У Х В А Л А

31 травня 2018 року

м. Київ

справа № 128/2994/16-ц

провадження № 61-6164св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Журавель В.І. (суддя-доповідач), Антоненко Н.О., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

треті особи - Державна архітектурно-будівельна інспекція України, Головне територіальне управління юстиції у Вінницькій області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_5, подану представником ОСОБА_6, на заочне рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 25 квітня 2017 року у складі судді Саєнко О. Б. та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 20 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Медвецького С. К., Копаничук С. Г., Оніщука В. В.,

встановив:

У серпні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому просив скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 08 травня 2014 року серії НОМЕР_1, видане Реєстраційною службою Вінницького районного управління юстиції Вінницької області ОСОБА_5 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 08 травня 2014 року № 12934071.

Свої вимоги мотивував тим, що він та відповідачка є власниками суміжних земельних ділянок на АДРЕСА_1.

Рішенням Якушинецької сільської ради Вінницького району від 13 березня 2013 року № 62 ОСОБА_5 надано дозвіл на проектування та будівництво жилого будинку і зобов'язано останню розробити проект та будівельний паспорт; розпочати будівництво тільки після реєстрації даних документів.

Після виготовлення зазначених документів ОСОБА_5 подано повідомлення про початок будівельних робіт. Проте, будівництво житлового будинку відповідач розпочала не згідно з проектом, а зі значним зміщенням до межі його земельної ділянки.

На будь-які його зауваження щодо приведення будівництва до вимог чинного законодавства та будівельного паспорта, приписи інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області про усунення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, відповідач не реагувала та продовжувала будівництво з відхиленням від будівельного паспорта.

24 квітня 2014 року ОСОБА_5 зареєструвала декларацію про готовність об'єкта до експлуатації № НОМЕР_2.

08 травня 2014 року ОСОБА_5 видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно та зареєстровано право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Наказом інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області від 20 травня 2014 року № 68 скасовано реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації, внесену до Єдиного реєстру отриманих повідомлень про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, отриманих декларацій про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованих декларацій про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, виданих дозволів на виконання будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про готовність об'єкта до експлуатації та виданих сертифікатів, відмов у реєстрації таких декларацій та у видачі таких дозволів і сертифікатів 24 квітня 2014 року № НОМЕР_2 щодо будівництва житлового будинку АДРЕСА_1, зареєстровану Інспекцією ДАБК у Вінницькій області.

Посилаючись на те, що будівництво будинку здійснювалось із відхиленням від будівельного проекту (прив'язки), з порушенням протипожежних правил та недотриманням відстані об'єкта будівництва до меж земельної ділянки й, отримуючи на підставі вказаних порушень свідоцтво про право власності на нерухоме майно, ОСОБА_5 порушує його (позивача) права, яка суміжного землекористувача, просив позов задовольнити.

Заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 25 квітня 2017 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 20 жовтня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно - житловий будинок АДРЕСА_1 від 08 травня 2014 року серії НОМЕР_1, видане ОСОБА_5 та зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, від 08 травня2014 року індексний номер: 12934071.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з яким поголився й апеляційний суд, виходив із того, що видане відповідачу свідоцтво про право власності на нерухоме майно на підставі скасованої декларації про готовність об'єкта до експлуатації, підлягає скасуванню, як таке, що суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права та інтереси ОСОБА_4, як суміжного землевласника. Крім цього, постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 23 лютого 2016 року зобов'язано ОСОБА_5 знести за власний рахунок самочинно збудований житловий будинок на АДРЕСА_1 Вінницької області, оскільки відповідачкою не вжито передбачених чинним законодавством заходів, спрямованих на забезпечення виконання вимог приписів та усунення вчиненого правопорушення у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_5 через свого представника ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, зокрема частини другої статті 331, статей 317, 393 ЦК України, та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Скарга аргументована тим, що суди при вирішенні спору не з'ясували фактичних обставин справи, не надали їм належної правової оцінки, у зв'язку з чим ухвалили судові рішення, які не відповідають вимогам закону.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК підставами касаційного оскаржень неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення ні процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про проведення підготовчих дій та обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, колегія суддів встановила відсутність підстав, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України. Тому колегія суддів, з урахуванням категорії та складності справи, призначає справу до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії із п'яти суддів.

Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

ухвалив:

Справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: Державна архітектурно-будівельна інспекція України в особі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області, Головне територіальне управління юстиції у Вінницькій області, про скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно призначити до судового розгляду у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п'яти суддів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Журавель

Н. О.Антоненко

В. І.Крат