Постанова

Іменем України

06 червня 2018 року

м. Київ

справа № 456/3963/16-ц

провадження № 61-8789св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А. (суддя-доповідач),

суддів: Карпенко С. О., Кузнєцова В. О., Ступак О. В., Усика Г. І.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Львівгаз»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвали Апеляційного суду Львівської області від 02 жовтня 2017 року та від 20 листопада 2017 року у складі судді Ванівського О. М.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Львівгаз» (далі - ПАТ «Львівгаз») про захист прав споживачів, посилаючись на те, що у липні 2016 року він повідомив філію Стрийського управління по експлуатації газового господарства ПАТ «Львівгаз» про наявність у його квартирі встановлених газової колонки, плити і стаціонарної опалювальної печі та надав згоду на встановлення газового лічильника у зручний для ПАТ «Львівгаз» час за умови, що його буде про це повідомлено письмово. Враховуючи, що відповідач свого обов'язку із встановлення приладу обліку газу не виконав, ОСОБА_1 просив зобов'язати ПАТ «Львівгаз» встановити йому газовий лічильник.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 05 вересня 2017 року у складі судді Янів Н. М. у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач свідомо перешкоджав працівникам ПАТ «Львівгаз» встановити газовий лічильник та вчиняв дії, які суперечать заявленим позовним вимогами, тому його права відповідачем не порушені.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 02 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 05 вересня 2017 року залишено без руху з передбаченої частиною другою статті 297 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваних судових рішень (далі - ЦПК України 2004 року), підстави несплати судового збору за подання апеляційної скарги і надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 20 листопада 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 05 вересня 2017 року постановлено вважати неподаною та повернути заявнику з підстав, передбачених частиною другою статті 121, статтею 297 ЦПК України 2004 року, а саме у зв'язку невиконання особою, що подала апеляційну скаргу, вимог ухвали апеляційного суду щодо сплати судового збору за подання скарги.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що особою, яка подала скаргу, не сплачено судовий збір за її подання у встановленому законом порядку, а також не надано доказів, які б свідчили про її звільнення від сплати судового збору.

11 січня 2018 року ОСОБА_1подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просив скасувати ухвали Апеляційного суду Львівської області від 02 жовтня 2017 року та від 20 листопада 2017 року, а справу направити до цього ж суду на новий розгляд.

Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що на підставі статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» він звільнений від сплати судового збору на всіх стадіях цивільного процесу.

02 квітня 2018 року ПАТ «Львівгаз» подало відзив на касаційну скаргу, в якому зазначило про законність та обґрунтованість оскаржуваних ухвал суду апеляційної інстанції і просило відмовити у задоволенні скарги, посилаючись на те, що споживач, право якого порушене і який у зв'язку з цим подає позов, відповідно до статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільняється від сплати судового збору лише за подання позовної заяви до суду першої інстанції та зобов'язаний його сплати при поданні апеляційної скарги. Крім цього, у зв'язку із внесенням змін до Закону України «Про судовий збір» з 01 вересня 2015 року споживачі не відносяться до суб'єктів, які звільняються від сплати судового збору на усіх стадіях цивільного процесу.

Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Постановляючи ухвалу про визнання неподаною апеляційної скарги та повернення її ОСОБА_1, апеляційний суд керувався нормами статей 121, 297 ЦПК України 2004 року і виходив з того, що заявник не виконав вимоги ухвали Апеляційного суду Львівської області від 02 жовтня 2017 року в частині сплати судового збору.

Однак з цими висновками суду апеляційної інстанції не можна погодитися з огляду на таке.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду.

У статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначено перелік пільг щодо сплати судового збору, проте системний і комплексний аналіз зазначеного Закону і статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» дає правові підстави зробити висновок про те, що сама по собі відсутність такої категорії осіб у переліку осіб, які мають пільги, встановленому статтею 5 Закону України «Про судовий збір», не може безумовно означати, що споживачі не мають пільги щодо сплати судового збору, оскільки така пільга встановлена спеціальним законом, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів.

За основу приймається те, що стаття 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку осіб, яким надано пільги щодо сплати судового збору, як і не містить позиції про те, що пільги надаються лише за пред'явлення позову.

Спеціальний закон, звільнивши споживачів від сплати судового збору за подання позову, зазначив, що вони звільняються з метою захисту своїх порушених прав (стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судовий збір» у частині 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» слова «державного мита» замінені словами «судового збору».

Отже, при прийнятті Закону України «Про судовий збір» законодавець передбачив можливість застосування Закону України «Про захист прав споживачів» при визначенні пільг певних категорій осіб щодо сплати судового збору.

Порушені права можуть захищатися як у суді першої інстанції (при пред'явленні позову), так і на наступних стадіях цивільного процесу (при поданні апеляційної та касаційної скарг). Ці стадії судового захисту є єдиним цивільним процесом, завданням якого є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушеного права (стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів», стаття 1 ЦПК України 2004 року, стаття 2 ЦПК України).

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 14-57цс18.

Таким чином, ОСОБА_1 як споживач, що звернувся до суду з позовом про захист своїх прав, звільнений від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Апеляційний суд наведеного не врахував та безпідставно поклав на ОСОБА_1 обов'язок зі сплати судового збору і безпідставно визнав його апеляційну скаргу неподаною та повернув її.

Частиною четвертою статті 406 та частиною шостою статті 411 ЦПК Українипередбачено, що у випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції. Підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Оскаржувані ухвали апеляційного суду постановлені з порушенням вищенаведених норм процесуального права та перешкоджають подальшому провадженню у справі.

За правилами частини четвертої статті 411 ЦПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

У зв'язку з допущеними апеляційним судом порушеннями норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання про повернення позовної заяви, оскаржувані судові рішення слід скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвали Апеляційного суду Львівської області від 02 жовтня 2017 року та від 20 листопада 2017 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. А. Стрільчук
Судді:С. О. Карпенко
В. О. Кузнєцов
О. В. Ступак
Г. І. Усик