Справа № 202/1574/18
Провадження № 2/202/1286/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 травня 2018 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючої судді Зосименко С.Г.

при секретарі Герасименко В.А.

за участю: позивача - ОСОБА_1, відповідача - ОСОБА_2, третьої особи - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання.

У позовній заяві ОСОБА_1 посилається на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2, який було розірвано 06 грудня 2017 року рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська. Від цього шлюбу мають повнолітню дитину - доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з позивачкою. Відповідач постійно ухилявся від надання матеріальної допомоги на утримання доньки. У зв'язку з тим, що ОСОБА_3, яка навчається в Дніпропетровському педагогічному коледжі Дніпропетровського національного університету імені О. Гончара на третьому курсі денної форми навчання, потребує матеріальної допомоги, позивачка вимушена звернутися з даним позовом. Просила суд стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? від усіх видів заробітку щомісячно від дня пред'явлення позову і до закінчення навчання, стягнути з ОСОБА_2 на її користь витрати на правничу допомогу у розмірі 600 грн., допустити негайне виконання рішення суду.

Позивачка у судове засідання з'явилася, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання з'явився, суду пояснив, що не згоден з розміром аліментів, а також надав письмові пояснення, в яких зазначає, що позивачка перешкоджає його спілкуванню з донькою, сплачував аліменти на утримання доньки, має захворювання.

Третя особа у судове засідання з'явилася, позов позивачки підтримала, пояснила суду, що потребує матеріальної допомоги.

Заслухавши думку сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги позивачки є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серія НОМЕР_4 від 29.08.1998 року /а.с. 4/, який було розірвано 06 грудня 2017 року рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська /а.с. 13/.

Від шлюбу мають доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_5 від 22.11.1999 року /а.с. 5/.

Згідно довідки № 770 від 06 листопада 2017 року ОСОБА_3 являється студенткою ІІІ курсу музичного відділення денної форми навчання Дніпропетровського педагогічного коледжу Дніпропетровського національного університету імені О. Гончара /а.с. 14/.

Відповідно до частини 2 статті 141 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Статтею 198 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно із ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до абз. 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Право на утримання виникає за умови продовження навчання. Закон не передбачає жодних особливостей залежно від форми навчання (денна, вечірня, заочна тощо). Тому можна зробити висновок, що право на утримання виникає за умови продовження навчання у будь-якій формі.

Як зазначено уст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

За положеннями ч.1ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд приймає до уваги, що відповідач в зв'язку з матеріальним становищем в змозі сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки на період навчання в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: - на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. ч. 1, 5-6 ст. 137 ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача.

Позивачкою підтверджено витрати на правничу допомогу поданими доказами у відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року), а саме: - договором про надання професійної правничої допомоги від 29.03.2018 року /а.с. 15/, актом виконаних робіт від 30.03.2018 року /а.с. 16/ та квитанцією № 435255 від 30.03.2018 року /а.с. 17/.

Відповідач відповідно до вимог ч. 5-6 ст. 137 ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) до суду не подавав клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 600 грн.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: - позивачі - у справах про стягнення аліментів.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

З відповідача відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 704 гривень 80 копійок.

Відповідно до ч. 1 статті 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Керуючись статтями , 180-183, 198, 200 Сімейного Кодексу України та статтями ст. ст. 4, 10-13, 19, 43, 76-81, 81, 89, 95-96, 133, 137, 141, 258-259, 263-265, 287-289 Цивільно-процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2 на утримання повнолітньої дитини - доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1., яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_3, яка продовжує навчання у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, щомісячно, починаючи стягнення з дати набрання рішення суду законної сили і до закінчення навчання, тобто до 01.07.2019 року.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 600 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1 на користь держави судовий збір в розмірі 704 гривень 80 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.Г. Зосименко