Справа № 314/2409/18
Провадження № 2/314/1076/2018
15.06.2018 року м.Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі головуючого: судді Беспалько Т.Д., при секретарі Печонкіної В.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області про визнання права власності
Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому посилається на те, що 06.12.2007 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим 06 грудня 2007 року Солоненською сільською радою, Вільнянського району, Запорізької області, про що в книзі реєстрації актів про смерть вчинено запис за № 15 від 06.12.2007 року.
За час життя між ОСОБА_2 та позивачем 01.03.2001 року в порядку цивільно-правової угоди складений договір міни, який 16.03.2004 року був укладений та посвідчений нотаріально приватним нотаріусом Вільнянського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі № 382.
З 2001 року позивач фактично користувався земельною ділянкою, посвідченої сертифікатом серії ЗП № 0216910, площею 4,35 га, яка розташована на території Солоненською сільської ради Вільнянського району Запорізької області, обробляв її, сплачував до бюджету сільської ради податок на землю, тобто відкрито володів земельною ділянкою та відносився до неї як до свого власного майна.
12 листопада 2015 року головою Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області ОСОБА_4 внесені зміни до сертифікату на право на земельну частку (пай) та у графі « зміни, які вносяться до сертифікату у зв»язку з передачею права на земельну частку (пай) зазначено, що право на земельну частку (пай) передано мені ОСОБА_5 на підставі договору міни.
25.01.2016 року Вільнянською районною державною адміністрацією видане розпорядження № 28 « Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення ( відновлення) меж земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) ОСОБА_5 ща щмічтом якого голова районної державної адміністрації виріщив:
«надати дозвіл ОСОБА_1 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) для подальшої передачі у власність, із земель ВАТ « Краснозапорожское» на території Солоненської сільської ради Вільнянського району, орієнтовною площею земельної частки (паю) 4,1678 га з цільовим призначенням земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. ОСОБА_1 замовити і оформити у землевпорядній організації вищевказану технічну документацію та подати на затвердження до Вільнянської райдержадміністрації.»
Позивач фактично виконав розпорядження від 25.01.2016 року № 28, в результаті чого сертифікованим інженером землевпорядником ФОП « ОСОБА_6М.» виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення ( відновлення меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) площею 4,1678 га, розташованої на території Солоненської сільської ради, Вільнянського району.
Позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права, вважає дії відповідача неправомірними та такими, що суперечать чинному законодавству. Жодною нормою Земельного Кодексу не вимагається виготовлення агрохімічного паспорту поля.
В судове засідання позивач не з»вився, написав заяву про слухання справи у його відсутність, на позові наполягає.
Відповідач не з»явився, про час та місце слухання справи попереджений належним чином. Суд розглядає справу в порядку ст.ст. 280, 281 ЦПК України.
Суд вивчивши матеріали справи, вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлені такі факти.
06.12.2007 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим 06 грудня 2007 року Солоненською сільською радою, Вільнянського району, Запорізької області, про що в книзі реєстрації актів про смерть вчинено запис за № 15 від 06.12.2007 року.
За час життя між ОСОБА_2 та позивачем 01.03.2001 року в порядку цивільно-правової угоди складений договір міни, який 16.03.2004 року був укладений та посвідчений нотаріально приватним нотаріусом Вільнянського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі № 382.
З 2001 року позивач фактично користувався земельною ділянкою, посвідченої сертифікатом серії ЗП № 0216910, площею 4,35 га, яка розташована на території Солоненською сільської ради Вільнянського району Запорізької області, обробляв її, сплачував до бюджету сільської ради податок на землю, тобто відкрито володів земельною ділянкою та відносився до неї як до свого власного майна.
12 листопада 2015 року головою Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області ОСОБА_4 внесені зміни до сертифікату на право на земельну частку ( пай) та у графі « зміни, які вносяться до сертифікату у зв»язку з передачею права на земельну частку ( пай) зазначено, що право на земельну частку (пай) передано мені ОСОБА_5 на підставі договору міни.
25.01.2016 року Вільнянською районною державною адміністрацією видане розпорядження № 28 « Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) ОСОБА_5 ща щмічтом якого голова районної державної адміністрації виріщив:
«надати дозвіл ОСОБА_1 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення ( відновлення) меж земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) для подальшої передачі у власність, із земель ВАТ « Краснозапорожское» на території Солоненської сільської ради Вільнянського району, орієнтовною площею земельної частки (паю) 4,1678 га з цільовим призначенням земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. ОСОБА_1 замовити і оформити у землевпорядній організації вищевказану технічну документацію та подати на затвердження до Вільнянської райдержадміністрації.»
Позивач фактично виконав розпорядження від 25.01.2016 року № 28, в результаті чого сертифікованим інженером землевпорядником ФОП «ОСОБА_6М.» виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення ( відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 4,1678 га, розташованої на території Солоненської сільської ради, Вільнянського району.
Як вбачається із матеріалі справи проставляння державним кадастровим реєстратором, а саме внесення до Державного земельного кадастру земельної ділянки, якій присвоєний кадастровий номер, є підставою для передачі відповідної документації на затвердження органу державної влади або органу місцевого самоврядування (у разі коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню даним органом.) Це передбачено ст. 79-1 ч.1 Земельного Кодексу України, а також ст..6 ч.1,2,3 Закону України « Про державний земельний кадастр».
На технічній документації із землеустрою щодо встановлення ( відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та кадастровому плані технічної документації, яка є невід»емною частиною, державним реєстратором проставлено штамп ( відмітку) про здійснення державної реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.
Відповідно ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке здійснюється відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Статтею 319 Цивільного кодексу України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Положення статті 321 Цивільного кодексу України передбачають, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно до ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Порядок законності набуття права власності встановлений статтею 328 Цивільного кодексу України, в якій вказано, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно статті 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.
Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також: у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Пунктом 1 Постанови ПЛЕНУМУ ВИЩОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО СУДУ УКРАЇНИ З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ № 5 від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" вказано, що відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.
Відповідно п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду кримінальних та цивільних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 року,: «можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15. 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.»
Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 28, 76-78, 81, 258, 263, 268, 272,280,281, 352, 354, 355 ЦПК України (в редакції 28.11.2017 року), п.13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду кримінальних та цивільних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 року, суд
Позов задовольнити повністю.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянский районний суд Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного заочного рішення суду.
Суддя Тамара Дмитрівна Беспалько