Справа № 2-1024/11
Провадження № 4-с/487/11/18
У Х В А Л А

Іменем України

12.01.2018 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді Сухаревич З.М., за участю секретаря Попович А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» на дії заступника начальника Заводського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ:

11.12.2017 року до суду надійшла скарга представника ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» на дії заступника начальника Заводського ВДВС міста ОСОБА_1 ГТУЮ у Миколаївській області ОСОБА_2 В обґрунтування скарги зазначив, що 14.11.2017 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження, оскільки не виявлено майна боржника, на яке може бути звернуто стягнення. Вважає вказану постанову державного виконавця неправомірною, оскільки останній не в повному обсязі виконав роботу щодо пошуку майна боржника, у звязку з чим просив суд визнати рішення заступника начальника Заводського ВДВС міста ОСОБА_1 ГТУЮ у Миколаївській області ОСОБА_2 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу неправомірним, скасувати вказану постанову та зобовязати заступника начальника Заводського ВДВС міста ОСОБА_1 ГТУЮ у Миколаївській області ОСОБА_2 відновити виконавче провадження.

Представник заявника у судове засідання не зявився, просив розглянути справу за його відсутності.

Представник Заводського ВДВС міста ОСОБА_1 ГТУЮ у Миколаївській області ОСОБА_3 до судового засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, а також відзив на скаргу разом з копією матеріалів виконавчого провадження. Відповідно до викладених у відзиві на скаргу запереченнях, вважає її безпідставною та такою, що не відповідає дійсним обставинам справи з огляду на те, що державним виконавцем вжито усіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів щодо розшуку майна боржника, в тому числі звернення та отримання від іпотекодержателя відмови у реалізації нежитлових приміщень, які належать боржнику. Окрім цього, зазначив, що стягувач жодного разу не ознайомився з матеріалами виконавчого провадження, що свідчить про неможливість всебічно оцінити виконавчі дії, проведенні державним виконавцем. Що стосується доводів заявника про те, що державним виконавцем не вчинено заходів щодо примусового виконання рішення суду щодо тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, то вказані доводи також вважає безпідставними, оскільки під час проведення виконавчих дій державним виконавцем не встановлено обставин, які б свідчили про ухилення боржника від виконання рішення суду.

Боржник ОСОБА_4 у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до наступного.

31.10.2012 року Заводським районним судом м. Миколаєва ухвалено рішення, за яким позов ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_5» до ОСОБА_6, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

28.11.2012 року по вказаній справі було видано виконавчий лист, який предявлено до виконання в органи ДВС.

14.11.2017 року заступником начальника Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2 винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві на підставі п. 2 ч. ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки не виявлено майна боржника, на яке можна було звернути стягнення.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відсудження обєктів нерухомого майна щодо субєкта, яка сформована 21.03.2017 року працівником Заводського ВДВС міста ОСОБА_1 ГТУЮ у Миколаївській області, на нерухоме майно, яке належить боржнику ОСОБА_4, зокрема нежитлові приміщення за адресою: м. Миколаїв вул. Московська, 58б, накладено обтяження у вигляді іпотеки.

Враховуючи вказані дані Державних реєстрів, 19.07.2017 року за вих. №21975/14.24-41/5 заступником начальника Заводського ВДВС міста ОСОБА_1 ГТУЮ у Миколаївській області ОСОБА_2 на адресу іпотекодержателя - ОТП «Факторинг Україна» було направлено запит про надання або відмови у наданні згоди на звернення стягнення на заставне майно боржника, що знаходиться за адресою: м. Миколаїв вул. Московська, 58б.

10.08.2017 року представником ТОВ «ОТП «Факторинг Україна» надано відповідь, згідно з якою згоди на звернення стягнення на вказане майно іпотекодержатель не надав.

Відповідно до повідомлень органів: Пенсійного фонду України, Державної фіскальної служби України у боржника відсутні доходи, не відкриті рахунки, а також останній не отримує пенсію, на які може бути звернуто стягнення.

Частиною 1 статті 447 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У разі встановлення обґрунтованості скарги, суд визнає оскаржувані рішення неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі, якщо: право застави виникло після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів; вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю; наявна письмова згода заставодержателя.

Таким чином, оскільки заставодержателем було відмовлено у зверненні стягнення на предмет іпотеки, відсутнє інше майна боржника, на яке можливо звернення стягнення суд вважає, що заступник начальника Заводського ВДВС міста ОСОБА_1 ГТУЮ у Миколаївській області ОСОБА_2 при винесені оскаржуваної постанови діяв в межах своїх повноважень та у відповідності до вимог чинного законодавства, тому у задоволенні скарги слід відмовити.

Суд не приймає до уваги посилання представника заявника про те, що державним виконавцем не було вжито усіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів щодо розшуку майна боржника, оскільки вони спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

Керуючись ст.447 ЦПК України, ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» на дії заступника начальника Заводського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Апеляційного суду Миколаївського області протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя З.М.Сухаревич