АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2018 року

м. Харків

справа № 615/8440/15-ц

провадження № 22ц/790/1921/18

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Сащенка І.С., Хорошевського О.М.,

за участю секретаря - Огар І.В.,

імена (найменування сторін):

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 червня 2016 року в складі судді Грищенко І.О.,

у с т а н о в и в:

В травні 2015 року ОСОБА_1 звернулася у суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Позовна заява, з урахуванням уточнень, мотивована тим, що 05 травня 2012 року в простій письмовій формі укладено договір купівлі-продажу автомобіля «BMW Х-5», державний номерний знак НОМЕР_1, з розстрочкою платежу та подальшим оформленням права власності на покупця. Загальну суму за автомобіль в розмірі 30 000 доларів США 00 центів вона зобов'язалася передати ОСОБА_2 до 01 вересня 2012 року та на протязі 2012 року сплатила відповідачу 15 000 доларів США 00 центів.

Вказаним автомобілем користувався її син, яким було виявлено скриті дефекти транспортного засобу, у зв'язку з чим запропонував відповідачу повернути в рахунок передплати за автомобіль грошові кошти в розмірі 15 000 доларів США 00 центів в обмін на повернення автомобіля. На цю пропозицію останній не відреагував.

28 жовтня 2012 року було виявлено факт відсутності автомобіля «BMW Х-5», державний номерний знак НОМЕР_1, біля будинку № 6 по вул. Пермській в м. Харкові, де проживає син.

Для з'ясування даного факту вона звернулася з заявою до Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області. Як зазначено в постанові про відмову в порушенні кримінальної справи о/у СКР Жовтневого РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області лейтенанта міліції Я.І.Данильченка від 10 листопада 2012 року, повернути передплату за автомобіль громадянину ОСОБА_4 ОСОБА_2 зобов'язався на протязі одного року, тобто до 10 листопада 2013 року.

Оскільки в добровільному порядку відповідач відмовляється повернути кошти, просила стягнути на її користь з ОСОБА_2 15 000 доларів США 00 центів, що еквівалентно 390 226 грн. 50 коп., та 3% річних від простроченої суми в розмірі 27 711 грн. 43 коп. (390 226 грн. 50 коп. х 3% : 365 х 864 (період прострочення).

30 вересня 2015 року ОСОБА_2 подав письмові заперечення на позов.

Заперечення мотивовані тим, що у нього не існувало з позивачем ніяких домовленостей з приводу купівлі-продажу автомобіля, а кошти в розмірі 15 000 доларів США 00 центів були отримані ним в якості відшкодування завданої автомобілю шкоди за час користування ОСОБА_5 автомобілем. Автомобіль було надано сину позивача для особистого використання, оскільки між ними на той час склалися дружні стосунки. При цьому основною умовою було вчасне і регламентне обслуговування транспортного засобу, чого зроблено не було. Між ним та ОСОБА_5 було досягнуто згоди щодо відшкодування завданої шкоди у розмірі 15 000 доларів США 00центів, у зв'язку з чим він написав дві розписки та мав намір сплатити цю суму за ремонт автомобіля. Оскільки син позивача відмовився повернути йому автомобіль, він вимушений був його забрати за допомогою евакуатора.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 червня 2016 року позов задоволено частково.

З ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнута сума боргу за договором купівлі-продажу автомобіля в розмірі 390 226 грн. 50 коп. та 3 654 грн. 00 коп. судового збору.

В задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, після того, як що ОСОБА_5 почав користуватись автомобілем, було виявлено скриті дефекти транспортного засобу, тому вимоги в частині стягнення суми грошових коштів за договором купівлі-продажу автомобіля «BMW Х-5», державний номерний знак НОМЕР_1, є законними і обґрунтованими. Вимога про стягнення 3% річних від простроченої суми не підлягає задоволенню, оскільки письмова вимога позивач на адресу відповідача щодо повернення грошових коштів не надходила.

07 лютого 2018 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення і неправильне застосування норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт). Доказів того, що перед відчуження спірний транспортний засіб було знято з обліку в підрозділі ДАІ матеріали справи не містять. Оскільки автомобіль «BMW Х-5», державний номерний знак НОМЕР_1, не був знятий з реєстрації під час передачі його позивачу та залишався зареєстрованим за відповідачем, фактично передача у власність автомобіля не відбулася. При цьому посилався на правовий висновок, що міститься в постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-688цс15.

11 квітня 2018 року ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу. Посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, поросила залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційних скарг має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункт 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги - суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

За частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим .

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначені вимоги закону залишились поза увагою суду першої інстанції.

Матеріали справи свідчать, що 05 травня 2012 року та 14 травня 2012 року в простій письмовій формі укладено договори, відповідно до умов яких в рахунок оплати вартості автомобіля «BMW Х-5», державний номерний знак НОМЕР_1, ОСОБА_1 передала ОСОБА_213 000 доларів 00 центів США та 2 000 доларів США 00 центів, що підтверджується розписками відповідними розписками (а. с. 4, 5).

Правове регулювання відносин, пов'язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою кабінету Міністрів України від 08 вересня 1998 року № 1388 (далі - Порядок), які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.

Пунктом 8 Порядку (в редакції, яка діяла на час написання розписки) встановлено, що документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку: договори та угоди, укладені на товарних біржах на зареєстрованих в уповноваженому органі МВС бланках; договори, в тому числі купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, комісії, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; свідоцтва про право на спадщину; копія рішення суду; довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску; акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6; митна декларація; договір фінансового лізингу; акт про проведені електронні торги або постанова та акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу.

Оформлення договорів купівлі-продажу транспортних засобів може проводитися в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС.

Таким чином, законодавцем визначений спеціальний порядок відчуження та набуття права власності на транспортні засоби, який невід'ємно пов'язаний з обов'язковою реєстрацією власником придбаного автомобіля у відповідних органах. Продажу транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що написання розписки про продаж автомобіля без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, якій була видана така розписка.

Оскільки договір купівлі-продажу спірного автомобіля не укладався, автомобіль «BMW Х-5», державний номерний знак НОМЕР_1, не знятий з обліку в уповноваженому органі МВС та зареєстрований за ОСОБА_2, отже фактично передача у власність автомобіля не відбулася.

Враховуючи викладене, правові підстави для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми боргу за договором купівлі-продажу автомобіля «BMW Х-5», державний номерний знак НОМЕР_1, в розмірі 390 226 грн. 50 коп. відсутні.

Сума в розмірі 15 000 доларів США, що еквівалентно 390 226 грн. 50 коп., сплачена позивачем на користь відповідача за усною домовленістю в рахунок придбання вказаного автомобіля.

Згідно з вимогами статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонам.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі статтею 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише в разі наявності зобов'язання, яке повинно було бути виконано на підставі договору купівлі-продажу автомобіля.

Оскільки договір купівлі-продажу автомобіля між сторонами у справі укладено не було, а сторони лише домовилися, що такий договір буде укладений у майбутньому, то передана позивачем відповідачу грошова сума в розмірі 15 000 доларів США, що еквівалентно 390 226 грн. 50 коп., є авансом, який підлягає поверненню позивачу, так як відповідачем не надано доказів виконання своїх зобов'язань за договором.

Рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нової постанови про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми авансу в розмірі 390 226 грн. 50 коп.

Згідно з положеннями пунктів 1, 2, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржено та в апеляційному порядку не переглядалось.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376 ч. 1 п. 1, п. 2, п. 5, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 червня 2016 року скасувати в частині стягнення боргу за договором купівлі-продажу автомобіля та ухвалити в цій частині нову постанову.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму авансу в розмірі 390 226 грн. 50 коп. (триста дев'яносто тисяч двісті двадцять дві грн. 50 коп.).

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 06 червня 2018 року.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді І.С.Сащенко

О.М.Хорошевський