Справа № 646/4398/17
№ провадження 2/646/211/2018
Р І Ш Е Н Н Я

(заочне)

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.06.2018 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді: Шелест І.М.,

за участю секретаря судового засідання Волошко К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

за участю позивача ОСОБА_1,

встановив:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що вона є наймачем квартири АДРЕСА_1. Також, в спірній квартирі, крім неї, зареєстровані її неповнолітній син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та її батько відповідач у справі ОСОБА_2 іванович, ІНФОРМАЦІЯ_2. Спірна квартира АДРЕСА_1 була надана на правах користування на підставі Ордера на житлове приміщення № 102 в якому зазначено, що спірне житлове приміщення видається в користування громадянину ОСОБА_2 на сім*ю у складі трьох осіб: ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 Відповідач ОСОБА_2 вже 3 роки, а саме з 2014 року не проживає в спірній квартирі, не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію за даною адресою, особистих речей його в квартирі не має і взагалі квартирою він не цікавиться. Комунальні платежі нараховуються згідно численності зареєстрованих осіб. Оскільки відповідач не сплачує зазначені платежі, то позивач змушена сплачувати всі комунальні платежі самостійно. Перешкод в користуванні жилим приміщенням позивач відповідачу не чинила. Відповідач добровільно визначив собі інше місце проживання і спірним жилим приміщенням не користується понад 6 місяців без поважних причин.

Тому, посилаючись на норми ст.ст.71, 72 ЖК України та ст. ст. 15, 118, 119 ЦПК України, позивач просила суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою № 19 у будинку № 1-В по вул. Валдайській в м. Харкові.

Позивач у судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити в повному обсязі, оскільки батько не мешкає за вищевказаною адресою більше чотирьох років. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач про час та місце судового розгляду сповіщений належним чином, причину неявки в судове засідання не повідомив.

Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Суд, вислухавши позивача, дослідивши надані докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Ордером на житлове приміщення № 102, виданим начальником Харківської дирекції залізничних перевезень, підтверджується право ОСОБА_2, сім*я якого складається з трьох осіб, а саме: ОСОБА_2 (основний), ОСОБА_1І.(донька), ОСОБА_1С.(онук), на зайняття квартири № 19 за адресою м. Харків, вул. Валдайська, 1-В, загальною площею 10,8 кв.м.

З довідки зуступника начальника виробничого підрозділу «Основ*янська дистанція колії» регіональної філії «Південна залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» № 809 від 15.06.2017 вбачається, що ОСОБА_1 дійсно проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3. Склад сім*ї: батько ОСОБА_2, син: ОСОБА_3

Відповідно до акту від 18.06.2017 року, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, підтверджують, що дійсно громадянин ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_2 не мешкає з початку 2014 року. Місце його знаходження невідоме.

Згідно повідомлення начальника Основ*янського ВПГУНП в Харківській області ОСОБА_7 від 11.05.2018, громадянин ОСОБА_2 до Основ*янського ВПГУНП в Харківській області із заявами стосовно нерухомості за адресою АДРЕСА_3 не звертався.

Також, допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що вона знайома з позивачем та відповідачем по справі, а саме вона є сусідкою позивачки, мешкає в квартирі АДРЕСА_4. Зазначила, що відповідач ОСОБА_8 не проживає в квартирі № 19 близько 13-14 років, чому покинув житло не знає.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 зазначила, що проживає з народження за адресою АДРЕСА_5, є подругою позивачки з дитинства. У квартирі АДРЕСА_6 ОСОБА_2, але близько 4-х років тому залишив квартиру, чому - не знає. Марина погасила всі його заборгованості, стала жити там з дитиною.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребувані судом у передбаченому ЦПК України випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 457/967-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, Першого Протоколу та Протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює права власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які правочини, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Спірна квартира є неприватизованою.

Статтею 47 Конституції України та статтею 9 ЖК України гарантовано право громадянина на житло, відповідно до якого ніхто не може бути виселеним із займаного житла або обмежений у праві користування жилим приміщенням, не інакше як на підставі і у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до частини 1, 2 статті 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Виходячи з вказаних положень закону, особа може бути визнана такою, що втратила право на користування жилим приміщенням у випадку, коли вона була відсутня в ньому понад шість місяців і без поважних причин.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Таким чином, під час вирішення питання про втрату наймачем права на користування жилим приміщенням з'ясуванню підлягають термін його відсутності та поважність причин такої відсутності. При цьому вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавства не встановлює, у зв'язку з чим указане питання повинно вирішуватися судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи.

Судом встановлено, що відповідач не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, перешкод у його проживанні за місцем реєстрації, а також поважність причин невикористання відповідачем свого права користування спірним житловим приміщенням судом не встановлено.

Жодних беззаперечних, належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин відсутності відповідача за вищевказаною адресою понад один рік суду не надано.

Докази, що підтверджують той факт, що позивач якимось чином перешкоджає відповідачу у користуванні спірною квартирою в матеріалах справи також відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму житлового приміщення.

Згідно з частиною 1 статті 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення.

Частиною 2 статті 65 ЖК України визначено, що особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилими приміщенням.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач залишається бути зареєстрованим у спірній квартирі, наміру проживати за місцем реєстрації та користуватися житловою площею не має, у спірній житловій квартирі фактично не проживає з 2014 року, тобто станом на момент розгляду справи більше одного року. Наявність реєстрації відповідача у спірній житловій квартирі порушує право позивача на вільне володіння та користування власністю, оскільки передбачає право відповідача на користування житловим приміщенням за місцем реєстрації.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 76, 81, 82, 133, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою № 19 в будинку № 1-В по вул. Валдайській в м. Харкові.

Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст.ст. 284-285 ЦПК України.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Червонозаводський районний суд м. Харкова.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 18.06.2018 року.

Суддя І.М. Шелест