Постанова

Іменем України

20 червня 2018 року

м. Київ

справа № 527/1944/16-ц

провадження № 61-28388св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - відділ освіти, сім?ї та молоді Глобинської районної державної адміністрації,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 29 березня 2017 року у складі судді Левицької Т. В. та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 24 травня 2017 року у складі колегії суддів: Обідіної О. І., Бутенко С. Б., Прядкіної О. В.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до відділу освіти, сім'ї та молоді Глобинської районної державної адміністрації, про скасування незаконного наказу про звільнення з роботи, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Позовна заява мотивована тим, що наказом Управління народної освіти виконавчого комітету Полтавської обласної ради народних депутатів від

18 вересня 1990 року № 417 ОСОБА_4 призначено на посаду директора Петрівської ЗОШ на умовах безстрокового трудового договору.

05 вересня 2016 року позивач отримав свою трудову книжку та наказ

в.о. начальника відділу освіти, сімї та молоді Глобинської районної державної адміністрації Кулика С. Г. від 31 серпня 2016 року № 216-к про звільнення з посади директора Петрівської ЗОШ І-ІІ ступенів на підставі пункту 8 статті 36 КЗпП України, у зв?язку із закінченням терміну дії трудового контракту від

01 вересня 2014 року.

Вказаний наказ є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки жодних офіційних документів, якими було б скасовано наказ управління народної освіти виконавчого комітету Полтавської обласної ради народних депутатів від 18 вересня 1990 року № 417 про переведення його на посаду директора Петрівської ЗОШ І-ІІ ступенів на умовах безстрокового трудового договору, немає.

У період з 18 вересня 1990 року до теперішнього часу жодних наказів чи інших офіційних документів, якими б було розірвано, укладений 18 вересня 1990 року безстроковий трудовий договір, не видавалося.

У період з 18 вересня 1990 року до 31 серпня 2016 року позивач працював на посаді директора Петрівської ЗОШ на умовах безстрокового трудового договору з Глобинським районним відділом освіти. Із заявами до відповідача щодо переведення на контрактну форму трудових відносин позивач не звертався, трудових контрактів із відповідачем не укладав, отже і термін дії трудового контракту відсутній.

Позивач вказує, що в зазначеному випадку повинен був застосовуватися пункт 2 частини першої статті 36 КЗпП України.

З 23 червня 2016 року змінено назву закладу на Петрівський навчально-виховний комплекс «Загальноосвітня школа І-ІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад» Глобинської районної ради.

ОСОБА_4 з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог просив: визнати незаконним його звільнення з посади директора Петрівського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад» Глобинської районної ради Полтавської області та скасувати наказ від 31 серпня 2016 року № 216-к відділу освіти, сім?ї та молоді Глобинської районної державної адміністрації про звільнення з посади директора Петрівської ЗОШ І-ІІ ступенів; поновити його на посаді директора Петрівського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад» Глобинської районної ради Полтавської області з моменту незаконного звільнення; стягнути з відділу освіти, сім?ї та молоді Глобинської районної державної адміністрації на свою користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з моменту звільнення з посади до моменту поновлення на посаді у розмірі 59 309,35 грн.

Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 29 березня 2017 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано дотриманням відповідачем вимог чинного законодавства під час звільнення позивача з посади, враховуючи закінчення строку дії контракту.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 24 травня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено.

Рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 29 березня 2017 року залишено без змін.

Відхиляючи апеляційну скаргу ОСОБА_4, суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції.

31 липня 2017 року ОСОБА_4 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Глобинського районного суду Полтавської області від

29 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від

24 травня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що у відповідача були відсутні будь-які підстави для розірвання безстрокового трудового договору з позивачем та звільнення з посади у зв?язку з закінченням терміну дії трудового контракту, якого не існує.

Судами попередніх інстанцій не застосовано частину четверту статті 36 КЗпП України, яка передбачає, що уразі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40 КЗпП України).

Доводи відповідача та висновки судів першої та апеляційної інстанцій про переведення ОСОБА_4 на контрактну форму трудового договору не відповідають дійсності та обставинам справи, оскільки наказ відділу освіти від 26 червня 2012 № 87-К не виконано і трудовий контракт відділом освіти з ОСОБА_4 не укладено.

31 серпня 2017 року відділ освіти, сім?ї та молоді Глобинської районної державної адміністрації подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення, в якому просить касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 29 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 24 травня 2017 року залишити без змін.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»

ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 388 ЦПК України встановлено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року касаційна скарга разом із матеріалами цивільної справи надійшла до Верховного Суду.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно з наказом Управління народної освіти Виконавчого комітету Полтавської обласної ради від

18 вересня 1990 року № 417 ОСОБА_4 переведено на посаду директора Петрівської неповної середньої школи Глобинського району.

На підставі рішення 14 сесії Глобинської районної ради від 26 червня

2012 року «Про керівників суб'єктів господарювання спільної власності територіальних громад Глобинського району», відділом освіти Глобинської районної державної адміністрації видано наказ від 26 червня 2012 року № 87-к про переведення на контрактну форму трудового договору з 01 вересня

2012 року терміном на 1 рік директорів шкіл, в тому числі і директора Петрівської ЗОШ І-ІІ ступенів ОСОБА_4

28 травня 2012 року ОСОБА_4 подав заяву, в якій просив призначити його на посаду директора Петрівської ЗОШ І-ІІ ступенів на умовах, передбачених трудовим контрактом.

Позивачем подавались щорічні заяви від 30 квітня 2013 року та 29 квітня

2014 року з проханням продовжити термін перебування на посаді директора строком на 1 та 2 роки відповідно.

Згідно з трудовим контрактом, укладеним 01 вересня 2014 року, останній діяв із 01 вересня 2014 року до 31 серпня 2016 року.

Згідно з наказом Глобинської районної державної адміністрації від 31 серпня 2016 року № 216-к звільнено ОСОБА_4 директора Петрівської ЗОШ І-ІІ ступенів із займаної посади в зв'язку з закінченням терміну дії трудового контракту (пункт 8 частина перша статті 36 КЗпП України).

Відповідно до частини третьої статті 54 Закону України «Про освіту» (в редакції Закону від 23 травня 1991 року № 1060-XII) педагогічні та науково-педагогічні працівники приймаються на роботу шляхом укладення трудового договору, в тому числі за контрактом.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14 червня 2000 року

№ 963 «Про затвердження переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників» посада директора загальноосвітнього навчального закладу (на якого поширюються умови оплати праці працівників установ і закладів освіти), відноситься до посад педагогічних працівників.

Відповідно до частини третьої статті 21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

За змістом пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом.

Відповідно до пункту 5.2.1. трудового контракту цей контракт припиняється після закінчення строку контракту.

За таких обставин суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки відповідачем було дотримано вимоги чинного законодавства під час звільнення позивача з посади. При цьому судами враховано, що на час звільнення позивача із займаної посади, строк дії контракту закінчився.

Доводи заявника про те, що з 18 вересня 1990 року до 31 серпня 2016 року він працював директором школи на умовах безстрокового трудового договору, є безпідставними, оскільки спростовуються матеріалами справи, зокрема власноруч написаною заявою про призначення на посаду директора на умовах трудового контракту, заявами про продовження трудових контрактів, трудовими контрактами. При цьому укладення контрактів як особливою форми трудового договору не вимагає попереднього звільнення з посади, яку до цього обіймав працівник.

Доводи заявника щодо змін у назві шкільного закладу, директором якого він працював, з Петрівська ЗОШ І-ІІ ступенів на Петрівський навчально-виховний комплекс «Загальноосвітня школа І-ІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад» Глобинської районної ради Полтавської області, жодним чином не впливають на суть спірних правовідносин і не підмінюють обставин, яким суди першої та апеляційної інстанцій дали правильну правову оцінку, оскільки стосуються питань реформування шкільної освіти, в ході проведення якої змінювались назви загальноосвітніх шкіл. А тому підстави для застосування положень частини четвертої статті 36 КЗпП України відсутні.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня

2006 року).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 29 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від

24 травня 2017 року - без змін, оскільки підстави для скасування оскаржуваних судових рішень відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 29 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 24 травня

2017 року залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

В. М.Коротун

М. Є.Червинська