Справа № 495/4718/15-ц
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

11 червня 2018 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого-одноособово судді Боярського О.О.

при секретарі Акопян М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Затоківської селищної ради, Відділу державної реєстрації Білгород-Дністровської міської ради про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками шляхом визнання незаконними та скасування рішень Затоківської селищної ради, визнання незаконними договори купівлі-продажу та скасування реєстрації, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області знаходилися наступні цивільні справи:

-справа №495/5088/16-ц за позовом Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради в інтересах територіальної громади смт. Затока м. Білгород-Дністровського Одеської області про визнання правочинів недійсними (позона заява а.с. 2-5 том 1);

-справа №495/3053/15-ц за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_8 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання недійсними договорів купівлі-продажу та скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно (позовна заява а.с. 33-35 том. 1);

-справа №495/4718/15-ц за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_8 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, Затоківської селищної ради, Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсними державних актів на земельні ділянки та скасування державної реєстрації права власності (позовна заява а.с. 4-10 том. 2).

В процесі судового розгляду справи позовні вимоги по вказаним цивільним справам неодноразово уточнювалися.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14 липня 2016 року вказані цивільні справи були обєднані в одне провадження, справі було присвоєно єдиний номер 495/4718/15-ц (а.с. 26-27 том. 5).

Ухвалою Білгород-Дністровського місьрайонного суду Одеської області від 18.10.2017 року провадження по справі (первісний номер справи №495/5088/16-ц) за позовом Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради в інтересах територіальної громади смт. Затока м. Білгород-Дністровського Одеської області про визнання правочинів недійсними було залишено без розгляду за заявою позивача (а.с. 104-105 том. 8).

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18.10.2017 року справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_8 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, Затоківської селищної ради, Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції про скасування рішень Затоківської селищної ради, визнання недійсними державних актів на земельні ділянки (первісний номер справи №495/4718/15-ц) та за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_8 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельних ділянок (первісний номер справи №495/3053/15-ц ) в частині позовних вимог ОСОБА_8 - було залишено без розгляду на підставі п.3 ч. 1 ст. 207 ЦПК в редакції Кодексу дійсного на той час) (а.с. 106-107 том. 8).

Ухвалою Білгород-Дністровського місьрайонного суду Одеської області від 18.10.2017 року прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву ОСОБА_7 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_8, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5, ОСОБА_6, Затоківська селищна рада, Білгород-Дністровське міськрайонне управління юстиції в Одеській області про визнання права власності та обєднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Відділу державної реєстрації Білгород-Дністовської міської ради про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками шляхом визнання незаконними та скасування рішень Затоківської селищної ради, визнання незаконними договорів купівлі-продажу та скасування державної реєстрації права власності (а.с. 108-109 том 8).

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04.04.2018 року вищевказану зустрічну позовну заяву ОСОБА_7 було залишено без розгляду на підставі п.3 ч. 1 ст. 207 ЦПК в редакції Кодексу дійсного на той час) (а.с. 106-107 том. 8).

З огляду на викладене на розгляді у суді залишилася цивільна справа за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Затоківської селищної ради, Відділу державної реєстрації Білгород-Дністровської міської ради про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками шляхом визнання незаконними та скасування рішень Затоківської селищної ради, визнання незаконними договори купівлі-продажу та скасування реєстрації, остання редакція якого знаходиться на а.с. 82-92 том. 8.

Судом був визначений загальний порядок розгляду цивільної справи (а.с. 139-141 том 8).

В своїй позовній заяві позивачі просять суд:

усунути перешкоди у користуванні земельними ділянками №1121, №1119, № 1117-А, №1125 А, які розташовані на території садового товариства «Січневець-3» та нерухомим майном, що розташоване на території вказаних ділянок, шляхом визнання незаконним та скасування рішень Затоківської селищної ради м. Білгород-Дністровський №№1376, 1377 від 05.07.2013 року №№1896, 1897 від 17.04.2014 року, у тих частинах, на підставі яких ОСОБА_5 і ОСОБА_6 було видано державні акти на право власності на земельні ділянки для індивідуального дачного будівництва з кадастровими номерами: :02:022:0176, :02:022:0175 за адресою: вул. Сонячна, 13 та вул. Сонячна, 15 смт. Затока, м. Білгород- Дністровський Одеська область;

усунути перешкоди у користуванні земельними ділянками №1121, №1119, № 1117-А, №1125 А, які розташовані на території садового товариства «Січневець-3» та нерухомим майном, що розташоване на території вказаних ділянок, шляхом визнання незаконним та скасування рішень Затоківської селищної ради від 23.12.2014 року, у тій частині, в якій було затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність відповідачів ОСОБА_5 і ОСОБА_6 за адресою: вул. Сонячна, 13 та вул. Сонячна, 15 смт. Затока, м. Білгород- Дністровський Одеська область;

визнати незаконним договір купівлі-продажу земельної ділянки по вул. Сонячна, 13 смт. Затока, м. Білгород-Дністровський Одеської області, укладений 09.12.2015 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 та договір купівлі-продажу земельної ділянки по вул. Сонячна,15, смт. Затока, м. Білгород-Дністровський Одеської області, укладений 09.12.2015 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7;

скасувати державну реєстрацію земельної ділянки по вул. Сонячна, 13, смт. Затока, м. Білгород-Дністровський Одеської області з кадастровим номером: :02:022:0176 та земельної ділянки по вул. Сонячна, 15, смт. Затока, м. Білгород-Дністровський Одеської області з кадастровим номером: :02:022:0175.

Позовна заява обґрунтована тим, що позивачі є власниками земельних ділянок в садовому товаристві «Січневець-3» Затоківська селищна рада м. Білгород-Дністровського Одеської області. Суміжними співвласниками земельних ділянок є відповідачі по справі ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які на підставі рішень Затоківської селищної ради м. Білгород-Дністровського №1376,1377 від 05.07.2013 року та №1896, 1897 від 17.04.2014 року отримали державні акти на право власності на земельні ділянки для індивідуального дачного будівництва з кадастровими номерами за адресою: вул.Сонячна , 13 та вул. Сонячна, 15 смт. Затока, м. Білгород-Дністровський Одеської області. Підставою виникнення права власності на вказані земельні ділянки стало рішення Затоківської селищної ради від 23.12.2014 року, яким було затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність відповідачів.

09.12.2015 року на підставі нотаріального посвідчених договорів купівлі-продажу відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відчужили спірні земельні ділянки на користь відповідача ОСОБА_7.

Позивачі вважають, що оскаржувані рішення Затоківської селищної ради: №1376,1377 від 05.07.2013 року та №1896, 1897 від 17.04.2014 року та рішення від 23.12.2014 року про затвердження проекту землеустрою є частково недійсними і такими, що порушують права та інтереси позивачів, суперечать громадським та приватним інтересам, адже порушують права позивачів, як членів територіальної громади смт. Затока. Порушення прав позивачів виразилося в наступному.

Так, внаслідок відведення вказаних ділянок у власність відповідачів, позивачі позбавлені можливістю заїзду на ділянки, до будинків з автодороги Одеса-Білгород-Дністровський, тоді як будівництво фасаду їх будинків здійснено з виходом до автошляху, з влаштуванням заїзду з автошляху.

У відповідності до Генерального плану смт. Затока, Сонячний район, земельні ділянки, які були надані відповідачам відносяться до категорії земель «інші землі», що не відносяться до категорії земель «садибної житлової забудови». Таким чином, Генеральним планом смт. Затока, затвердженим рішенням Затоківської селищної ради від 25.02.2005 року №1461, не передбачено відведення земель під індивідуальне дачне будівництво на вказаній території, крім того взагалі не передбачено існування адрес «вул. Сонячна, 13», «вул. Сонячна, 15».

Позивачі наголошують на тому, що технічна документація із землеустрою, складена на спірні земельні ділянки суперечить проектній документації на будинок ОСОБА_1, з влаштуванням заїзду на ділянку з автотраси Одеса-Білгород-Дністровський з наданими спірними земельними ділянками;

не містить у собі погоджень власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, а саме позивачів по справі;

проектна документація суперечить ст.ст. 9, 10 ЗУ «Про автомобільні дороги», так, індивідуальне дачне будівництво ніяким чином не відноситься до складових автомобільних доріг загального користування, а розміщення інших обєктів у межах смуги відведення без погодження з власниками доріг не допускається.

Оскаржувані договори купівлі-продажу земельних ділянок, укладені за участю відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є похідними від незаконних рішень 05.07.2013 року, 17.04.2014 року , 23.12.2014 року Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, а тому, на думку позивачів, також повинні бути скасовані та скасуванню підлягає державна реєстрація права власності на придбані земельні ділянки за відповідачем ОСОБА_7

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1, її представник за довіреністю ОСОБА_9 позовні вимоги підтримали, просили задовольнити.

Представник позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, за довіреністю ОСОБА_10 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Представник позивача ОСОБА_3 за довіреністю ОСОБА_11 також підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_4 за довіреністю ОСОБА_12 позовні вимоги підтримала.

Адвокат відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_7 ОСОБА_13 наполягала відмовити у задоволенні позовних вимог, з огляду на їх необґрунтованість.

Відповідач ОСОБА_6 у судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

Представник Затоківської селищної ради у судове засідання не зявився, в матеріалах справи є його заява, відповідно до якої позовні вимоги не визнають.

Представник Відділу державної реєстрації Білгород-Дністровської міської ради у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не відомі.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши докази, приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 13 Цивільно процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом у відповідності до п. 3 ч. 4 ст. 12 ЦПК України під час проведення судового розгляду справи по суті учасникам судового процесу були роз'яснені їхні процесуальні права та обовязки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій.

Судом встановлено що Рішеннями Затоківської селищної ради від 23.12.2014 затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам ОСОБА_5, ОСОБА_6 за адресою: Одеська область м. Білгород-Днітровський, смт. Затока, вул. Сонячна, 13 та 15 відповідно.

ОСОБА_5, ОСОБА_6 на підставі рішень Затоківської селищної ради м. Білгород-Дністровський №1376, 1377 від 05.07.2013 року та №1896, 1897 від 17.04.2014 року було видано державні акти на право власності на земельні ділянки для індивідуального дачного будівництва з кадастровими номерами: :02:022:0176, :02:022:0175 за адресою: вул. Сонячна, 13 та вул. Сонячна, 15 смт. Затока, м. Білгород-Дністровський, Одеської області.

На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки по вул. Сонячна, 13 смт. Затока, м. Білгород-Дністровський, Одеської області, з кадастровим номером: :02:022:0176, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_7, посвідченого 09.12.2015 року, ОСОБА_7 набув право власності на вказану земельну ділянку, номер запису про право власності 12444371, право власності зареєстроване 09.12.2015 року.

Також на підставі договору купівлі-продажу від 09.12.2015 року, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, останній набув право власності на земельну ділянку по вул. Сонячна, 15, смт. Затока, м. Білгород-Дністровський, Одеської області, кадастровий номер земельної ділянки :02:002:0175, номер запису про право власності 12446543, право власності зареєстроване 09.12.2015 року.

Відповідно до наданих до суду копій Державних актів про право власності на землю (а.с. 11-22 том. 2) позивачі є власниками наступних земельних ділянок:

ОСОБА_1 земельна ділянка №1121, СТ «Січневець-3», Затоківська с/р, м. Б-Дністровський Одеської області;

ОСОБА_14 - земельна ділянка №1119, СТ «Січневець-3», Затоківська с/р, м. Б-Дністровський Одеської області;

ОСОБА_3 - земельна ділянка №1117-а, СТ «Січневець-3», Затоківська с/р, м. Б-Дністровський Одеської області;

ОСОБА_4 - земельна ділянка №1125-а, СТ «Січневець-3», Затоківська с/р, м. Б-Дністровський Одеської області;

Позивачі обґрунтовують свої позовні вимоги тим, що наданням земельних ділянок за №№ 13, 15 по вул. Сонячній в смт. Затока м. Білгород-Дністровського Одеської області Затоківська селищна рада Білгород-Дністровської міської ради Одеської області порушила права позивачів як власників сусідніх земельних ділянок.

З вказаним висновком суд погодитись не може у звязку з наступним.

Позивачі стверджують, що заїзд до їх ділянок та будинків здійснюється з дороги Одеса-Ізмаїл, відстань між дорогою та воротами (заїздом до кожного з будинків) від 10 до 20 метрів.

Проте, зазначене твердження не відповідає дійсності, оскільки вхід та заїзд до належних позивачам земельних ділянок здійснюється зі сторони Дністровського лиману через внутрішні проїзди садового товариства «Січнівець-3».

Підтвердженням цього є копія викопіювання з «Проекту внесення змін до Генерального плану смт. Затока Одеської області», затвердженого рішенням Затоківської селищної ради № 2832 від 06.03.2015 року, складена архітектором Затоківської селищної ради ОСОБА_15 На цьому викопіюванні чітко видно місце розташування автомобільної дороги (вулиці Сонячна), земельних ділянок позивачів та відповідачів.

Також підтвердженням цього слугує схема розташування земельних ділянок у СТ «Січнівець-3».

Той факт, що позивачі звикли через зручність або з інших причин мати два вїзди-виїзди зі своїх садових ділянок, у тому числі за рахунок чужих земель (раніше Затоківської селищної ради, а пізніше наданих громадянам ОСОБА_16 та ОСОБА_6П.) не може слугувати доказом здійснення заїзду саме таким способом.

Згідно ч. 2 та ч. 3 ст. 13 Цивільного кодексу України при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Також в своєму позові позивачі наполягають, що надані громадянам ОСОБА_16 та ОСОБА_6 земельні ділянки є землями загального користування (дорога).

Однак, ці землі відносяться до земель рекреації, що підтверджується наступними документами:

- копією викопіювання з «Проекту внесення змін до Генерального плану смт. Затока Одеської області», затвердженого рішенням Затоківської селищної ради № 2832 від 06.03.2015 року, складена архітектором Затоківської селищної ради ОСОБА_15 (а.с. 242 том 4);

- копією рішення Затоківської селищної ради від 17.04.2014 року № 1897, згідно якого відведення земельної ділянки здійснюється за рахунок земель рекреаційного призначення (а.с. 59 том 4);

- копією довідки відділу Держземагенства у м. Білгород-Дністровському Одеської області від 18.08.2014 року № 01-10/3451, згідно якої земельна ділянка за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, вул. Сонячна, 15, для індивідуального дачного будівництва, площею 0,0600 га, належить до земель Затоківської селищної ради та враховуються як землі індивідуального дачного будівництва (рядок 30), вид угідь відкриті землі без рослинного покриву, або з незначним рослинним покровом (графа 67) (а.с. 61 том. 4);

- копією Переліку обмежень прав на земельну ділянку і наявні земельні сервітути № 01-10/3453, виданого відділом Держземагенства у м. Білгород-Дністровському Одеської області, згідно якого згідно з вимогами до ст. 99 та ч.ч. 2, 3 ст. 111 Земельного кодексу України відомості щодо обмежень прав на земельну ділянку відсутні, наявні земельні сервітути також відсутні (а.с. 62 том 4);

- копією викопіювання з плану землекористування, затвердженого сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_17, згідно якого візуально видно межі дороги, межі ділянок відповідачів, масив СТ «Січнівець-3» та проїзди у ньому;

- копією Плану меж зон, обмежень і сервітутів земельної ділянки, складеного сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_17 та погодженого ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (а.с. 76 том. 4);

- копією збірного кадастрового плану суміжних земельних ділянок, складеного сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_17 (а.с. 77 ом. 4);

- копією акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 23.05.2014 року, згідно якого земельні ділянки не межують із автомобільною дорогою (а.с. 78 том 4);

- копією висновку управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради від 03.06.2014 року № 350, згідно пункту 4 якого категорія земель за основним цільовим призначенням відповідно до ст. 19 Земельного кодексу України є землею рекреаційного призначення. Також пунктом 9 цього висновку зазначено, що розміщення земельної ділянки відповідає генеральному плану смт. Затока, затвердженому рішенням Затоківської селищної ради ХХХІІ-ї сесії VI скликання від 25.02.2005 року № 1461. А в цілому проект відведення земельної ділянки відповідає вимогам чинного законодавства України та іншим нормативно-правовим актам та погоджується (а.с. 86 том. 4);

- копією висновку відділу Держземагенства у м. Білгород-Дністровському Одеської області № 01-10/3452, згідно пункту 4 якого категорія земель за основним цільовим призначенням відповідно до ст. 19 Земельного кодексу України є землею рекреаційного призначення. Також цим висновком відділ погоджує проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність Відповідача для індивідуального дачного будівництва (а.с. 88-89 том 4);

- копією висновку державної експертизи землевпорядної документації від 20.11.2014 року № 1535-14 (а.с.90-91).

Всі вказані документи підтверджують безпідставність доводів позивачів щодо віднесення спірних земельних ділянок до категорії земель загального користування.

Більш того, спірні ділянки знаходяться по вулиці Сонячна в Сонячному курортному районі смт. Затока м. Білгород-Дністровського Одеської області, та ніяк не тотожні з автомобільною дорогою Одеса ОСОБА_13.

Надані позивачами копії приписів Затоківської селищної ради від 21.08.2006 року та 07.02.2007 року не свідчать про віднесення саме спірних земельних ділянок до земель загального користування, оскільки межі ділянок Відповідачів сформовано у 2014 році з моменту встановлення цих меж в натурі та державної реєстрації ділянок в Державному земельному кадастрі України. Тобто ці приписи є неналежними доказами.

З тих самих причин суд вважає неналежним доказом акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства, у якому не вказано розміри самозахвату зі сторони ОСОБА_18, площу вказано приблизно.

З доводами позивачів щодо невідповідності проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність ОСОБА_5, ОСОБА_6 не відповідає генеральному плану населеного пункту, суд не погоджується, оскільки згідно наявних у матеріалах справи копіях викопіювання з Генерального плану смт. Затока, затвердженого як у 2005 році, так і у 2015 році, на території спірних земельних ділянок планується розташування земель рекреаційного призначення (обєктів стаціонарної рекреації, дачної забудови).

Положення ст. 39 Земельного кодексу України у даному випадку застосуванню не підлягають, оскільки вони регулюють порядок використання земель житлової та громадської забудови, у той час як спірні ділянки відносять до зовсім іншої категорії земель земель рекреаційного призначення.

Також, в матеріалах справи наявні висновки управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради від 03.06.2014 року, згідно яких розміщення земельної ділянки відповідає генеральному плану смт. Затока, затвердженому рішенням Затоківської селищної ради ХХХІІ-ї сесії VI скликання від 25.02.2005 року № 1461 (а.с. 86-87, 136-137 том 4).

Даний висновок ніким не скасовано, не оспорюється та згідно ч. 2, ч. 6 ст. 186-1 Земельного кодексу України беззаперечно свідчить про відповідність положень проектів землеустрою щодо відведення у власність спірних ділянок вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Доводи позивачів щодо необхідності погодження проектів землеустрою з санітарно-епідеміологічними органами не ґрунтуються на нормах земельного законодавства. Наведена у позові норма статті 118 Земельного кодексу України таких положень не містить.

З приводу меж земельних ділянок суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до наявних у матеріалах справи копіях проектів землеустрою щодо відведення у власність спірних земельних ділянок суміжними землевласниками (землекористувачами) земельної ділянки ОСОБА_5 є ОСОБА_6 та Затоківська селищна рада, суміжними землевласниками (землекористувачами) земельної ділянки ОСОБА_6 є ОСОБА_5 та Затоківська селищна рада (а.с. 51- 141 том 4).

Вказане також підтверджено листом відповіддю відділу Держгеокадастру у м. Білгород-Дністровському Одеської області від 18.02.2016 року № 9-1529-012-459/2-16 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 03.02.2016 року про забезпечення доказів (а.с. 49 том. 4).

Згідно збірного кадастрового плану суміжних земельних ділянок, наявному у матеріалах справи, відстань між земельними ділянками ОСОБА_5, ОСОБА_6 та земельними ділянками СТ «Січневець-3» складає 1 метр. При цьому, на плані чітко видно місце розташування цих ділянок, межі автодороги м. Білгород-Дністровський Одеса, та той факт, що спірні ділянки не межують з автомобільною дорогою.

Щодо смуги відведення автомобільної дороги суд зазначає наступне.

Позивачі посилаються на той факт, що спірні земельні ділянки розташовано нібито в межах смуги відведення автомобільної дороги Р 70 «Одеса Білгород-Дністровський Монаші».

З таким висновком не можна погодитися виходячи з наступного.

Згідно із Законом України «Про автомобільні дороги» смуга відведення це земельні ділянки, що надаються в установленому порядку для розміщення автомобільної дороги.

В «Правилах та порядку розподілу території житлового кварталу (мікрорайону)», затверджених наказом Державного комітету будівництва України від 16.09.1999 року № 228 зазначено, що червона лінія - це геодезично фіксована межа, яка відокремлює територію вулиць і доріг від інших видів використання територій поселень, призначається для забезпечення регулювання і містобудівного контролю при забудові, реконструкції і благоустрою поселень, при виділенні земельних ділянок, встановленні умов їх використання.

Прилегла територія, відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього рух», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, це територія, що прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізного проїзду, а лише для в'їзду до дворів, на стоянки, автозаправні станції, будівельні майданчики тощо або виїзду з них.

П. 1.10 ПДР визначено, що населений пункт - забудована територія, в'їзди на яку і виїзди з якої позначаються дорожніми знаками 5.45, 5.46, 5.47, 5.48.

Спірні земельні ділянки знаходяться у населеному пунктів смт. Затока.

Відповідно до п. 1.7 ДБН В.2.3-16-2007 «Споруди транспорту. Норми відведення земельних ділянок для будівництва (реконструкції) автомобільних доріг», на положення якого посилаються між іншим позивачі, ширину смуги відведення для автомобільної дороги, яка проходить через населений пункт, необхідно приймати в межах червоних ліній.

Таким чином, для встановлення меж смуги відведення автомобільної дороги у населеному пункті - смт. Затока необхідно спочатку визначити межі червоних ліній, оскільки саме від них залежить ширина смуги відведення автомобільної дороги у населеному пункті.

Проте, червоні лінії на території смт. Затока не визначені, отже позивачі та Служба автомобільних доріг в Одеській області не вправі стверджувати про розташування спірних земельних ділянок в межах смуги відведення автомобільної дороги, оскільки юридично та відповідно фізично неможливо довести даний факт.

Також ділянки відносяться до земель рекреаційного призначення, а не земель транспорту чи дорожнього господарства.

За таких обставин, навіть у випадку розташування земельних ділянок в межах смуги відведення автомобільної дороги, чинне земельне законодавство не забороняє надання їх органом місцевого самоврядування у власність за умови дотримання встановленої процедури.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 2 ст. 16 Цивільного кодексу України визначено основні способи захисту цивільних прав та інтересів.

З огляду на положення зазначених норм та принцип диспозитивності у цивільному судочинстві, позивач має право вільно обирати способи захисту порушеного права чи інтересу.

Проте, звертаючись до суду, позивач вказує у позовній заяві предмет та підстави позову, тобто, самостійно визначає, яке його право, на його суб'єктивну думку, є порушеним, та в який спосіб належить здійснити судовий захист порушеного права.

Натомість, вирішуючи спір, судам належить з'ясувати наявність порушеного права позивача та відповідність обраного ним способу захисту порушеного права способам, визначеним у законодавстві.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Суд приходить до висновків, що позивачі жодним належним та допустимим доказом не обґрунтували порушення своїх прав та законних інтересів оскаржуваними рішеннями органу місцевого самоврядування та оскаржуваними правочинами, що унеможливлює захист їх прав та законних інтересів.

Як вже було встановлено судом, обставини на які посилаються позивачі, як на підставу доведеності порушення їх прав та законних інтересів спростовуються матеріалами справи. Позивачі не є суміжними власниками земельних ділянок із відповідачами та незважаючи на тривалий розгляд справи у суді, позивачі не скористалися своїм правом на призначення відповідних експертиз для доведеності обґрунтувань наявності свого порушеного права.

За даних обставин поданий позивачами негаторний позов не є належним способом захисту прав позивачів.

Вирішуючи заявлений позов, суд також враховує практику Європейського суду з приводу виниклих між сторонами правовідносин. Так, 11 липня 2011 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «Рисовський проти України». В межах цієї справи суд підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу.

Суд вказав, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. У контексті скасування помилково наданого права на майно принцип «належного урядування» може не лише покладати на державні органи обов'язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку, а й потребувати виплати відповідної компенсації чи іншого виду належного відшкодування колишньому добросовісному власникові.

З огляду на викладене, відповідачі не повинні зазнавати втручання в нове право набуте ними, з огляду на помилки, допущені органом місцевого самоврядування, навіть у разі їх наявності.

З приводу заявленої позивачами позовної вимоги усунути перешкоди у користуванні земельними ділянками шляхом визнання незаконним та скасування рішеньорганів місцевого самоврядування та визнання незаконними оспорюваних правочинів суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Актами цивільного законодавства не передбачено судовий захист цивільних прав та законних інтересів шляхом усунення перешкод у користуванні майном (земельною ділянкою) через визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування та визнання незаконним оспорюваного правочину.

До того ж, актами цивільного законодавства також не передбачено можливості визнання саме незаконними оспорюваних правочинів, а тому суд не може застосувати такий спосіб захисту цивільних прав та законних інтересів, які просять позивачі з урахуванням уточнених позовних вимог.

Саме з цих підстав суд вважає заявлені позовні вимоги необґрунтованими, недоведеними, у зв'язку з чим у їх задоволенні слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 13, 15,16 ЦК України, ст. ст. 258, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, ст. 186-1 Земельного кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Затоківської селищної ради, Відділу державної реєстрації Білгород-Дністровської міської ради про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками шляхом визнання незаконними та скасування рішень Затоківської селищної ради, визнання незаконними договори купівлі-продажу та скасування реєстрації - відмовити.

Повний текст рішення буде складено 15.06.2018 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: