справа № 492/417/18
АРЦИЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________
19 червня 2018 року м. Арциз
Арцизький районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді - Гусєвої Н.Д.,
при секретарі судового засідання - Рябчук О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Арциз Одеської області цивільну справу за позовною заявою АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ОДЕСАОБЛЕНЕРГО» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, -
Публічне акціонерне товариство «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго», яке під час розгляду справи змінило найменування на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ОДЕСАОБЛЕНЕРГО» (далі - АТ «ОДЕСАОБЛЕНЕРГО») звернулося до суду з зазначеною позовною заявою в якій просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за спожиту електричну енергію на загальну суму 6305,28 грн., а також судові витрати, посилаючись на те, що між сторонами склалися договірні правовідносини, оскільки відповідачці відкрито особовий рахунок № 200131/32, згідно якого позивач поставляв електроенергію за місцем проживання відповідачки, а відповідачка споживала електроенергію та оплачувала її споживання, однак не в повному обсязі, внаслідок чого станом на 30.03.2018р. перед позивачем виникла заборгованість у сумі 5473,96 грн. у звязку з чим відповідачка повинна сплатити позивачу індекс інфляції у сумі 680,11 грн. та 3% річних в сумі 151,21 грн. від суми заборгованості, які позивач просить стягнути з відповідачки, оскільки остання ухиляється від добровільного погашення заборгованості.
Представник позивача в судове засідання не зявилася, але надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, у разі повторної неявки відповідачки в судове засідання не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі.
Відповідачка у судове засідання не зявилася, про дату час та місце розгляду справи двічі повідомлялася належним чином. Так, судом, відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України, двічі надсилалися судові повістки про виклик до суду за адресою місця проживання відповідачки, зареєстрованою у встановленому законом порядку, однак, згідно з конвертом з судовою повісткою, що повернулася до суду з довідкою відділення «Укрпошти» «за закінченням терміну зберігання», відповідачка не зявилася до поштового відділення для отримання конверта з поміткою «судова повістка», що дає суду підстави вважати, що відповідачка за зазначеною адресою відсутнята свідчить про неможливість вручення відповідачці судової повістки та відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України в цьому випадку вважається, що судовий виклик вручений відповідачці належним чином. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 01.11.2017р. у справі № 6-3082кс16.
Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи.
Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету ОСОБА_2 Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.
У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, суд вважає позовну заяву обґрунтованою та підлягаючою задоволенню із наступних підстав.
Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із зобовязального права, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Цивільним Кодексом України.
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
У судовому засіданні з достовірністю встановлено, що відповідачка є споживачем електричної енергії Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна Компанія Одесаобленерго», яке змінило свою назву на АТ «ОДЕСАОБЛЕНЕРГО» (а.с. 32, 33-34), що підтверджується особовим рахунком № 200131/32, балансом особового рахунку № 200131/32, згідно яких відповідачка з червня 2016 року споживала електроенергію, яку поставляв позивач і здійснювала оплату за спожиту електроенергію за даними електролічильника (а.с. 5, 6).
Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму їх використання. Режим використання електричної енергії передбачений ПКЕЕН.
Згідно з ч. 1, ч. 4 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. Правила користування електричною і тепловою енергією для населення затверджуються Кабінетом ОСОБА_2 України.
Відповідно до п. 42 Правил користування електричною енергією для населення споживачі електричної енергії (далі за текстом - ПКЕЕН ) зобовязані оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та ПКЕЕН, надавати розрахункові документи на вимогу представників енергопостачальника для перевірки правильності оплати та відповідності записів у них показанням приладу обліку тощо.
Згідно з п. 19 ПКЕЕН розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі фактичних показань приладів обліку.
Відповідно до п. 20 ПКЕЕН розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць, а плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10-го числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.
Суд приходить висновку, що між сторонами фактично було укладено договір на умовах, передбачених Законом України «Про електроенергетику» та Правилами користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету ОСОБА_2 України від 26.07.1999р. № 1357 (зі змінами та доповненнями), та вважає, що між сторонами фактично наявні договірні правовідносини, врегульовані ПКЕЕН, у звязку з чим споживач зобовязаний дотримуватись ПКЕЕН, зокрема і п. 42 ПКЕЕН.
Відповідачка зобовязання про оплату за спожиту електричну енергію не виконувала у визначені законодавством строки, внаслідок чого в неї виникла заборгованість перед позивачем, яка згідно розрахунку, наданого позивачем, за період з січня 2017 року по травень 2017 року з урахуванням заборгованості за спожиту електроенергію, 3% процентів річних, індексу інфляції склала загальну суму 6305,28 грн. (а.с. 7, 8, 9).
Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до суду з заявою про видачу судового наказу, що підтверджується ухвалою суду від 08 грудня 2017 року, відповідно до якої заяву про видачу судового наказу визнано неподаною та повернуто (а.с. 10).
Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно , виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно з вимогами п. 48 ПКЕЕН, побутовий споживач несе відповідальність згідно із законодавством за прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію.
Судом встановлено, що АТ «ОДЕСАОБЛЕНЕРГО» поставляв електроенергію за місцем проживання відповідачки, а відповідачка споживала електроенергію, однак, відповідачка всупереч вимог чинного законодавства та ПКЕЕН належним чином свої зобовязання з оплати за спожиту електричної енергію здійснювала не у встановлені строки. Ці обставини не підлягають доказуванню, оскільки про них зазначено в позовній заяві та вони не спростовані відповідачкою.
Згідно з розрахунком, наданим позивачем, правильність якого перевірена судом, загальна сума заборгованості відповідачки перед позивачем за період з січня 2017 року по травень 2017 року становить 6305,28 грн., у тому числі: заборгованість за спожиту електроенергію 5473,96 грн.; три процента річних від простроченої суми 151,21 грн.; індекс інфляції за весь час прострочення 680,11 грн. (а.с. 7, 8, 9).
Доказів, в розумінні ст. ст. 77, 78 ЦПК України, щодо неправильності складеного банком розрахунку заборгованості за кредитним договором відповідачкою до суду не надано, інший розрахунок заборгованості за період з січня 2017 року по травень 2017 року також не надано, відтак, розрахунок приймається судом як доказ у вирішенні спору.
Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову АТ «ОДЕСАОБЛЕНЕРГО» та на його користь підлягає стягненню з відповідачки заборгованість за спожиту електричну енергію, індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми на загальну суму 6305,28 грн.
На підставі ст. ст. 509, 526, 612, 625, 714 ЦК України, керуючись ст. ст. 2, 7, 48, 76-78, 81, 141, 211, 247, 258-259, 263-265, 273, 280-282 ЦПК України, суд,
Позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ОДЕСАОБЛЕНЕРГО» задовольнити повністю.
- заборгованість за спожиту електричну енергію 5473 (пять тисяч чотириста сімдесят три) гривні 96 копійок;
- три процента річних від простроченої суми 151 (сто пятдесят одну) гривню 21 копійку;
- індекс інфляції за весь час прострочення 680 (шістсот вісімдесят) гривень 11 копійок,
а всього 6305 (шість тисяч триста пять) гривень 28 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачки, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідачка, якій повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення їй повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Арцизький районний суд Одеської області шляхом подання апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачкою в апеляційному порядку.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано протягом строку оскарження; у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя

Арцизького районного суду ОСОБА_3