Ухвала

20 червня 2018 року

м. Київ

справа № 462/3355/16-ц

провадження № 61-17369св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Ступак О. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Львівська дирекція Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 16 серпня 2016 року у складі судді Ліуша А. І. та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 15 листопада 2016 року у складі колегії суддів: Мікуш Ю. Р., Ванівського О. М., Приколоти Т. І.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Львівської дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» про укладення трудового договору та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Позовна заява мотивована тим, що 17 березня 2016 року ОСОБА_4 звернувся у відділ кадрів відповідача з метою працевлаштування на вільне робоче місце «сортувальника поштових відправлень та виробів друку» за направленням на працевлаштування Львівського міського центру зайнятості. Відповідач відмовився заповнювати це направлення, заявивши, що позивач встигне пройти відповідний медогляд, а по тому і буде заповнений корінець направлення на працевлаштування. Відповідачем було видано направлення на обов'язковий медичний огляд, однак медичною установою позивачу було відмовлено в проходженні медичного огляду, оскільки у даному направленні одночасно було вказано, як характеристика умов праці: «нормальні умови праці» та «шкідливі та небезпечні умови праці». В той же день позивач відвідав відповідача з метою отримання правильного направлення на медичний огляд, але йому відмовились надати виправлене направлення та відмовились від подальшої розмови. Після цього позивач направив електронне звернення до відповідача, в якому зазначив про неможливість проходження медичного огляду. Відповідач надав відповідь, що позивач нібито відмовився від запропонованої вакансії. На думку позивача, такі твердження відповідача не відповідають дійсності, оскільки він не відмовлявся від роботи та посади. Позивач вважає відмову відповідача у його працевлаштуванні необґрунтованою, незаконною, протиправною.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_4 просив визнати необґрунтованою відмову у прийнятті його на роботу «сортувальника поштових відправлень та виробів друку»; зобов'язати відповідача прийняти його на роботу із укладенням трудового договору про роботу «сортувальника поштових відправлень та виробів друку» з 17 березня 2016 року; стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 17 березня 2016 року по 14 червня 2016 року із безпосередньою виплатою йому у розмірі 4 392,28 грн.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 16 серпня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 15 листопада 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У грудні 2016 року ОСОБА_4 подав касаційну скаргу на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 16 серпня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 15 листопада 2016 року, в якій просить скасувати указані судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 січня 2017 року відкрито касаційне провадження у даній справі.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У квітні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ вказану цивільну справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною п'ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_4 до Львівської дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» про укладення трудового договору та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 16 серпня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 15 листопада 2016 року призначити до судового розгляду колегією у складі п'яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак С. О. Погрібний Г. І. Усик