УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2018 р.

Суддя Київського районного суду м. Харкова Д.В.Нев»ядомський, розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред»явлення позову до суду ,-

в с т а н о в и в :

22.06.2018 року ОСОБА_1 звернулась до Київського районного суду м. Харкова з заявою про забезпечення позову до пред»явлення позову до суду , яку мотивує тим, що вона має намір звернутися до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі продажу недійсним, а тому просить суд заборонити відповідачу ОСОБА_2 здійснювати будь які дії, відносно виселення ОСОБА_1 з квартири № 33 яка знаходиться в будинку №123-А по вулиці Ньютона в місті Харкові та накласти арешт на квартиру № 33 яка знаходиться в будинку № 123 А по вулиці Ньютона в місті Харкові.

Розглянувши заяву, суд приходить до наступного.

У відповідності до вимог ч. 2ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як зазначено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року N 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно розяснень п.4 постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заявником не вказано , який саме договір купівлі продажу буде оскаржений в судовому порядку , не наведено ґрунтовних підстав для застосування заходів забезпечення позову, не надано належних та допустимих доказів того що ОСОБА_2 здійснюються будь які дії відносно виселення ОСОБА_1 з квартири № 33 яка знаходиться в будинку №123-А по вулиці Ньютона в місті Харкові, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності сформований у 2014 році , який втратив на данний час свою актуальність, тому відсутні обґрунтовані підстави для вжиття заходів забезпечення позову.

Викладені в заяві мотиви не дають підстав вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, тому у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 149 - 153, ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006р. за № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд,-

у х в а л и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред»явлення позову до суду - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Д.В. Нев»ядомський