Ухвала

20 червня 2018 року

м. Київ

справа № 234/15601/17

провадження № 61-36605ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Курило В. П. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Дружківського міського суду Донецької області від

07 лютого 2018 року та постанову апеляційного суду Донецької області від 25 квітня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, третя особа ? ОСОБА_3, про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИВ:

18 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовними вимогами про визнання недійсним договору купівлі-продажу шуби від 29 січня 2016 року та стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 вартість товару в розмірі 35 780,00 грн, вартість доставки товару в розмірі 486,00 грн, вартість послуги перевезення в розмірі 242,00 грн, збитки пов'язані із доставкою грошей за товар у розмірі 731,00 грн.

Заочним рішенням Дружківського міського суду Донецької області від

07 лютого 2018 року відмовлено у задоволенні позовних вимог

ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, третя особа ? ОСОБА_3, про захист прав споживачів.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції,

ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку.

Постановою апеляційного суду Донецької області від 25 квітня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволеночастково.

Заочне рішення Дружківського міського суду Донецької області від

07 лютого 2018 року скасовано.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, третя особа ? ОСОБА_3, про захист прав споживачів відмовлено.

17 травня 2018 року через засоби поштового зв'язку

ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати заочне рішення Дружківського міського суду Донецької області від 07 лютого 2018 року та постанову апеляційного суду Донецької області від 25 квітня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Предметом позову в даній справі є вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу та стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 вартість товару в розмірі 35 780,00 грн, вартість доставки товару в розмірі 486,00 грн, вартість послуги перевезення в розмірі 242,00 грн, збитки пов'язані із доставкою грошей за товар у розмірі 731,00 грн.

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об'єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services

v. France» від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від

19 грудня 1997 року).

Вказівка в резолютивній частині постанови апеляційного суду Запорізької області від 25 квітня 2018 року про можливість її оскарження до Верховного Суду, не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржене судове рішення ухвалене у малозначній справі.

Було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов'язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня

2018 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків не встановлено, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Дружківського міського суду Донецької області від 07 лютого 2018 року та постанову апеляційного суду Донецької області від 25 квітня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, третя особа ? ОСОБА_3, про захист прав споживачів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. П. Курило