийняття спадщини, тому як не була зареєстрована у будинку.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09.03.2018 року встановлено факт прийняття позивачем спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_6

Після набрання чинності вказаного рішення суду, позивачка звернулась до приватного нотаріуса ОСОБА_7 з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, але їй було відмовлено через відсутність у позивача оригіналів документів, що підтверджують право власності на спадкове майно.

Позивач просить суд визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на ? частину житлового будинку № 24 по вул.. Передатній в м. Запоріжжі.

Вищевказана справа була призначена до судового розгляду, проте у судове засідання учасники справи не явилися.

При цьому, представник позивача власною заявою просила справу розглядати без її участі, на позові наполягає.

Відповідачі, кожний окремо, також подали суду заяву, якою проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечують, просили справу розглядати без їх участі.

Отже, у порядку ст. 223 ч.3 п. 1 ЦПК України суд розглянув справу за відсутності учасників справи.

Всебічно зясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що

Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частинами 1, 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.ч.1,3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Частиною 1 ст. 1298 ЦК України встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцю після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 13.07.2004 року помер батько позивача ОСОБА_6, про що слідує із свідоцтва про його смерть.

При цьому факт кровного споріднення позивача із спадкодавцем належно підтверджується свідоцтвом про народження позивача.

Згідно зі ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, а часом відкриття спадщини є день смерті або день з якого вона оголошується померлою.

У відповідності до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкоємця, у тому числі зачаті за життя спадкоємця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Отже, позивач є спадкоємцем першої черги після смерті свого батька.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09.03.2018 року встановлено факт прийняття позивачем спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_6

Після смерті вищевказаного спадкодавця відкрилася спадщина за законом на 1/2 частину житлового будинку по вул.. Передатній, 24 в м. Запоріжжі, що належала спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 16.07.1985 року, що підтверджується копією названого договору.

Після набрання чинності вказаного рішення суду від 09.03.2018 року, позивач звернулась до приватного нотаріуса ОСОБА_7 з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, але їй було відмовлено через відсутність у позивача оригіналів документів, що підтверджують право власності на спадкове майно.

Як розяснено п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до п.4.9 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом від 22.02.2012 року № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595, свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті 1270, статтею 1276 Цивільного кодексу України - не раніше зазначених у цих статтях строків.

Згідно п.4.15 ,4.18 цього ж Порядку, видача свідоцтва про право на спадщину може бути вчинена нотаріусом після перевірки правовстановлюючих документів щодо належності спадкового майна спадкодавцеві з витягом з Реєстру прав власності.

Як передбачено ст.49 Закону України «Про нотаріат», главою 13 розділу 1 вказаного вище Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії,якщо не подано документи, необхідні для її вчинення.

Таким чином, вимоги спадкоємця про визнання права власності на спадкове майно можуть бути предметом розгляду судом після завершення процедури нотаріального розгляду письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством,яка завершується винесенням нотаріусом відповідної постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Постановою приватного нотаріуса ОСОБА_7 від 19.04.2018 року позивачу було відмовлено у вчинені нотаріальної дії видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька з підстав відсутності у позивача оригіналів документів, що підтверджують право власності на спадкове майно.

Натомість, копія вказаного договору, наявна у матеріалах цивільної справи, її достовірність учасниками справи не оспорювалася.

Отже, позивач, як спадкоємець першої черги після смерті свого батька, прийняла спадкове майно.

Позивач заяву про відмову у прийнятті спадщини відповідно до ч. 4 ст. 1273 ЦК України не подавав.

Окрім позивача інших спадкоємців, які прийняли спадщину у встановлений законом строк, судом не встановлено.

Вказане достовірно підтверджено матеріалами спадкової справи.

Отже, зважаючи на зазначені вище положення закону та обставини справи, надаючи їм належну оцінку, слід дійти висновку про задоволення заявлених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1-4, 5, 12, 13, 76-81, 82, 89, 258, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Задовольнити позов ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до ОСОБА_3 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, номер облікової картки платника податків НОМЕР_2), ОСОБА_4 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, номер облікової картки платника податків НОМЕР_3), ОСОБА_5 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, номер облікової картки платника податків НОМЕР_4) про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 (одну другу) частину житлового будинку № 24 по вулиці Передатній в м. Запоріжжі - в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, який помер 13.07.2004 року

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частину другій статті 358 ЦПК України.

Суддя П.В. Зарютін