Постанова

Іменем України

20 червня 2018 року

м. Київ

справа № 695/1738/15-ц

провадження № 61-17783св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя-доповідач), Крата В. І., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»,

відповідач - ОСОБА_3,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 07 квітня 2016 року у складі судді Матвієнко М. В. та рішення апеляційного суду Черкаської області від 14 лютого 2017 року у складі колегії суддів: Храпка В. Д., Вініченка Б. Б., Бондаренка С. І.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позов мотивований тим, що 20 лютого 2008 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 02-21/08, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 170 000 грн.

З метою забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки від 20 лютого 2008 року № 02-99/08.

17 грудня 2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір відступлення прав вимоги відповідно до умов якого ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права грошових вимог до боржників за кредитними договорами та права звернення стягнення на заставлене майно відповідно до договорів забезпечення.

Позивач зазначає, що ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» свої зобов'язання за договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, проте ОСОБА_3 умов кредитного договору належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 25 березня 2015 року утворилася заборгованість в сумі 506 321,80 грн.

З урахуванням наведеного ТОВ «Кредитні ініціативи» просило суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 02-21/08 від 20 лютого 2008 року звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на житловий будинок та споруди загальною площею 89,3 кв. м, що знаходиться на АДРЕСА_1, шляхом проведення прилюдних торгів.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 07 квітня 2016 року в задоволенні позову ТОВ «Кредитні ініціативи» відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності у ТОВ «Кредитні ініціативи» права звернення до суду із зазначеним позовом, оскільки відповідно до пункту 9.4 договору відступлення права вимоги від 17 грудня 2012 року не відбулася заміна первісного кредитора.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 14 лютого 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову з інших підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про відмову у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з наявності підстав для застосування наслідків спливу позовної давності за вимогами ТОВ «Кредитні ініціативи».

У березні 2017 року до суду надійшла касаційна скарга ТОВ «Кредитні ініціативи», у якій воно, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Касаційна скарга мотивована тим, що ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступило своє право грошової вимоги до боржника за кредитним договором від 20 лютого 2008 року № 02-21/08 ТОВ «Кредитні ініціативи», а тому відбулася заміна кредитора у вказаному зобов'язанні.

Зазначає, що зобов'язання за кредитним договором щодо повернення суми кредиту та процентів за його користування відповідач не виконав, і це дає підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки.

08 травня 2018 року ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду справу № 695/1738/15-ц призначено до судового розгляду.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд установив, що 20 лютого 2008 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 02-21/08, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 170 000 грн під 17 % річних на строк до 19 лютого 2011 року.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором 20 лютого 2008 року між ним та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» укладено іпотечний договір, відповідно до якого відповідач передав в іпотеку банку нерухоме майно: житловий будинок на земельній ділянці на АДРЕСА_1.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 02 червня 2010 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Промінвестбанк» заборгованість за кредитним договором від 20 лютого 2008 року № 02-21/08 в сумі 221 836,04 грн.

17 грудня 2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» і ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір відступлення прав вимоги, згідно з яким позивач набув право вимоги, зокрема до відповідача, що підтверджується витягом з додатка № 1 до цього договору.

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ТОВ «Кредитні ініціативи» отримало право звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 20 лютого 2008 року, укладеним між ОСОБА_3 і ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк».

За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності може бути пов'язаний з різними юридичними фактами.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Позивач міг пред'явити позов до іпотекодавця протягом трьох років починаючи від дати невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання.

У травні 2015 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулось до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В запереченнях на позов від 27 серпня 2015 року відповідач просив суд застосувати наслідки спливу позовної давності.

З урахуванням наведеного суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивачем пропущено позовну давність, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити за пропуском цього строку.

Доводи касаційної скарги про те, що позовна давність не спливла, оскільки зобов'язання за кредитним договором щодо повернення суми кредиту та процентів за його користування відповідач не виконав, зазначених вище висновків не спростовують і не можуть бути підставою для скасування рішення апеляційного суду.

Інші аргументи касаційної скарги також не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про залишення без задоволення касаційної скарги та залишення без змін рішення апеляційного суду Черкаської області від 14 лютого 2017 року, оскільки рішення законне та обґрунтоване.

Керуючись статтями 409, 410, 415, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Черкаської області від 14 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В. І.Журавель

В.І. Крат

В.П. Курило