Справа № 487/4659/14-ц
Провадження № 4-с/487/38/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2018 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Гаврасієнко В.О., за участю секретаря судового засідання Гречаної А.Д., розглянувши скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В:

30.03.2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2В щодо неналежного виконання виконавчого листу Інгульського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області ОСОБА_2 від виконання виконавчого листу від 23.10.2015 року, також просила зобовязати державного виконавця Інгульського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області ОСОБА_2 провести по виконавчому провадженню № 54546437 розрахунок заборгованості по аліментам виходячи із середньої заробітної плати працівника для Миколаївської області. В обґрунтування скарги заявник зазначає, що державним виконавцем, упереджено та не об'єктивно проведено виконавчі дії, що призвело до порушення гарантованих прав та інтересів заявника, оскільки, виконавцем не вжиті всі заходи для примусового виконання судового рішення.

До судового засіданні представник заявника не зявилася, надала суду заяву, в якій просила розглядати скаргу за її відсутності, скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Представник Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області до судового засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій поросив розглядати скаргу без його участі.

Згідно ч.2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали скарги, матеріали цивільної справи № 2/487/1768/2015, судом встановлено:

09 жовтня 2015 року Заводським районним судом м. Миколаєва було ухвалено рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, відповідно до якого позовні вимоги було задоволено. А саме, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 Іліі Петровича, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менш 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.05.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. 23 жовтня 2015 року судом було видано виконавчий лист по зазначеній справі.

В подальшому 18.08.2017 року заявником було подано до Інгульськьго ВДВС м. Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області заяву про примусове виконання вказаного виконавчого листа.

19.08.2017 р. державним виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження та направлена сторонам.

Перевіркою за базами даних встановлено, що за боржником зареєстроване нерухоме майно квартира АДРЕСА_1.

Також за боржником зареєстрований транспортний засіб Yamaha XVS 1300 1304 (2009) та транспортний засіб Hyundai Elantra (2006).

05.01.2018 державним виконавцем Долиною Д.В. винесено постанову про арешт майна боржника.

10.01.2018 року на електронну пошту відділу від боржника надійшли квитанції про часткову сплату аліментів на загальну суму 12442,32 грн.

Згідно платіжного доручення №1061 від 15.02.2018 року стягувачу перераховано 6005,00 грн.

20.02.2018 року державним виконавцем винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими та неаналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання.

22.02.2018 року від стягувача надійшла заява про перерахунок заборгованості по аліментам.

Згідно перерахунку розрахунку заборгованості від 22.02.2018 року заборгованість станом на 01.01.2018 року складає 35316,68 грн.

Згідно розрахунку заборгованості від 13.03.2018 року заборгованість станом на 01.03.2018 року складає 32209,14 грн.

13.03.2018 року боржнику направлено вимогу виконавця з зобовязанням зявитись до виконавця в строк до 19.03.2018 року.

14.03.2018 року винесено постанову про розшук майна боржника та направлено до виконання.

15.03.2018 року постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України направлено до виконання.

Згідно розрахунку заборгованості станом на 01.06.2018 року заборгованість становить 15868,98 грн.

Відповідно до ст. 124 Конституції України та ст. 14, ч. 1 ст. 209 ЦПК України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII, заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, обєкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обовязку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Дослідивши всі надані докази в сукупності, суд дійшов висновку, що державним виконавцем виконавчі дії в межах виконавчого провадження № 54546437 вчинялись у відповідності до вимог ЗУ «Про виконавче провадження».

Судом встановлено, що державним виконавцем здійснювались виконавчі дії направлені на виконання рішення суду, що підтверджується матеріалами справи та розрахунками заборгованості, з яких вбачається, що боржником сплачується заборгованість.

При цьому, в ході розгляду скарги судом не встановлено обєктивних даних, які б вказували на умисне невиконання державним виконавцем Долиною Д.В. покладених на неї обовязків щодо здійснення виконавчих дій при здійсненні вищезазначеного виконавчого провадження, а також порушень Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно зі ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Як встановлено в ході розгляду скарги, дії державного виконавця відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця.

У звязку з тим, що з досліджених у судовому засіданні доказів, судом не встановлено порушень законодавства які б призвели до порушення прав та свобод заявника при здійсненні виконавчого провадження зі сторони державного виконавця Долиної Д.В., суд дійшов висновку що скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 450-451 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5 ч.1 Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, яка вступила в дію з 15.12.2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: В.О. Гаврасієнко