Пров. №2/766/2327/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2018

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючий суддя Гаврилов Д.В.,

секретар Рєпа А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 20.03.2018 року просила визнати автомобіль Honda Accord, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, об'єктом спільної сумісної власності подружжя та стягнути з ОСОБА_2 на свою користь компенсацію вартості частини спірного автомобіля в розмірі 249555 грн.

Позовні вимоги за первісним позовом обґрунтовані тими обставинами, що під час перебування у шлюбі сторонами за спільні кошти було придбано автомобіль Honda Accord, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1. Зазначений автомобіль відчужено ОСОБА_2 за відсутності згоди ОСОБА_1 З урахуванням того, що позивачем за первісним позовом внесено значну частку спірного автомобіля, а саме 11000 доларів США позивач вважає, що їй мали належати 3/4 частини від вартості автомобіля, компенсацію вартості яких просить стягнути з відповідача.

ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 в якому з урахуванням уточнень від 06.04.2017 року просив в порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя виділити йому у власність в автогаражному кооперативі "Север" незавершені будівлі гаражів №№413,414,415 та виділити у власність ОСОБА_1 торгівельні кіоски №№ 349,350, 326 на Дніпровському ринку у м. Херсоні.

Позовні вимоги за зустрічним позовом обґрунтовані тими обставинами, що в період шлюбу сторонами було придбано на Дніпровському ринку у м. Херсоні торгівельні кіоски №№349,350,326 та в автогаражному кооперативі "Север" незавершені будівлі гаражів №№413,414,415. Зазначає, що вказане майно є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу між ними.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 06.06.2018 року було вжито заходи забезпечення первісного позову, шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно в межах ціни позову 249555 грн., що належить ОСОБА_2

Представник позивача за первісним позовом в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги з урахуванням уточнень, проти зустрічного позову заперечувала.

Відповідач за первісним позовом та його представник в судовому засідання позовні вимоги за зустрічним позовом підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити проти первісного позову заперечували.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлені вимоги за первісним позовом законними та обґрунтованими, у зв'язку з чим вони підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 09.01.2008 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області.

В судовому засіданні встановлено та не заперечувалось сторонами, що під час перебування у шлюбі за спільні кошти ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було придбано автомобіль Honda Accord, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Згідно довідки Територіального сервісного центру №6541 регіонального сервісного центру в Херсонській області встановлено, що станом на 08.09.2017 року згідно даних НАІС МВС України за ОСОБА_2 автомототранспорт не зареєстровано, автомобіль Honda Accord, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 перереєстрований на нового власника за договором купівлі-продажу.

Відповідно до висновку СПД-СОД ОСОБА_3 від 20.03.2018 року середньоринкова вартість продажу аналогічного зі спірним колісного транспортного засобу згідно з проведеним дослідженням ринку на 13.01.2017 року складає 332740 грн.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, яке подружжя придбало у шлюбі, належить дружині й чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав через поважну причину (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Таким чином, набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності, тобто ні дружина, ні чоловік не зобов'язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, відповідно до зазначеної статті воно вважається таким, що належить подружжю.

Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частина 3 ст. 368 ЦК України передбачає, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

У ст. 372 ЦК України зазначено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

В постанові Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" роз'яснено, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту) незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Згідно вимог ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Суд дійшов висновку, що оскільки автомобіль Honda Accord, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 набуто сторонами під час перебування в шлюбі, не відноситься до переліку майна, яке є особистою власністю чоловіка або дружини, він є спільною сумісною власністю подружжя.

При визначенні частки у праві спільної сумісної власності суд враховує те, що матеріалами справи та показаннями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтверджено, що ОСОБА_1 внесено значну частку вартості автомобіля під час його придбання. При цьому відповідачем та його представником жодним чином наведені доводи не спростовано.

Суд також критично оцінює доводи представника відповідача відносно того, що автомобіль відчужено відповідачем за 146780 грн. Оскільки відповідно до договору комісії № 7242/17/000298 від 12.01.2017 року, укладеного між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_6, бажаною ціною реалізації автомобілю є сума 146780 грн., за яку автомобіль і було продано ОСОБА_7 Тобто вартість автомобілю сторонами визначено добровільно і будь-яких інших доказів того, що 146780 грн. є дійсною ринковою вартістю спірного автомобілю, до матеріалів справи не долучено.

В п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" судам розяснено, що вартість майна, що підлягає поділу визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Тому суд вважає за можливе у відповідності до вимог ч. 3 ст. 70 СК України збільшити частку майна позивача за первісним позовом до 3/4.

Враховуючи, що спірний автомобіль було відчужено ОСОБА_2 за відсутності згоди ОСОБА_1 з відповідача за первісним позовом підлягає стягненню в рахунок компенсації вартості частини спірного автомобіля 249555 грн.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що первісний позов підлягає задоволенню.

Щодо вимог за зустрічним позовом, суд дійшов висновку, що вони не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Позивач за зустрічним позовом заявляє вимоги про поділ незавершених будівель гаражів №№ 413 414, 415 та торгівельних кіосків №№349, 350, 326 та при цьому не надає будь-яких доказів, які б підтверджували право власності на вказане майно, таким чином зазначене майно не може бути об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, а тому вимоги за зустрічним позовом не підлягають задоволенню.

Фактично позивач за зустрічним позовом просить визнати право власності на нерухоме майно, яке таким відповідно до вимог чинного законодавства не є.

Крім того, суд вважає, що розподілені між подружжям можуть бути паєнакопичення в гаражно-будівельному кооперативі, витрати на придбання будівельних матеріалів, на проведення будівельних робіт, які були понесені сторонами під час будівництва вказаних гаражів або облаштування вказаних торгівельних місць. Однак таких вимог сторонами не заявлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже в зв'язку з задоволенням первісного позову з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню 2847,95 грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 60, 70 СК України, ст. ст. 316, 328, 331, 368, 372 ЦК України, ст.ст. 141, 258, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь ОСОБА_1 компенсацію ? вартості спільного сумісного майна автомобіля Honda Accord, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, в розмірі 249555 грн. та 2847,95 грн. на відшкодування сплаченого судового збору.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області через. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяОСОБА_8