Комінтернівський районний суд м.Харкова
Провадження № 2/641/1404/2018 Справа № 641/2830/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2018 року Суддя Комінтернівського районного суду м. Харкова Курганникова О.А., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів.

Ухвалою від 31 травня 2018 року пред»явлена позовна заява залишена без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст.. ст.. 175-177 ЦПК України, а саме: позивачем не додано до позовної заяви документ виданий відповідним органом, який підтверджує, що відповідач ОСОБА_2 ОСОБА_1 батьком дитини, народженої від позивача ОСОБА_1, рішення іноземного суду не визнане на території України.

Крім того позивачем не визначено розмір аліментів, які вона просить стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини.

02 липня 2018 року до суду надійшла заява представника позивача про усунення недоліків.

Суддя, ознайомившись з заявою, приходить до висновку, що недоліки позовної заяви зазначені в ухвалі суду не усунено в повному обсязі виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 462 ЦПК України, рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності . У разі якщо визнання та виконання рішення іноземного суду залежить від принципу взаємності, вважається, що він існує, оскільки не доведено інше.

Згідно ст. 464 ЦПК України, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника. Якщо боржник не має місця проживання (перебування) або місцезнаходження на території України, або його місце проживання (перебування) чи місцезнаходження невідоме, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцезнаходженням в Україні майна боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 472 ЦПК України, клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, подається заінтересованою особою до суду в порядку, встановленому статтями 464-466 цього Кодексу для подання клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, з урахуванням особливостей, визначених цією главою.

Розгляд клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню передбачено ст. 473 ЦПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 473 ЦПК України за наслідками розгляду клопотання, а також заперечення у разі його надходження суд постановляє ухвалу про визнання в Україні рішення іноземного суду та залишення заперечення без задоволення або про відмову у задоволенні клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню.

Як вбачається з матеріалів справи та заяви про усунення недоліків, до суду не надано ухвали суду про визнання рішення іноземного суду, а саме рішення Суду по сімейних справах округу Манавгат Турецької республіки від 11.09.2015 року №2015/689.

Суд роз»яснює позивачу право звернутись до суду з клопотанням про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню в порядку передбаченому ст. 472 ЦПК України, та, в разі його задоволення, з позовом до суду про збільшення розміру аліментів.

Таким чином недоліки позовної заяви перешкоджають суду відкрити провадження у справі та розглядати її по суті.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

При таких обставинах суд вважає за необхідне повернути позовну заяву позивачу.

На підставі викладено та керуючись ст. 175, 177, 185, 464, 466, 472,473 ЦПК України,

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів - вважати неподаною та повернути заявнику.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Відповідно до п. 15.5Перехідних положень ЦПК України(в редакції від 03.10.2017 року) : до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1ст. 296 ЦПК України: апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя -ОСОБА_3