Провадження № 2/537/763/2018
Справа № 537/2391/18
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.06.2018 р. м. Кременчук

Крюківський районнни й суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді Маханькова О.В.,

за участю секретаря судового засідання Скічко Н.В.,

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить суд ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком № 6 по вулиці Локомотивній у місті Кременчуці Полтавської області.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що він є власником житлового будинку №6, що розташований по вулиці Локомотивній у місті Кременчуці Полтавської області відповідно до договору купівлі-продажу серії АЕВ № 311772 .

Відповідачка по справі являється тещею позивача та зареєстрована в будинку з 27.05.2015 року.

Починаючи з моменту реєстрації по даний час відповідач ОСОБА_2 за даною адресою у вказаному будинку не проживає. Реєстрація відповідача в належному позивачу будинку, який фактично відсутній в ньому з травня 2015 року, є перешкодою позивачу в користуванні власністю та викликає інші незручності, у звязку з чим позивач і вимушений був звернутися до суду із позовом про визнання відповідачки ОСОБА_2 такої, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримав. Прохав позовні вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася. Належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи , не надала до суду пояснень щодо позову.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача, оскільки він був належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, він не повідомив суд про причини неявки, ним не подано відзив.

Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності , встановив наступне.

Як вбачається з позову, власником житлового будинку №6 з надвірними будівлями, що розташований по вулиці Локомотивній у місті Кременчуці Полтавської області відповідно до договору купівлі-продажу серії АЕВ № 311772, являється позивач ОСОБА_1

В даному домоволодінні, крім позивача, зареєстрована ще теща позивача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Починаючи з травня 2015 року, відповідач ОСОБА_2 у будинку не проживає та не зявляється.

Згідно зі статтею 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідач по справі у зазначеному домоволодінні не проживає з моменту реєстрації, тобто починаючи з травня 2015 року.

Зазначений вище факт підтверджується актом про непроживання, складеного ТОВ «Місто для людей Кременчук», № б/н від 17.05.2018 року, засвідчений громадянами ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які підтвердили, що ОСОБА_2 не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, б. 6 з 2015 року по теперішній час; акт підписаний заступником відділу по роботі з громадянами ОСОБА_5

Згідно із частиною 1 статті 383 Цивільного кодексу України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

У відповідності до частини 1 статті 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчиненню нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до вимог статті 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 41 Конституції України, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,до якої України приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем ОСОБА_2, внаслідок наявності її реєстрації у помешканні, власником якого є позивач, порушено право останнього на володіння та розпорядження своїм майном; відповідач ОСОБА_2, будучи зареєстрованою у домоволодінні, власником якого є позивач, порушує його права та законні інтереси; в зазначеному домоволодінні не проживає понад шість місяців.

Згідно зі статтею 163 Житлового кодексу України, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу.

Так, відповідно до частини 1 статті 71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Так, в судовому засіданні достовірно встановлений факт, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_3 з 27.05.2015 року, власником якого є позивач. Однак, відповідач не проживає у зазначеному домоволодінні з моменту реєстрації по теперішній час.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем втрачено право на користування зазначеним житлом, оскільки вона відсутня у вказаному будинку понад шість місяців без поважних причин.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги доведений в судовому засіданні факт непроживання відповідача ОСОБА_2 в помешканні, власником якого є позивач ОСОБА_1 понад шість місяців без поважних причин, а також ті обставини, що реєстрація відповідача перешкоджає позивачу, як власнику домоволодіння, в повній мірі користуватися та розпоряджатися належному йому правами в зазначеному будинку, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог позивача щодо визнання особи такою що втратила право користування житловим приміщенням, у звязку з чим вони підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 5, 10, 13, 19, 76, 77, 81, 133, 141, 263, 264, 265, 280, 281, 282 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 319, 321, 383, 386, 391, 405 Цивільного Кодексу України, статтями 163, 71 Житлового кодексу України, суд , -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням , а саме житловим будинком № 6 по вулиці Локомотивній в місті Кременчуці Полтавської області.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Полтавської області через Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення в повному обсязі.

Суддя : Маханьков О.В.