Справа № 712/4352/17
Провадження № 2/712/88/18
Р І Ш Е Н НЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2018 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Мельник І.О.

з участю секретаря Хоменко А.В.

представника позивача -адвоката ОСОБА_1

представника відподіача Черкаської міської ради ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Черкаської міської ради, третя особа ОСОБА_4, про встановлення факту проживання однією сім"єю та визнання права власності в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Черкаської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх вимог вказував, що 13.07.2016 року померла ОСОБА_5. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді однокімнатної квартири, що розташована АДРЕСА_1, що належала на праві власності покійній ОСОБА_5 на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, що підтверджується Витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та технічним паспортом. Оскільки у ОСОБА_5 немає ні родичів, ні близьких, які б могли претендувати на спадщину після смерті ОСОБА_5, а ОСОБА_3 є єдиною близькою їй людиною і проживав постійно разом із спадкодавицею, він в порядку ст. 1264 ЦК України має право на спадкування за законом. Факт спільного проживання встановлено рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 22.12.2016 року. А приватним нотаріусом ЧМНО ОСОБА_6 визнано ОСОБА_3 спадкоємцем 4-ї черги, про що свідчить довідка № 13/01- 16 від 25.01.2016 року .Оскільки оригінали правовстановлюючих документів були втрачені ще за життя спадкодавиці, тому позивач на сьогоднішній момент не має можливості вирішити питання прийняття спадщини в нотаріальному порядку. Враховуючи викладене, позивач просить визнати за ним право власності.

Позивач 26.09.2017 подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій вказував, що у зв'язку із скасуванням апеляційною інстанцією рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 22.12.2016 про встановлення факту спільного проживання позивача із спадкодавицею ОСОБА_5 в зв'язку із спором про право, вважає за необхідне збільшити обсяг заявлених позовних вимог, оскільки це безпосередньо пов'язано із вирішенням даного спору. Так, ОСОБА_5, яка померла 13.07.2016, проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач з померлою познайомилися м. Черкаси і з'ясувалося, що вона людина одинока, мала поганий стан здоров'я. Позивач ОСОБА_3, почав їй допомагати, купував ліки, продукти харчування тощо. Кожного дня її відвідував, допомагав в приготуванні їжі, прибирав квартиру, сплачував комунальні платежі, її пенсії не вистачало для забезпечення нагальних потреб, тому позивач взяв всі обов'язки на себе. У подальшому він переїхав у м. Золотоноша. ОСОБА_5, побоюючись зоставатися сама, попросила перевезти її до родини позивача. Вони з дружиною погодилися, оскільки тривалий час вже вважали ОСОБА_5 членом своєї сім'ї. Вони проживали разом, як одна родина, з квітня місяця 2010 року у м.Черкаси, а у подальшому - з квітня 2015 по липень 2016 у с. Маліївка Золотоніського району, вул. Шевченка, 23, що підтверджується довідкою виконкому Кропивнянської сільської ради № 1202 від 24.10.2016 і було встановлено судом. Оскільки померла ОСОБА_5 не мала ні дітей, ні інших родичів, які б за нею доглядали, позивач із своєю родиною взяли на себе обов'язки по догляду за останньою. ОСОБА_5 мала намір залишити заповіт на ім'я позивача, але стан її здоров'я різко погіршився, ми її перевезли у м.Черкаси, де вона потрапила у лікарню і померла. Таким чином, позивач і ОСОБА_5 з 2010 року проживали однією сімєю та вели спільне господарство, мали права та обов'язки, притаманні членам сім'ї. Діти позивача сприймали її як свою бабусю. Тому позивач просить суд, встановити факт проживання однією сімє'ю позивача з померлою ОСОБА_5.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 10.05.2018 залучено до участі в розгляді справи третю особу, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат ОСОБА_1 позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити, встановити факт проживання однією сімє'ю позивача з померлою ОСОБА_5 та визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом. ОСОБА_7 пояснив, що позивач з 2010 року проживав спільно з померлою, спершу як квартирант, а в подальшому як член сім", надава їй матеріальну допомогу по оплаті комунальних послуг, купував продукти харчування, ліки, відвозив на відпочинок у село до своїх рідних, де останній дуже подобалося. Деякий час вони навість мешкали в селі Маліївка Золотоніського району, але в зв"язку з погіршанням стану здоров"я ОСОБА_5 змушені були повернутися до м.Черкаси, де вона раптово померла.

Представники відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_9І, ОСОБА_10 проти позову заперечували, посилаючись на те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів спільного проживання з померлою ОСОБА_5 однією сім"єю, просили врахувати покази заявлених ними свідків - членів ОСББ "Конєва-5", які повідомляли про те, що ОСОБА_5 була самотньою людиною, мешкала у спірній квартирі одна і ОСОБА_3 ніхто із них ніколи не бачили.

Третя особа ОСОБА_4В,, будучи належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, в судове засідання не з"явилася, причини неявки суду не повідомила.

Суд, вислухавши сторони, свідків. дослідвиши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13.07.2016 померла ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-СР № 284139 від 13.07.2016.

Квартира, що розташована по вул. Конєва (ОСОБА_11), 5 кв. 46, яка належала на праві власності ОСОБА_5 на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.03.2013, Індексний номер: 1365582, також даний факт підтверджується Витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.03.2013 року, технічним паспортом

ОСОБА_3 22.11.2016 звернувся до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_6 з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5

З довідки, виданої Кропивнянською сільською радою Золотоніського району Черкаської області № 1202 від 24.10.2016 вбачається, що в домоволодінні № 23 по вул. Шевченка в с. Маліївка Золотоніського району, Черкаської області в період з квітня 2015 по липень 2016 року включно проживали ОСОБА_3 та ОСОБА_5, яка померла 13.07.2016, за якою ОСОБА_3 здійснював догляд у зв'язку з погіршенням стану здоров'я та похилим віком. З дня смерті ОСОБА_5 до 30.07.2016 у вказаному домоволодінні ОСОБА_3 проживав одиноко.

Приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_6 постановою від 15.03.2017 відмовлено ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 у звязку з відсутністю документу, що посвідчує право власності на квартиру АДРЕСА_2, що в м. Черкаси.

З протоколу засідання правління ОСББ "Конєва 5" від 13.07.2016 вбачається, що документи на приватизовану квартиру №46, в будинку по вул. Конєва 5, що в м. Черкаси на ім'я померлої ОСОБА_5, переданні голові правління ОСББ - ОСОБА_7, який передав їх до виконавчого комітету Черкаської міської ради, що вбачається з пояснень ОСОБА_7, допитаного в судовому засіданні в якості свідка та підтверджується листом №22 від 12.01.2017 про передання документів направленим головою ОСББ "Конєва 5" на ім'я директора департаменту ЖКХ Черкаської міської ради ОСОБА_12

До приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_6, 21.07.2016 звернулась з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3.

ОСОБА_7 надані платіжні документи та рукописні звіти, з яких вбачається, що поховання, поминальний обід та інші ритуальні звичаї щодо поховання ОСОБА_5 були здійснені за кошти померлої, за її ж кошти встановили пам'ятник та огорожу на могилі померлої, проте оскільки даний факт не є об'єктом доказування в межах даної цивільної справи, тому суд не вбачає необхідності в оцінці даних доказів.

Свідок ОСОБА_13 , яка будучи представником позивача, надала згоду та допит як свідка, суду пояснила, що ОСОБА_3 знає тривалий час оскільки він винаймав у неї кімнату з 2008 по 2009 рік. У 2010 році ОСОБА_3 переїхав до баби Каті (тобто ОСОБА_5). Перших пару місяців він жив у неї як квартирант, а згодом ОСОБА_5, декілька раз з"їздивши у село до його родини, де познайомилася з його жінкою і дитиною, почала сприймати їх як свою сім"ю. Часто гостювала у них в селі, де їй дуже подобалося. ОСОБА_3, в свою чергу надавав ОСОБА_5 догляд та допомогу: купував ліки, продукти харчування, привозив продукти із села. Свідок повідомила, що особисто на власному автомобілі, на прохання ОСОБА_3, неодноразово возила ОСОБА_5 в село до його сім"ї, зустрічала звідти передачі з продуктами харчування та привозила в квартиру до баби Каті. Остання про Бебю казали "синок", про його дітей, яких вже було двоє "внучата". ОСОБА_5 казала, що перепише на ОСОБА_3 квартиру, так як це її сім"я і інших близьких людей у неї немає. Вони жили разом по день смерті ОСОБА_14.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що з 2008 по 2014 винаймала квартиру в будинку по вул. Конєва, мала домашню собаку і на прогулянці з нею познайомилася з ОСОБА_5, яка також мала собачку. Під час спільних прогулянок з тваринами, остання розповідала про себе та своє життя, жалілася, що одинока і немає нікого, хто б їй допомагав. А приблизно у 2009-2010 роках почала розповідати, що взяла до себе квартиранта, а згодом вже почала казати про нього як про сина. Дуже тішилася, що його сім"я її сприйняла як рідну. Вона часто гостювала в селі у родини ОСОБА_3 і після поверення із захватом розповідала про його жружинку, діток, називаючи їх онучатами, про красиві краєвиди, про те, як вона добре почуває себе у селі в порівнянні з містом.

Свідок ОСОБА_16 суду пояснив, що у 2010 році мешкав по вул.Конєва в м.Черкаси. Познайомився з ОСОБА_3 у 2010 році, коли його вкусила собака ОСОБА_5, а ОСОБА_3 приходив залагоджувати конфлікт. ПІсля цього вони постійно спілкувалися з ОСОБА_3. Йому відомо, що Бебя доглядав за ОСОБА_5, яку свідок часто бачив на подвір"ї, оскільки вона годувала собак і котів, та більшість часу проводила у дворі будинку. ОСОБА_3 також часто бачив разом з нею, коли вони поверталися з магазину. Був свідком, як ОСОБА_3 купував для ОСОБА_5 ліки та різні речі для побуту. У 2015 році переїхав(свідок) на інше місце проживання і з ОСОБА_5 більше не бачився.

Свідок ОСОБА_17 пояснив суду, що з ОСОБА_3 знайомий з 2010 року. У той час ОСОБА_3 мешкав у ОСОБА_5 в будинку по вул.Конєва, точної адреси назвати не може, але візуально пам"ятає, де розташоравна квартира. Неодноразово бачив, як ОСОБА_3 куаувала прдукти, ліки, говорив, що для ОСОБА_5, оскільки вона одинока, а він її доглядає. У 2015 році він перевіз з ОСОБА_5 у село, де вони жили до 2016 році. У 2016 році він привіз ОСОБА_5 до м.Черкаси, оскільки у неї погіршилося здоров"я, де вона і померла.

Свідок ОСОБА_18 пояснив суду, що ОСОБА_5 знав, оскільки працював дільничним інспектором. Він часто бачив її на прогулянці з собакою. Наприкінці 2010 - початку 2011 року ОСОБА_5 зверталася до нього для консультації з приводу розпорядження своїм майном. Повідомила, що з нею проживає ОСОБА_3 і вона має намір укласти з ним договір дарування квартири. Він (свідок) рекомендував їй укласти договір довічного утримання. Впереше особисто з ОСОБА_3 спілкувався у 2013 році, відвідуючи квартиру ОСОБА_5 у службових справах. Яким чином ОСОБА_5 вирішила долю свого майна йому не було відомо.

Свідок ОСОБА_7 пояснив, що проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4, і є головою ОСББ "Конєва 5" з 1998 року. ОСОБА_5 була заміжня, але після смерті чоловіка проживала одна. З 1998 року він знає її як одиноку жінку. У неї була собака, з якою вона постійно гуляла у дворі будинку і була обізнана про всі справи в ОСББ. Мешканці будинку звали її "комендант". ОСОБА_3 не знає та ніколи не бачив. Після смерті ОСОБА_5 вони описали квартиру, документи передали у виконком, а собаку передали іншим людям. Ховали ОСОБА_5 за її кошти, і за ці кошти придбали пам'ятник. Документи на квартиру були в нього, а потім він їх здав в ЧМР. Свідоцтво про смерть у ОСОБА_4, у якої з ОСОБА_5 були дружні стосунки. ОСОБА_3 появився через 7 місяців після смерті ОСОБА_5 Він ніколи не проживав разом з ОСОБА_5

Свідки ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, які проживають ІНФОРМАЦІЯ_5 і є членами ОСББ "Конева-5", суду пояснили, що ОСОБА_5 проживала одна, родичів у неї не було. ОСОБА_3 вони не знають і ніколи не бачили, він ніколи не проживав із ОСОБА_5, яка у будинку з усіма спілкувалася, вигулювала свого собаку і годувала інших. ОСОБА_5 завжди була одна, вона себе обслуговувала самостійно і не потребувала ніякої сторонньої допомоги.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до пункту 21 Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_7 України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_7 України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника.

Проаналізувавши докази, які наявні в матеріалах справи, покази свідків, суд вважає, що стосунки, які склались між позивачем ОСОБА_3 та померлою ОСОБА_5 були сімейними, вони були пов'язані спільним побутом, оскільки проживали разом в квартирі померлої, а також в с.Маліївка Золотоніського району Черкаської області, мали взаємні права та обов'язки, так як позивач піклувався про померлу, купував їй ліки, їжу, сплачував комунальні послуги, а тому позовні вимоги в частині встановлення факту проживання однією сім'єю підлягають до задоволення.

Суд критично оцінює покази свідків - членів ОСББ "Конєва-5", які пояснили суду, що ніколи не бачили ОСОБА_3 разом з померлою ОСОБА_5 і позивач ніколи з нею не проживав, оскільки, на думку суду, проживаючи в багатоквартирному будинку, маючи власні сім"ї, постійно працюючи, свідки дійсно могли ніколи не зустрічатись з позивачем. Крім того, суд зважує на той факт, що заяву про спадкування після смерті ОСОБА_5 подала член ОСББ ОСОБА_4, яка не була родичкою померлої і на ім"я якої заповіту складено не було, що дає підстави для сумніву в об"єктивності показів свідків, які також є членами цього ж ОСББ. Тому на підставі таких свідчень суд не може стверджувати, що позивач не проживав з померлою.

Також, суд критично оцінює довідку, видану головою правління ОСББ "Конєва - 5" ОСОБА_7 та завірену печаткою вказаного ОСББ, оскільки вказана довідка не відповідає вимогам документу, в ній відсутня дата складення такої довідки, вихідний номер. З форми даної довідки вбачається, що це пояснення голови ОСББ. Такі ж пояснення дана особа надала в судовому засіданні в якості свідка.

Згідно з ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частиною 3 ст. 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи, упродовж вставленого законом шестимісячного строку, ОСОБА_3 звернувася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 Він є єдиним спадкоємцем всього майна за законом, оскільки в межах даної цивільної справи встановлено факт спільного проживання ОСОБА_3 із спадкодавицею ОСОБА_5

Згідно з ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів, тобто дій особи, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Тобто з моменту, як спадкодавець фактично прийняв її, успадковане майно належить спадкоємцю, він має право користуватися, управляти майном, але доки він не отримає на це майно свідоцтва про право на спадщину, він не може розпоряджатися майном.

Стаття 392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позивач, будучи спадкоємцем за законом, з незалежних від нього підстав позбавлений можливості оформити право власності в нотаріальному порядку на спадкове майно, оскільки після смерті спадкодавця оригінали правовстановлюючих документів на квартиру № 46, що знаходиться по вул.. О.Теліги в м. Черкасах були вилучені головою правління ОСББ "Конєва 5" ОСОБА_7 та передані останнім до Черкаської міської ради. Належність спадкодавцю права на спадкове майно квартиру №46 по вул.. О.Теліги в м. Черкасах документально підтверджено.

За таких обставин, суд вважає за можливе задоволити вимоги ОСОБА_3, визнавши за ним право власності на квартиру № 46, по вул. О.Теліги в м. Черкасах.

Керуючись ст.ст. 2-13, 76-83, 258, 259, 263-268, 315, 319 ЦПК України, ст. 3 СК України, ст.ст. 328, 1218,1223, 1258, 1261-1265, 1268, 1270 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до Черкаської міської ради, третя особа ОСОБА_4, про встановлення факту проживання однією сім"єю та визнання права власності в порядку спадкування за законом задовльнити.

Встановити факт проживання однією сім"єю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7, яка померла 13.07.2016, в період з 2010 року по 13.07.2016.

Визнати за ОСОБА_22, ІНФОРМАЦІЯ_6, право власності на квартиру АДРЕСА_3 (Конєва) в м.Черкаси в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, яка померла 13.07.2016.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області пртягом 30 днів з моменту виготовлення повного тексту рішення.

Головуючий І.О.Мельник

Повний текст рішення виготовлений 23.06.2016