Справа № 359/5589/16-ц
Провадження № 2/359/69/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«24» січня 2018 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.,

при секретарі - Степаненко А.О.,

з участю представника

відповідачів - адвоката - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2, малолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в інтересах яких діє опікун ОСОБА_5, про стягнення боргу кредитором спадкодавця,-

в с т а н о в и в :

12.07.2016 року представник ПАТ КБ Приватбанк звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 11.04.2013 року у розмірі 53 547,45 грн., яка складається з наступного: 7065,00 грн.- заборгованість за кредитом, 40306,38 грн.- заборгованість по відсоткам за користування кредитом,3150,00 грн.-заборгованість за пенею та комісією, штрафи:500,00 грн.(фіксована частина), 2526,07 грн.(процентна складова), а також судові витрати у розмірі 1600,00 грн.( а.с.2-5).

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 11.04.2013 року ОСОБА_6 отримала кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до п. п. 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг відповідач при укладанні договору про надання банківських послуг дав свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт; підписання договору є прямою та безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Він зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківським послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач також стверджує, що відповідно до п.2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг, Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, а також що п.1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід'ємних частин Договору, та що розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватися Банком за умови інформування позичальником шляхом надання виписки по картковому рахунку. Позивач виконав свої зобов'язання, надав ОСОБА_6 кредит у розмірі, встановленому у договорі та стверджує, що позичальником не виконуються належним чином зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого станом на 31.05.2016 має вищевказану заборгованість.

Під час розгляду справи стало відомо, що позичальник ОСОБА_6 померла 15 грудня 2014 року, у звязку з чим позивачем подана до суду уточнена позовна заява до правонаступників позичальника ОСОБА_2, малолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, в інтересах яких діє опікун ОСОБА_5 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, в якій представник позивача просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № б/н від 11.04.2013 року, станом на дату смерті позичальника, у розмірі 15 322,75грн., яка складається з наступного: 7065,00 грн.-заборгованість за кредитом, 6907,75 грн.- заборгованість за відсотками, 1350,00 грн.- заборгованість з пені та комісії, а також судовий збір, стверджуючи, що після смерті позичальника ОСОБА_6 обовязки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємців, тобто, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобовязанням, такими боржниками є відповідачі: ОСОБА_2, малолітні ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, в інтересах яких діє опікун ОСОБА_5І.( а.с.198,199).

Представник позивача у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Проте в прохальній частині позовної заяви( а.с.199) просив суд розглянути справу за відсутності представника банку та не заперечує щодо винесення заочного рішення судом.

Представник відповідачів ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечувала проти уточнених позовних вимог, підтримала подані до суду 07.12.2017 року письмові заперечення ( а.с.219), та просила суд відмовити у задоволенні позову ПАТ КБ « Приватбанк».

Суд, перевіривши повноваження представника відповідачів ОСОБА_1, заслухавши пояснення представника відповідачів та дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 11.04.2013 року між 31.05.2012 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» та ОСОБА_6 було укладено договір про надання банківських послуг на отримання кредиту та платіжної кредитної картки «Універсальна», що підтверджується укладеною сторонами Анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 31.05.2012 року (а.с. 8).

Так, за змістом ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 вказаної статті до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1054 ЦК України особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Відповідно до ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до вимог ч.1-3 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

За змістом ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Відповідно до ч.1 ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

При цьому, суд також враховує, що відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Як встановлено зі змісту Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 11.04.2013 та Довідки про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору та шляхом підписання зазначених письмових документів, а також скріплення їх печаткою юридичної особи - позивача (а.с. 8,10).

Відповідно до змісту вказаної Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 11.04.2013 ОСОБА_6 підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг.

Як зазначив представник позивача в позовній заяві, згідно укладеного договору про надання кредиту, ОСОБА_6 отримала кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та взяла на себе зобовязання повертати наданий кредит щомісячно в терміни та розмірах, встановлених Умовами кредитування та Правилами надання банківських послуг.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Банк умови договору виконав у повному обсязі, а позичальник взяті на себе зобовязання не виконала.

Відповідно до вимог ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вище вказаного Кодексу, інших актів цивільного законодавства та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається.

Банк умови договору виконав у повному обсязі, а відповідач взяті на себе зобовязання не виконала.

Встановлено, що позичальник ОСОБА_6, померла 15 грудня 2014 року, про що 16 грудня 2014 року виконавчим комітетом Дударківської сільської ради Бориспільського району Київської області складено відповідний актовий запис № 40, та видано свідоцтво про смерть серії І-ОК № 325291( а.с.33,34,56).

На запит суду Бориспільською районною державною нотаріальною конторою надано спадкову справу № 153/2015, яка була відкрита після смерті 15.12.2014 року ОСОБА_6А.( а.с.52-89).

У відповідності до ч.1 ст.1268, ч.1 ст.1269 та ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

З копії матеріалів спадкової справи № 153/2015( а.с. 52-89) вбачається, що ОСОБА_2 подав заяву про прийняття спадщини в межах встановленого шестимісячного строку (а.с. 55). Таким чином, він у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті ОСОБА_6 Крім того, малолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_3, у відповідності до ч.4 ст.1268 ЦК України, також вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_6

Інші спадкоємці, батьки померлої, ОСОБА_5 та ОСОБА_7, відмовилися від прийняття належної їм частки спадщини, що підтверджується відповідними заявами.( а.с.53,54).

За змістом ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до заяви від 18.02.2016 р. державним нотаріусом Бориспільської районної державної нотаріальної контори 18.02.2016 року було посвідчено та видано ОСОБА_2, ОСОБА_3І ., ОСОБА_4 - Свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку земельної ділянки, кожному( а.с.83-85).

З наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с. 200) встановлено, що станом на дату смерті, 15.12.2014 року, заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором становить 15 322,75 грн., яка складається з : заборгованість за кредитом- 7065,00 грн., заборгованість по процентам 6907,75 грн., заборгованість з пені та комісії 1350,00 грн.

Оскільки розмір заборгованості за використаними кредитними коштами підтверджено уповноваженою банком особою у вищезазначеному розрахунку та не оспорюється, підстави сумніватися в дійсності наведеної в розрахунку інформації в частині використаних позичальником кредитних коштів, у суду відсутні.

Згідно з положенням ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Пунктом 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», роз» яснино, що при вирішенні спорів щодо виконання зобов'язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати, що з урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Аналіз зазначеного законодавства дає підстави для висновку, що спадкоємці боржника за кредитним зобов'язанням зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину, у випадку пред'явлення у передбачений законом строк кредитором вимог до спадкоємців, що прийняли спадщину.

За правилами ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Всупереч наведеному, представником позивача не надано до суду доказів, на підтвердження того, що після смерті ОСОБА_6 залишилось спадкове майно, не зазначено яке саме майно одержано відповідачами у спадщину після смерті ОСОБА_6, не вказано вартість цього майна, що позбавляє суд визначити обсяг відповідальності відповідачів перед позивачем, враховуючи ту обставину, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог, в звязку з чим у задоволені позову слід відмовити.

Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2,12,13,81,82,89,141,223, 258,259,263-265,266,273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення з ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 15322 гривень 75 копійок за кредитним договором б/н від 11.04.2013 року та судового збору відмовити повністю.

Повний текст рішення виготовлено 02 лютого 2018 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: І. В. Муранова-Лесів