Справа № 739/525/18
Номер провадження 2-о/739/51/18
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2018 року м.Новгород-Сіверський
Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області
у складі: головуючої судді Кочура О.О.,
за участі: секретаря- Худорба Р.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області в м. Новгород-Сіверський, Чернігівської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1, поданою представником заявника ОСОБА_2, заінтересована особа приватний нотаріус Новгород-Сіверського районного нотаріального округу ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини,
ОСОБА_1, діючи через свого представника ОСОБА_2, звернулася до суду із заявою про встановлення факту її постійного проживання разом із бабою (по материнській лінії) ОСОБА_4, яка померла 27.01.2004 року.
Свою заяву мотивує тим, що в зв»язку з тим, що її баба була особою похилого віку, вона постійно проживала разом з нею, так як баба потребувала стороннього догляду. Коли вона звернулася до нотаріуса з метою оформлення спадщини, нотаріус роз»яснила, що прийняти заяву про прийняття спадщини не може, через те, що в її паспорті зазначено інше місце реєстрації. Встановлення факту постійного проживання їй необхідно для оформлення прав на спадщину. У судове засідання заявниця ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 не зявилися, при цьому від заявниці надійшла заява про розгляд справи без її участі.
Заінтересована особа приватний нотаріус Новгород-Сіверського районного нотаріального округу ОСОБА_3 до суду не зявилася, при цьому подала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення заявлених вимог не заперечує.
У звязку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.
Як встановлено, 27 січня 2004 року в с. Орлівка, Новгород-Сіверського району, Чернігівської області померла ОСОБА_4 (а.с. 6).
Заявниця є внучкою ОСОБА_4, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, згідно якого матірю ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_4. (а.с. 8). Після укладення шлюбу з ОСОБА_6, ОСОБА_5 змінила своє прізвище на «Молявко», що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу (а.с.9). Від шлюбу у них народилась донька ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 і згідно зі свідоцтвом про народження серії ІІ-ЕЛ 3317958 її матір»ю є ОСОБА_8 (а.с.7). Як вбачається зі свідоцтва про одруження серії І-ЕЛ №060429 від 22.11.2003 року ОСОБА_7 після реєстрації шлюбу, змінила своє прізвище на «Гніда» (а.с.7).
Згідно паспорта ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 5).
З довідки №03-28/81 Орлівської сільської ради від 29.01.2018 року вбачається, що ОСОБА_4, яка померла 27.01.2004 року на день смерті постійно проживала в ІНФОРМАЦІЯ_4. Разом з нею проживала внучка ОСОБА_1, тобто заявниця (а.с. 10).
Статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
З досліджених у судовому засіданні доказів вбачається, що заявниця фактично постійно проживала разом зі своєю бабою (по материнській лінії) ОСОБА_4 в с. Орлівка, Новгород-Сіверського району, Чернігівської області на день її смерті. Той факт, що місце проживання заявниці було зареєстроване за іншою адресою жодним чином не спростовує вказаних висновків, оскільки реєстрація місця проживання не позбавляє особу права вільно обирати місце проживання на території України.
Частиною другою статті 315 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Згідно частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Враховуючи те, що заявниця є внучкою ОСОБА_4 і згідно статті 1265 ЦК України її спадкоємцем за законом п»ятої черги, то встановлення факту постійного проживання заявниці із ОСОБА_4 на день смерті останньої має важливе значення для заявниці, оскільки підтвердить факт прийняття нею спадщини своєї баби, тобто від встановлення зазначеного факту залежить виникнення у заявниці відповідних майнових прав.
За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність її задоволення повністю.
На підставі викладеного, керуючись статтями 1265, 1268 Цивільного кодексу України, статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», статтями ст.ст. 263-268, 273, 293, 315, 319, 354 ЦПК України, суд-
Заяву ОСОБА_1, подану представником заявника ОСОБА_2, заінтересована особа приватний нотаріус Новгород-Сіверського районного нотаріального округу ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини задовольнити повністю.
Встановити факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, постійно проживала разом зі своєю померлою бабою ОСОБА_4 в с. Орлівка, Новгород-Сіверського району, Чернігівської області, яка померла 27.01.2004 року, на день її смерті. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Чернігівської області через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин.

Суддя: О.О.Кочура