Постанова

Іменем України

11 червня 2018 року

м. Київ

справа № 686/8714/17

провадження № 61-13706 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - товариство з додатковою відповідальністю «Олешинське»,

відповідачі: ОСОБА_4, управління Держгеокадастру у Хмельницькому районі Хмельницької області, Олешинська сільська рада Хмельницького району Хмельницької області,

третя особа - головне управління Держгеокадастру України у Хмельницькій області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу товариства з додатковою відповідальністю «Олешинське» на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області у складі судді Карплюка О. І. від 20 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Хмельницької області у складі колегії суддів: Талалай О. І., П'єнти І. В., Янчук Т. О., від 17 січня 2018 року,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2017 року товариство з додатковою відповідальністю «Олешинське» (далі - ТДВ «Олешинське) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_4, управління Держгеокадастру у Хмельницькому районі Хмельницької області, Олешинської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, третя особа - головне управління Держгеокадастру України у Хмельницькій області, про визнання недійсним державного акта на право власності на землю.

Позовна заява мотивована тим, щорішенням Олешинської сільської ради від 10 лютого 2006 року ОСОБА_4 передано в приватну власність земельну ділянку розміром 0,15 га по АДРЕСА_1 у порушення вимог земельного законодавства, оскільки вказана земельна ділянка повністю накладається на земельну ділянку позивача і з ним, як суміжним землекористувачем, межі переданої ОСОБА_4 земельної ділянки погоджені не були, а тому виданий на підставі цього рішення державний акт на право власності на земельну ділянку слід визнати недійсним.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області

від 20 листопада 2017 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 17 січня 2018 року, провадження у справі закрито.

Судові рішення мотивовані тим, що є судове рішення, що набрало законної сили, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

У касаційній скарзі, поданій у лютому 2018 року до Верховного Суду,

ТДВ «Олешинське» просить скасувати судові рішення із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що у справі, рішення суду в якій набрало законної сили, спір по суті не був вирішений, оскільки відмовляючи у задоволенні позову, суди вказували на недоведеність меж земельної ділянки позивача та накладення земельних ділянок позивача та відповідача. Підставою для звернення до суду із цим позовом є результати виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду

від 25 лютого 2015 року, відповідно до яких була відновлена технічна документація із землеустрою земельних ділянок (господарських дворів) ТДВ «Ольшинське», якою були встановлені межі земельних ділянок позивача, тому підстав для закриття провадження у судів попередніх інстанцій не було.

Відзив на касаційну скаргу учасники процесу до суду не подали.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 205 ЦПК України 2004 року суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо є таке, що набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

При визначенні підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і закону, позивач просить про захист свого права.

Як вбачається із рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 грудня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 13 лютого 2014 року, у задоволенні позову ТДВ «Олешинське» до ОСОБА_4, Олешинської сільської ради, управління Держземагентства у Хмельницькому районі Хмельницької області, державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» в особі Хмельницької регіональної філії, зокрема про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку від 13 липня 2006 року НОМЕР_1, виданого на ім'я

ОСОБА_4

У справі, яка переглядається, та у справі, рішення в якій набрало законної сили, предметом позову є, серед іншого, визнання недійсним виданого ОСОБА_4 13 липня 2006 року державного акта НОМЕР_1.

Обставиною, якою позивач обґрунтовує свої вимоги в обох справах, є посилання на незаконне виділення ОСОБА_4 земельної ділянки, яка накладається (є її складовою) на земельну ділянку, належну

ТДВ «Олешинське».

Сторонами у спорі у зазначених справах є ТДВ «Олешинське», ОСОБА_4, Олешинська сільська рада Хмельницького району Хмльницької області та територіальний орган центрального органу виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності.

Таким чином, суб'єктний склад сторін у справі, предмет та підстави позовів є тотожними, а тому суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті

205 ЦПК України 2004 року.

Доводи касаційної скарги про те, що в цьому спорі вимога про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку обґрунтовується іншими доказами, зокрема результатами виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду, є необґрунтованими, оскільки до підстави позову не можуть входити обставини, що виступають доказами у справі, оскільки з ними закон не пов'язує виникнення, зміну чи припинення прав і обов'язків. Вказані обставини лише підтверджують наявність чи відсутність юридичних фактів, які входять у підставу позову.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують, оскільки зводяться до переоцінки доказів у справі, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції (частина перша статті 400 ЦПК України).

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу товариства з додатковою відповідальністю «Олешинське» залишити без задоволення, а ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Хмельницької області від 17 січня 2018 року - без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Білоконь

Є. В.Синельников

С.Ф. Хопта