Справа № 310/9230/17
РІШЕННЯ

Іменем України

05 червня 2018 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Білоусової О.М.,

за участі секретаря судового засідання - Шевченко А.С.,

заявника ОСОБА_1,

представника заявника - адвоката ОСОБА_2,

представника заінтересованої особи Бердянського міського відділу управління ДМС України в Запорізькій області - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську цивільну справу за заявою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2, заінтересована особа Бердянський міський відділ управління ДМС України в Запорізькій області про встановлення факту постійного проживання на території України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та на 13 листопада 1991 року.

Свої вимоги мотивувала тим, що вона народилася у с. Лозанівка Приморського району Запорізької області. 01.10.1988 року була прийнята на роботу в їдальню № 8 «Державного підприємства «Кристал» кухонним працівником, звідки 11.11.1990 року звільнена на підставі п.4 ст. 40 КЗпП УССР. Вказує також, що раніше мала у власності частину квартири № 6 у житловому будинку по вул. Підгірна, 382 в м. Бердянськ, а також була зареєстрована за вищевказаною адресою з 24.03.1989 року по 19.11.1998 року. Отримала ІПН України.

Зазначає, що перебуває на обліку в центрі обліку бездомних осіб та не має жодного посвідчення особи, в тому числі і паспорта громадянина України, у звязку з чим звернулася до Бердянського МВ УДМС України в Запорізькій області з проханням отримати паспорт громадянина України замість втраченого, однак 20.10.2017 року їй в цьому було відмовлено з тих підстав, що нею не підтверджено належність до громадянства України. Вказує, що єдиним документом, який посвідчує особу та котрий було втрачено, був паспорт громадянина колишнього СРСР.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_2 підтримали вимоги заяви та просили її задовольнити, суду пояснили, що паспорт громадянина СРСР було втрачено іще в 90-х роках. З 1991 року проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, допомагає наглядати за будинком, власники якого проживають в іншій країні. Виходила заміж вперше в 1973 році, вдруге в 90 році. Наразі проживає сама. Дочка мешкає в гуртожитку, а син винаймає житло із співмешканкою в м. Бердянську.

Представник заінтересованої особи Бердянського міського відділу управління ДМС України в Запорізькій області ОСОБА_3 в судовому засіданні просила вирішити питання на розсуд суду.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище «Іляш») ОСОБА_4 народилася 16.08.1956 року в с. Лозанівка Приморського району Запорізької області, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 48).

26.12.1973 року заявник ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Іляш) уклала шлюб із ОСОБА_5 та отримала прізвище «Крисіна», про що свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 47).

З копії свідоцтва про розірвання шлюбу вбачається, що 07.09.1982 року заявник розірвала шлюб із ОСОБА_5, залишивши собі прізвище «Крисіна» (а.с. 45)

Згідно копії довідки Бердянського МВ ДРАЦС № 3952/17.9-04-42 від 14.11.2017 року, у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян та в архіві відділу виявлено наступні актові записи про шлюб та народження: 1) про шлюб № 1304 від 26.12.1973 року, складений Бердянським МВ ДРАЦС ОСОБА_5 Григорієвча, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3; 2) про розірвання шлюбу № 472 від 07.09.1982 року, складений Бердянським МВ ДРАЦС ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3; 3) про шлюб № 216 від 01.03.1989 року, складений Бердянським МВ ДРАЦС ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3; 4) про народження доньки № 1500 від 24.10.1974 року, складений Бердянським МВ ДРАЦС, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5; 5) про народження сина № 574 від 03.05.1977 року, складений Бердянським МВ ДРАЦС, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 46).

З копії архівної довідки № 6-02/1379 від 04.10.2017 року, виданої архівним відділом виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області, вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7: була прийнята на роботу з 01.10.1988 року в їдальню № 8 «Державного підприємства «Кристал» кухонним працівником на підставі наказу від 27.09.1988 року № 96 п. 1; звільнена з 11.11.19980 року за п. 4 ст. 40 КЗпП УССР (за прогули) на підставі наказу від 17.01.1991 року № 6 п. 18.6 (а.с. 10).

Відповідно до копії довідки № 393 від 31.08.2017 року, виданої Комунальним підприємством з технічної інвентаризації Бердянської міської ради за ОСОБА_11 раніше була зареєстрована частина квартири № 6 у житловому будинку по вул. Підгірна, 382 у м. Бердянськ, згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого Орендним ремонтно-будівельним підприємством «Крисс» від 30.08.1994 року. 11.08.1999 року вищезазначена квартира була відчужена іншим приватним особам (а.с. 11).

З копії домової книги будинку № 382 кв. 6 по вул. Підгірній вбачається, що ОСОБА_1 дійсно була зареєстрована у вказаному будинку з 24.03.1989 року по 10.11.1998 року (а.с. 15-18).

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 підтвердили факт постійного проживання ОСОБА_1 на території України, а саме в м. Бердянську Запорізької області в період з 1990 р. по теперішній час.

Так, свідок ОСОБА_12 зазначив, що знає заявника з 1994 року, вона допомагала його матері по городу, тепер, після смерті матері, допомагає по господарству йому, проживає ОСОБА_1 в м. Бердянську, район "Колонія" біля бази відпочинку "Авіатор".

Свідок ОСОБА_13 пояснив, що знайомий із ОСОБА_1 приблизно з 1989-1990 року. Заявник проживає в районі "Колонія" в м.Бердянську разом із чоловіком. Знає, що її документи згоріли при пожежі на дачі. Познайомився із нею через знайомих, знає, що проживає з 1989 року в «Колонії», тільки в різних будинках, а також, що має дочку та сина, які проживають в ІНФОРМАЦІЯ_8.

Свідок ОСОБА_14, яка є знайомою заявника, пояснила, що знає ОСОБА_1 з 1990 року. З цього часу заявник проживала в м. Бердянськ, в районі «Гора», знає, що у неї є дочка ОСОБА_15. На теперішній час ОСОБА_1 проживає в районі "Колонія" в м. Бердянську,

У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року чи 13.11.1991 року.

Відповідно до п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991 р.

У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженогоУказом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Факт, про встановлення якого просить заявник, має для неї юридичне значення, оскільки надає право на отримання паспорта громадянина України.

За таких обставин, з урахуванням досліджених доказів, суд вважає за можливе встановити юридичний факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9 на території України станом на 24 серпня 1991 року та на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» - 13 листопада 1991 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 315-319, ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9, уродженка с. Лозанівка, Приморського району, Запорізької області постійно проживала на території України станом на 24.08.1991 р. та станом на 13.11.1991 р. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 08.06.2018 р.

Суддя ОСОБА_16