н/п 6/490/314/2018 Справа № 490/5152/15-ц
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
УХВАЛА

21 червня 2018 року суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Гуденко О.А., розглянувши заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 про відстрочення виконання рішення у справі №490/5152/15-ц за позовом своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення та за зустрічним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, які діють в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 , третя особа Служба у справах дітей Миколаївської міської ради про визнання права на користування квартирою-

В С Т А Н О В И Л А:

11.06.2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з заявою про відстрочення виконання рішення у справі за позовом своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення та за зустрічним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, які діють в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа Служба у справах дітей Миколаївської міської ради про визнання права на користування квартирою.

Заяву передано судді Гуденко О.А. 20.06.2018 року на підставі протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 лютого 2018 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення. У задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, які діють в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права на користування квартирою відмовлено.

Постановою апеляційного суду Миколаївської області від 04 червня 2018 року рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 28 лютого 2018 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та від імені і в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення. Позовні вимоги ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та від імені і в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_4, про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення - задоволено. Усунуто перешкоди у користуванні ОСОБА_7 і ОСОБА_6 квартирою №70, яка розташована у будинку №10 по вулиці Колодязній в місті Миколаєві шляхом виселення з неї ОСОБА_2 та ОСОБА_4 В іншій оскаржуваній частині судове рішення залишити без змін. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 852 грн. 60 коп. в рахунок відшкодування судового збору, сплаченого в суді першої та апеляційної інстанції. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 852 грн. 60 коп. в рахунок відшкодування судового збору, сплаченого в суді першої та апеляційної інстанції.

Розділ VI Цивільно-процесуального кодексу України передбачає вирішення процесуальних питань, повязаних з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб) і є завершальною стадією цивільного процесу.

Реалізація принципу верховенства права, визначеного ЦПКУкраїни, є неможливою без забезпеченої можливості доступу особи до незалежного, неупередженого суду, провадження в якому відповідає вимогам справедливого судового розгляду.

Статтею 2 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року № 3477-IV визначено, що рішення Європейського суду з прав людини є обов'язковими для виконання Україною. У статті 17 вказаного Закону прямо закріплюється, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини наявність безсторонності повинна визначатися за суб'єктивним та об'єктивним критеріями.

Наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6, має визначатися за допомогою суб'єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді в даній справі, а також за допомогою об'єктивного критерію, тобто з'ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (рішення у справі ОСОБА_8 (De Cubber) від 26 жовтня 1984 року, серія A, № 86, с. 13-14, п. 24).

Згідно з об'єктивним критерієм, необхідно встановити, чи існують, якщо зовсім не брати до уваги особисту поведінку судді, легко з'ясовувані факти, які можуть ставити під сумнів його безсторонність. З цього погляду навіть виступи можуть мати певне значення. Найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості. Отже, будь-який суддя, щодо безсторонності якого є законні підстави для побоювань, повинен дати відвід (рішення у справі ОСОБА_8, серія A, № 86, с. 14, п. 26).

Пункт 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і ОСОБА_9 ООН від 27 липня 2006 року, наголошує, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об'єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в його неупередженості.

У відповідності до ч. 1 ст. 37 ЦПК України, суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участь в розгляді тієї самої справи при новому розгляді справи після скасування рішення суду.

Виходячи з цих принципів, а також, що постановою апеляційного суду скасоване рішення районного суду саме в тій частині , про відстрочення виконання якої заявлені вимоги, суддя зобовязаний заявити самовідвід для забезпечення принципу безсторонності суду.

Враховуючи, вищевикладене головуючий суддя вважає необхідним заявити собі самовідвід по справі № 490/5152/15-ц.

Керуючись п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И ЛА:

Відвести суддю Гуденко О.А. від розгляду заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2 про відстрочення виконання рішення у справі №490/5152/15-ц за позовом своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення та за зустрічним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, які діють в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 , третя особа Служба у справах дітей Миколаївської міської ради про визнання права на користування квартирою.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.А. Гуденко