Справа № 202/5305/16-ц
Провадження №2/202/968/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2018 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Волошина Є.В.,

за участю секретаря Шишляннікова О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м.Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа лівобережна обєднана Державна податкова інспекція м.Дніпра Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання договору оренди земельної ділянки розірваним -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська із позовом до Дніпровської міської ради, третя особа лівобережна обєднана Державна податкова інспекція м.Дніпра Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання договору оренди земельної ділянки розірваним. В обґрунтування позову зазначив, що позивачу на підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 19 червня 2002 року, у приватну власність була передана земельна ділянка площею 0,1000 га за адресою: м.Дніпро, пр.Кальміуський, 15 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель. Позивач є власником житлового будинку №15 по пр.Кальміуський у м.Дніпрі відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22 жовтня 2004 року. 17 грудня 2002 року, між позивачем та Дніпропетровською міською радою був укладений договір оренди земельної ділянки, який був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, реєстровий номер 5445. Площа орендованої земельної ділянки складає 0,0244 га, код 72443048, яка розташована за адресою: м.Дніпро, пр.Кальміуський, 15 та прилягає до земельної ділянки, що знаходиться у приватній власності позивача, на якій розташований вищезазначений будинок. Цільове призначення орендованої земельної ділянки договором оренди визначене «для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд» строк дії оренди встановлений до 19 червня 2017 року. При укладені вказаного договору земельної ділянки, орендна плата була встановлена у сумі 241,95 грн. В 2014 році позивачу стало відомо, що плата за користування орендованою земельною ділянкою збільшилася в 20 разів та склала 2997,32 грн., у той час як пенсія позивача на той момент складала 1009,00 грн. Дізнавшись про таку зміну істотних умов договору (ціни договору) з отриманого повідомлення податкової інспекції, позивач 02 серпня 2014 року звернувся до відповідача із заявою про розірвання вищезазначеного договору оренди земельної ділянки. Однак, будь-якої відповіді з боку відповідача на адресу позивача не надходило. З аналогічною заявою позивач звертався до відповідача і в 2015 році, коли орендна плата зросла до 4921,56 грн. Разом із цим, своїми листами відповідач зобовязав виконувати умови договору або звернутись до суду. У 2016 році сума орендної плати зросла до 7282,33 грн. В позовній заяві позивач зазначає, що на момент звернення з даним позовом до суду, сума орендної плати за користування земельною ділянкою площею 244 кв.м. складає 7282,33 грн., що в 54 рази більше у порівнянні із сумою у 2013 році. Зміна ціни орендної плати в 54 рази є істотною зміною обставин, якими сторони керувались при укладанні договору, що відповідно до ст.652 ЦК України є підставою для розірвання договору. На підставі викладеного позивач просить суд визнати договір оренди земельної ділянки, укладений між ОСОБА_1 та Дніпропетровською міською радою 17 грудня 2002 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, реєстровий номер 5445 з 11 серпня 2014 року.

В судове засідання позивач не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Через канцелярію суду позивачем була подана заява про розгляд справи без його участі, в якій останній позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити. В заяві також зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив, у звязку із чим суд постановив проводити розгляд справи без участі представника відповідача. Через канцелярію суду представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, згідно якого просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. В обґрунтування заперечень зазначив, що Дніпропетровська міська рада не порушувала прав позивача. Крім того зазначив, що законодавство України не передбачає безпідставної та необґрунтованої односторонньої відмови від договірних зобовязань (договору). Згода міської ради на дострокове розірвання договору оренди землі оформлюється відповідним рішенням міської ради. У відзиві також зазначено, що позивач не надала жодного доказу, що за наведених обставин на його вимогу може бути розірвано договір, оскільки ні законом, ні договором не передбачено дострокове розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у звязку із неможливістю орендарем виплачувати умови Договору належним чином з причин не достатку коштів для сплати орендної плати за орендовану земельну ділянку, а відтак відсутні підстави для дострокового розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін договору.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги позивача є частково необґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 17 грудня 2002 року між Дніпропетровською міською радою, в особі першого заступника міського голови ОСОБА_4 (далі - Орендодавець) та ОСОБА_1 (далі Орендар) укладений договір оренди земельної ділянки, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстровано в реєстрі за № 5445 (надалі Договір).

Відповідно до п.1.1 Договору Орендодавець передає, а орендар приймає в оренду на умовах цього договору земельну ділянку площею 0,0244 га, що знаходиться за адресою: м.Дніпропетровськ, Індустріальний район, пров.Кальміуський, 15, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка зареєстрована в Державному земельному кадастрі м.Дніпропетровська за кодом 72443048 згідно планом земельної ділянки, що додається.

Згідно п.1.2. Договору, підставою для передачі земельної ділянки в оренду є рішення міської ради від 19 червня 2002 року № 464/2.

Згідно п.2.1 Договору, земельна ділянка передається до 19 червня 2017 року. Після закінчення терміну договору його дія скінчується.

Пунктом 3.1 Договору встановлена сума орендної плати за користування земельною ділянкою на термін дії договору, яка склала 241,95 грн.

Відповідно до п.3.2 Договору орендна плата за користування земельною ділянкою сплачується у грошовій формі в розмір 3% земельного податку, вноситься на розрахунковий рахунок Держказначейства за місцем податкового звіту щомісячно (до 15 числа наступного місяця) і на майбутній період вноситься на термін не більше одного календарного року.

Пунктом 3.3 Договору встановлено, що розмір земельного податку переглядається у разі законодавчої зміни ставок земельного податку.

Відповідно до Договору право користування земельною ділянкою припиняється шляхом його розірвання: за взаємною згодою сторін (п.9.2.1); за ініціативою Орендодавця (п.9.2.2); одержання Орендарем земельної ділянки у власність (п.9.2.3); примусове вилучення земельної ділянки у порядку, встановленому законодавством України (п.9.2.4); смерті фізичної особи Орендаря (п.9.2.5).

Разом із цим, статтею 652 ЦК України, яка регулює зміну або розірвання договору у зв'язку з істотною зміною обставин, встановлено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

У разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв'язку з виконанням цього договору.

Зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

У 2014 році сума орендної плати за використання вищезазначеної земельної ділянки склала 2997,32 грн., що підтверджується податковим повідомленням-рішенням від 27 червня 2014 року №5940-15 Лівобережної обєднаної ДПІ м.Дніпропетровська ГУ МІНДО.

Після отримання вищезазначеного повідомлення, враховуючи істотні зміни умов Договору, ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровської міської ради із заявою про розірвання Договору.

Вищезазначена заява позивача від 05 серпня 2014 року була зареєстрована Дніпропетровською міською радою 11 серпня 2014 року, що підтверджується реєстраційно-контрольною карткою департаменту корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради.

Разом із цим, будь-якої відповіді позивачу надано не було.

У 2015 році сума орендної плати за використання вищезазначеної земельної ділянки склала 4938,03 грн., що підтверджується податковим повідомленням-рішенням від 18 травня 2015 року №5335-15 Лівобережної обєднаної ДПІ м.Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області.

У серпні 2015 року ОСОБА_1 знов звернувся до Дніпропетровської міської ради із заявою про розірвання Договору.

Згідно відповіді Департаменту корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради від 22 вересня 2015 року №8/9-1060, позивача було повідомлено, що для розірвання Договору необхідне рішення міської ради, у звязку із чим у листі зазначено, що підготовка договору про розірвання договору оренди землі буде проведена після надання позивачем рішення міської ради щодо припинення права користування земельною ділянкою.

У 2016 році сума орендної плати за використання вищезазначеної земельної ділянки склала 7282,33 грн., що підтверджується податковим повідомленням-рішенням від 29 квітня 2016 року №4492-1302 Лівобережної обєднаної ДПІ м.Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області.

Таким чином, розмір орендної плати в 2014 році, з часу укладання договору, збільшився більш ніж у 12 разів; 2015 році більш ніж у 20 разів; 2016 році - більш ніж у 30 разів.

Разом із цим, ОСОБА_1 є пенсіонером, що підтверджується пенсійним посвідченням.

Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, іншими законами України та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ч.1 ст.93 Земельного кодексу України та ст. 1 Закону України «Про оренду землі», право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

За приписами ч.3 ст.31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

Отже, чинним законодавством передбачено можливість дострокового розірвання договору оренди землі за рішенням суду на вимогу однієї із сторін цього договору. Таке розірвання може ініціюватися як з підстав, визначених сторонами у спірному договорі, так і у випадках, визначених законом.

Як вже було зазначено судом вище, відповідно до ч.1 ст.652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Враховуючи те, що розмір орендної плати у 2014 році, з часу укладання Договору, збільшився більш ніж у 12 разів, суд приходить до висновку, що ці обставини є істотною зміною обставин, якими позивач керувався при укладанні Договору.

Так, п.«а» ч.1 ст.141 Земельного кодексу України унормовано, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є добровільна відмова від права користування земельною ділянкою.

Відповідно до ч.2 ст.142 ЗК України припинення права власності на земельну ділянку у разі добровільної відмови власника землі на користь держави або територіальної громади здійснюється за його заявою до відповідного органу.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивач 11 серпня 2014 року, 22 вересня 2015 року та 06 жовтня 2015 року звертався до відповідача з проханням припинити право користування спірною земельною ділянкою у звязку із зміною істотних мов договору, тобто повідомляв орендодавця про добровільну відмову від такого права.

Відповідно до ч.4 ст.142 Земельного кодексу України власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації.

Разом із цим, відповідач так і не припинив право користування позивача вищезазначеною земельною ділянкою.

Вказане, у свою чергу, доводить наявність порушеного права позивача на дострокове розірвання договору внаслідок добровільної відмови від такого права, що зумовлює необхідність судового захисту порушеного права.

Таким чином, оскільки орендар добровільно відмовився від права користування орендованою земельною ділянкою через істотні зміни умов договору, про що належним чином повідомив орендодавця, а законодавством передбачена можливість дострокового розірвання договору оренди на вимогу однієї із сторін договору, суд доходить висновку про правомірність та обґрунтованість позовних вимог позивача в частині припинення дії договору оренди земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_1 та Дніпропетровською міською радою 17 грудня 2002 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, реєстровий номер 5445 з 11 серпня 2014 року.

Водночас, суд вважає, що неприйняття Дніпровською міською радою рішення зі звернення позивача протягом тривалого часу, є незаконною бездіяльністю Дніпровської міської ради.

Крім того, під час розгляду справи не встановлено будь-яких поважних причин, які б могли бути враховані судом під час надання оцінки бездіяльності відповідача.

При цьому, суд критично оцінює посилання відповідача на той факт, що виключно на пленарних засіданнях міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин, оскільки будь-яких рішень з приводу заяви позивача про розірвання Договору відповідачем так і не приймалось.

Суд також критично ставиться до позиції відповідача, що відсутні підстави для розірвання договору через неможливість орендарем виплачувати умови Договору належним чином з причин не достатку коштів для сплати орендної плати за орендовану земельну ділянку, оскільки розмір орендної плати після укладання Договору, на час звернення із заявою про розірвання договору, зріс більше ніж у 20 разів.

Таким чином заперечення відповідача спростовуються матеріалами справи або не впливають та не спростовують вищенаведеної правової оцінки матеріалів, обставин справи згідно з вимогами закону, тому не можуть бути прийняті судом.

Згідно вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача, підлягають стягненню понесені останнім судові витрати з оплати судового збору у розмірі 551,20 грн., оскільки позивачем було сплачено мінімальний розмір судового збору.

Керуючись ст.652 ЦК України, ст.ст. 4,5,10,141,259,263-265,280-282 ЦПК України, ст.ст.141,142ЗК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа лівобережна обєднана Державна податкова інспекція м.Дніпра Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання договору оренди земельної ділянки розірваним задовольнити.

Визнати договір оренди земельної ділянки, укладений між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (м.Дніпро, пров.Кальміуський, буд.15) та Дніпропетровською міською радою (м.Дніпро, пр.Яворницького, 75) 17 грудня 2002 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, реєстровий номер 5445 з 11 серпня 2014 року.

Стягнути з Дніпровської міської ради (м.Дніпро, пр.Яворницького, 75 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (м.Дніпро, пров.Кальміуський, буд.15) судовий збір у розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м.Дніпропетровська, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Волошин Є.В.