справа № 179/280/18
провадження № 2/179/344/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2018 року смт. Магдалинівка Магдалинівського району

Дніпропетровської області

Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Чорної О.В.,

за участю секретаря судового засідання Бондар О.В.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду у смт. Магдалинівка за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягуваних аліментів, в якому просив змінити спосіб стягнення аліментів і стягувати з нього на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти в твердій грошовій сумі 900,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач мотивує свої позовні вимоги тим, що рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2017 року з нього на користь ОСОБА_2 стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 19 жовтня 2017 року.

Позивач зазначає, що ніде офіційно не працює, оскільки роботу в селі знайти неможливо, отже, він не має постійного доходу, у зв'язку з чим ускладнюється виконання рішення суду, також він має на утриманні іншу малолітню дитину - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який також потребує матеріального забезпечення.

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, також пояснив, що хоче сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі, мотивуючи своє бажання відсутнім постійним доходом і тим, що прожитковий мінімум на дитину часто змінюється і у нього немає можливості кожного разу узнавати, скільки на сьогодні складає 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Відповідачка в судовому засіданні певної позиції не виказала, але, в цілому, не заперечувала проти задоволення позову.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, згідно рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2017 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини - дочки: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19 жовтня 2017 року і до повноліття дитини (а. с. 4).

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 позивач ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а. с. 3).

Згідно довідки виконкому Чернеччинської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області № 59 від 14.02.2018 року, позивач ОСОБА_1 ніде не працює на території ради, трудової книжки з його слів не має (копія, а. с. 5).

Згідно довідки № 377 від 14.02.2018 р., ОСОБА_1 не перебуває на обліку в Магдалинівському районному центрі зайнятості та інших центрах зайнятості України (копія, а. с. 6).

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року з відповідними змінами, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Виходячи з наведеного, батьки зобов'язані забезпечити такий рівень життя своїх дітей, який є необхідним для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей на рівні, що визначений законодавством.

Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України).

Згідно ч. 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Таким чином, зміна способу стягнення аліментів (у даному випадку з частки від заробітку (доходу) на тверду грошову суму є правом одержувача аліментів, у даному випадку - це право відповідачки, ОСОБА_2, матері дитини, з якою ця дитина проживає, а не позивача, який сплачує аліменти.

Суд також встановив, що позивач шляхом зміни способу стягнення фактично просить суд зменшити розмір сплачуваних ним аліментів до 900,00 гривень щомісячно.

У відповідності до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів в разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Суд не встановив підстав для зменшення розміру аліментів, оскільки жодних доказів погіршення здоров'я, наявності інвалідності, погіршення матеріального стану позивач не надав. Щодо зміни сімейного стану, то наявність другої дитини - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, не є такою зміною, оскільки наявність цієї дитини презюмовано у рішенні Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2017 року, на цю обставину позивач посилався під час судового розгляду позову про стягнення з нього аліментів, суд визначив розмір аліментів з урахуванням цієї обставини, і рішення суду набрало чинності.

Відсутність постійної роботи у позивача не може бути фактором, від якого у даному випадку залежить розмір аліментів на дитину, оскільки жодних об'єктивних перешкод для працевлаштування позивача суд не встановив.

Як встановлено в судовому засіданні, матеріальний, сімейний стан, а також стан здоров'я сторін не змінився з моменту постановлення рішення про стягнення аліментів від 20 грудня 2017 року, отже немає підстав і для зменшення розміру аліментів..

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 180-184, 191, 192 СК України, ст. ст. 10, 12, 13, 81, 258, 259, 263, 265 ЦПК України,суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягуваних аліментів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя Чорна О.В.