Провадження № 2/225/646/2018
Єдиний унікальний номер 225/1850/18
РІШЕННЯ

Іменем України

26 червня 2018 року м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Нємиш Н.В.,

за участі:

секретаря судового засідання - Андрієвої Т.О.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спора - служба у справах дітей військово-цивільної адміністрації м.Торецька Донецької області, про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила наступне.

З 08.08.2008 року по 06.01.2011 року ОСОБА_1 перебувала в шлюбі з ОСОБА_2 Під час шлюбу у них народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після розлучення ОСОБА_2 перестав спілкуватися з дитиною та цікавитися про її фізичний та духовний розвиток, не забезпечує її необхідним харчуванням, медичним доглядом, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не піклується про стан її здоров'я.

З цього часу він не надає ніякої матеріальної допомоги на виховання дитини. За інформацією Торецького міського відділу державної виконавчої служби загальна заборгованість у ОСОБА_2 по сплаті аліментів на утримання дитини станом на 31.12.2017 року складає 84619,18 грн.

Згідно вироків Дзержинського міського суду Донецької області від 21.12.2011 року, 20.02.2014 року ОСОБА_2 був неодноразово засуджений за ст.164 ч.1 КК України.

Згідно довідки, наданої Торецьким ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області, ОСОБА_2, з 05.02.2015 року перебуває в розшуку, як особа, яка ухиляється відбувати покарання.

Відповідно до висновку ЛКК №132/2 від 27.11.2017 року дитина ОСОБА_3 перебуває на диспансерному обліку з діагнозом: синкопальний стан, астеноневротичний синдром та тлі хронічної гіпоксії головного мозку, синдром дисплазії сполучної тканини. Він сильно хворіє та потребує лікування за кордоном.

За період проживання окремо, відповідач здоров'ям сина не цікавився, жодного разу не з'явився в навчальний заклад, не приймав участі у заходах, які відбувалися за участю дитини, не відвідував батьківські збори. Вихованням сина позивач займається самостійно.

Вважає, що ОСОБА_2 свідомо ухиляється від виховання дитини, свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, долею сина, його життям та здоров'ям не цікавиться, не турбується про його майбутнє, матеріальної та моральної підтримки не надає, тому вона просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3

Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на задоволенні позовних вимог, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи у його відсутності суду не надавав, був повідомлений належно про місце та час розгляду справи.

Представник служби у справах дітей військово-цивільної адміністрації м.Торецька Донецької області надав заяву з проханням розглянути справу без його участі.

Приймаючи до уваги думку представника позивача, який не заперечував проти заочного вирішення справи, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи відповідно до положень ст. ст. 280-283 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог з огляду на наступне.

Згідно свідоцтва про народження, виданого 20.04.2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції Донецької області, батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_2 (а.с. 12).

З 08.08.2008 року по 06.01.2011 року ОСОБА_1 перебувала в шлюбі з ОСОБА_2

Відповідно до довідок Торецького міського відділу державної виконавчої служби загальна заборгованість у ОСОБА_2 по сплаті аліментів на утримання дитини станом на 31.12.2017 року складає 84619,18 грн.

Згідно вироків Дзержинського міського суду Донецької області від 21.12.2011 року, 20.02.2014 року ОСОБА_2 був неодноразово засуджений за ст.164 ч.1 КК України.

Згідно довідки, наданої Торецьким ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області, ОСОБА_2, з 05.02.2015 року перебуває в розшуку, як особа, яка ухиляється відбувати покарання.

Згідно пояснень голови вуличного комітету, пояснень сусідів, ОСОБА_1 проживає разом з сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою: АДРЕСА_1

Відповідно до акту від 28.02.2018 року, виданого головою вуличного комітету, ОСОБА_1 проживає разом з сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою: АДРЕСА_2, в будинку чисто, є вся необхідна побутова техніка, посуд, побутові речі, дитина забезпечена одягом, іграшками.

Згідно висновку від 20.04.2018 року № 182-02/15 військово-цивільної адміністрації м.Торецьк Донецької області, комітет вважає доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, відносно малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10).

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Статтею 11 цього ж Закону передбачено, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно статті 12 цього Закону виховання в сім'ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов'язку - виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що в судовому засіданні було судом достовірно встановлено, виходячи з поведінки відповідачки та наданих суду доказів.

Відповідно до частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Для задоволення позову достатньо впевнитись в одному з них.

У п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав" № 3 від 30 березня 2007 року роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.

Суд зазначає, що ухиляння батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечення медичним доглядом, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних цінностей та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу.

Суд вважає, що такі обставини були доведені наданими доказами позивачем, які доводять, що вихованням дитини займається лише ОСОБА_1, ОСОБА_2 не приймає участі у вихованні дитини, матеріально не утримує сина, не відвідує останнього.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини та свідоме нехтування своїми обов'язками відповідачем.

З огляду на наведене, суд доходить висновку, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків відносно своєї дитини, участі у її вихованні та утриманні не приймає, не цікавиться долею сина і вважає, що позбавлення його батьківських прав відповідає інтересам дитини.

В силу ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 704,80 грн., який був сплачений позивачем при подачі позову (а.с. 1).

Керуючись ст.ст. 12,13,81, 89,141,263,265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спора - служба у справах дітей військово-цивільної адміністрації м.Торецька Донецької області, про позбавлення батьківських прав - задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце проживання якого: АДРЕСА_3, батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце проживання якого: АДРЕСА_3, судовий збір на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири грн. 80 коп.).

Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд Донецької області шляхом подання в 30 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: