Справа № 159/2292/18
Провадження № 2/159/770/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2018 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Бойчука П.Ю.,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 (Ковельський район, с. Любитів, вул. Полянського, 20) до ОСОБА_3 (Ковельський район, с. Любитів, вул. Лесі Українки, 64) про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 зазначає, що вона та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який 10.11.2015 року рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області було розірвано. Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивача вказує, що спільна дитина сторін проживає разом з нею та знаходиться повністю на її утриманні. Натомість відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, не бере участі у вихованні, не цікавиться життям дитини. Крім цього, позивач вказує, що угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Позивач зазначає, що на даний час відповідач цілком здоровий та працездатний, отримує доходи з різних джерел, які неможливо встановити, оскільки останній працює за кордоном, а тому може сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі з врахуванням суми прожиткового мінімуму для дитини.

Обґрунтовуючи вказаними обставинами свої позовні вимоги, позивача просила суд стягнути з ОСОБА_3 аліменти в її користь на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі, в розмірі 2000,00 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 01.06.2018 року відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Крім цього, відповідачу визначено п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач подав відзив на предявлений позов, з якого вбачається, що відповідач позовні вимоги визнає частково. Зокрема зазначив, що наведені позивачем факти є необєктивними, надуманими та не відповідають обставинам справи. Так, зокрема відповідач вказує, що з 01.01.2016 року він не працює, та згідно виписки-епікризу в нього діагностовано хворобу правої нирки, а тому його матеріальний стан на даний час є незадовільний. Таким чином, виходячи з наведеного, відповідач просив позов задовольнити частково та стягнути з нього в користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1000,00 грн.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, зясувавши обставини справи та дослідивши наявні серед матеріалів справи докази, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно рішення Ковельського міськрайоного суду від 10.11.2015 року, шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, зареєстрований 21.10.2011 року у Люблинецькій сільській раді Ковельського району Волинської області, актовий запис №12 - розірвано.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження.

Неповнолітня дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, щоне спростовано відповідачем.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 180 СК України, обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. За домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні, а у разі недосягнення такої згоди кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду.

Згідно вимог ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, за заявою платника або одержувача аліменти можуть бути визначені у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

При цьому за змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обовязки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоровя та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини.

Як стверджується позивачем, відповідач інших утриманців не має, працездатний та стан його здоровя дозволяє працювати, а тому може сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у сумі 2000,00 грн. щомісячно.

Відповідач не подав суду доказів того, що він не має ніяких доходів.

Таким чином вбачаються підстави для стягнення аліментів з відповідача в твердій грошовій сумі.

Відповідач має вік 27 років, не подав доказів існування обставин, які істотно обмежують його працездатність, доказів існування інших обставин, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, що дозволяє зробити висновок про його спроможність сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини, з врахуванням суми прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленому ЗУ "Про Державний бюджет України на 2018 рік", у розмірі по 1200 грн. щомісячно.

Визначений розмір аліментів в сумі 1200 грн. щомісячно, на переконання суду, буде обєктивним та справедливим з врахуванням наведених вище обставин.

За таких обставин, з відповідача слід стягувати на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви - з 14.05.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць слід звернути до негайного виконання відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України.

Крім цього, з відповідача слід стягнути судові витрати по справі у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 82, 89, 141, 263, 264, 265, 274-279 ЦПК України, на підставі ст.ст. 141, 180-182, 184, СК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, (Ковельський район, с. Любитів, вул. Лесі Українки, 64, паспорт серії АЮ № 029148, виданий 15.03.2007 року Ковельським МРВ УМВС України у Волинській області, ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, (Ковельський район, с. Любитів, вул. Полянського, 20, паспорт серії АЮ № 283062, виданий 06.01.2016 року Ковельським РВ УДМС України у Волинській області, ІПН НОМЕР_2) аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 (одна тисяча двісті) грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 14.05.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, (Ковельський район, с. Любитів, вул. Лесі Українки, 64, паспорт серії АЮ № 029148, виданий 15.03.2007 року Ковельським МРВ УМВС України у Волинській області, ІПН НОМЕР_1) в користь держави судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць звернути до негайного виконання.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Апеляційного суду Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Головуючий: ОСОБА_6