Номер провадження: 22-ц/785/4645/18
Номер справи місцевого суду: 500/6138/16-ц
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області, у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.

ОСОБА_2,

за участю:

секретаря Цихиселі Л.Р.,

представника КДНЗ КТ «Ясла-садок» № 12 «Колокольчик» - адвоката ОСОБА_3,

представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального дошкільного навчального закладу комбінованого типу ясла-садок №12 «Колокольчик» Ізмаїльської міської ради Одеської області на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29 січня 2018 року у цивільній справі за позовомОСОБА_4 до Комунального закладу комбінованого типу ясла-садок №12 «Колокольчик», ОСОБА_6 про скасування наказів про накладення стягнення та наказу про звільнення і поновлення на роботі,

встановив:

24 листопада 2016 року позивач ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, в якому просила скасувати накази № 59-з від 11 серпня 2016 року, № 62-з від 12 вересня 2016 року та №20-к від 20 жовтня 2016 року, поновити її на посаді комірника, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 23 271, 30 грн. та моральну шкоду в сумі 5000 грн., розмір якої визначила з урахуванням безпідставності звільнення та тривалості відсутності роботи, а також просила стягнути витрати на правову допомогу у сумі 5000 грн.

Позивач обґрунтовувала позовну заяву тим, що наказом № 05-к від 09 лютого 2016 року вона прийнята на роботу постійно в якості комірника Комунального дошкільного навчального закладу комбінованого типу ясла-садок №12 «Колокольчик» Ізмаїльської міської ради Одеської області (далі ДНЗ «Колокольчик»).

Однак наказом №59/з від 11 серпня 2016 року визначено, що вона не виконує своїх посадових обов`язків згідно посадової інструкції №10, що затверджена наказом по ДНЗ №05 від 15 лютого 2016 року. Вказаний наказ пов`язаний із зберіганням неякісних круп та простроченого курячого філе, а також зіпсованого молока.

Проте, позивач вказала, що крупи та філе були замовлені до ознайомлення із наказом відділу освіти від 21 червня 2016 року за № 192-з, а провина у зіпсуванні молока не доведена через користування холодильником також і поварами, які приходять на роботу раніше неї.

Наказом № 62-з від 12 вересня 2016 року їй винесено догану на підставі доповідної записки заступника завідувача з адміністративно-господарської частини ОСОБА_7 та старшої медичної сестри ОСОБА_8, що пов`язані з обставинами зіпсованих сарделів.

Позивач пояснила, що вона не давала пояснення, а догана винесена без належних підстав. Наказом за № 120-В від 03 жовтня 2016 року їй надана відпустка з 05 жовтня 2016 року по 19 жовтня 2016 року. На час відпустки її обов`язки на підставі наказу № 121-в від 05 жовтня 2016 року покладені на шеф-повара ОСОБА_9, між тим її було звільнено за наказом №20-к від 20 жовтня 2016року за ст. 41 п.2 КЗпП України через втрату довіри.

Представник відповідачів проти позовних вимог заперечувала, пояснила, що за посадовою інструкцією позивач підпорядковується керівникові ДНЗ «Колокольчик», заступнику завідуючого з АГЧ, вихователеві, медсестрі та дієтсестрі. За своїми обов`язками комірник зобов`язаний своєчасно забезпечувати дитячий заклад якісними продуктами харчування та суворо дотримуватись термінів збереження продуктів харчування, порушення чого може мати наслідком звільнення з роботи.

У звязку з цим, з позивачем було укладено договір про повну матеріальну відповідальність. Разом із тим, наказом №59/з від 11 серпня 2016 року визначено, що вона не виконує своїх посадових обов`язків згідно посадової інструкції №10, що затверджена наказом по закладу №05 від 15 лютого 2016 року, у зв`язку із чим встановлено додатковий контроль з боку завідувача з адміністративно-господарської частини ОСОБА_7 За доповідною запискою останньої разом зі старшою медичною сестрою ОСОБА_8, на підставі акту від 20 червня 2016 року щодо знаходження прострочених продуктів, наказом № 62-з від 12 вересня 2016 року позивачу винесено догану. Також пояснила, що зіпсування продуктів сталось з вини позивача, яка не врахувала, що дитячий заклад не функціонував з 21 червня 2016 року по 29 липня 2016 року на підставі наказу відділу освіти за № 192-з від 21 червня 2016 року, а зіпсування молока сталось через неуважність позивача, яка не закрила холодильник. Зіпсовані продукти були частково замінені батьками дітей, а керівником ДНЗ «Колокольчик» була відшкодована шкода на користь відділу освіти.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29 січня 2018 року позовні вимоги були задоволено частково.

Скасовано наказ за № 62-з від 12 вересня 2016 року про винесення догани комірнику ДНЗ «Колокольчик».

Скасовано наказ за № 20-к від 20 жовтня 2016 року про звільнення ОСОБА_4 з посади комірника ДНЗ «Колокольчик».

Поновлено ОСОБА_4 на посаді комірника ДНЗ «Колокольчик».

Стягнуто з ДНЗ «Колокольчик» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 23 271, 30 грн.

Вказано, що поновлення на роботі та стягнення 1521 грн. підлягають негайному виконанню.

Стягнуто з ДНЗ «Колокольчик» на користь ОСОБА_4 моральну шкоду у сумі 2000 грн.

У задоволенні позовних вимог в частині скасування наказу за № 59-з від 11 серпня 2016 року ДНЗ «Колокольчик» відмовлено.

Позовні вимоги в частині стягнення витрат на правову допомогу залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі ДНЗ «Колокольчик» ставить питання про скасування судового рішення та ухвалення нового, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом № 05-к від 09 лютого 2016 року позивач ОСОБА_4 була прийнята на роботу постійно в якості комірника ДНЗ «Колокольчик».

На підставі наказу з позивачем укладено договір про повну матеріальну відповідальність, а за вимогами посадової інструкції №10 позивач підпорядковується керівникові ДНЗ «Колокольчик», заступнику завідуючого з АГЧ, вихователеві, медсестрі та дієтсестрі.

Наказом №20-к від 20 жовтня 2016 року позивач ОСОБА_4 була звільнена з роботи у звязку з втратою довіри за ст. 41 п.2 КЗпП України.

Однак, відповідно до вимог ст. 41 ч.1 п.2 КЗпП України звільнення може бути проведене за наявності винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу.

Вирішуючи питання про те, чи допустила позивач винні дії, за які її звільнили у звязку з втратою довіри, колегія суддів виходить з наступного.

Так, наказом № 59-з від 11 серпня 2016 року по ДНЗ «Колокольчик» визначено незадовільну роботу комірника ОСОБА_4, яка полягала в наступному (а.с.7). Встановлено, що заклад не функціонував з 21 червня 2016 року по 29 липня 2016 року на підставі наказу відділу освіти за № 193-з від 21 червня 2016 року. Через порушення режиму зберігання крупи в ній завелись шкідники.

Зазначене стало причиною закупки нової крупи на суму 422 грн., що підтверджується актом від 16 серпня 2016 року. Також вказаним наказом визначено, що перець солодкий постачався в заклади міста з 01.08.2016 року. Комірник замовила перець солодкий тільки 15.09.2016 року після зауваження завідувача.

Крім того, на 17 червня 2016 року замовлено філе куряче у кількості 30 кг, у якого скінчився термін реалізації 21 червня 2016 року і за названі продукти відшкодовані гроші в касу відділу освіти на 3238,55 грн.

Окрім того, отримані 05 серпня 2016 року 49 літрів молока, через наявність відкритого холодильника виявилось зіпсованим 08 серпня 2016 року.

Вищевказані обставини підтверджені актом від 20 червня 2016 року щодо курячого філе, печінки та сарделей, а також актом від 16 серпня 2016 року щодо крупи (а.с. 7).

Однак, колегії суддів не вдалось можливим встановити, яким чином наказом від 11.08.2016 року були встановлені порушення комірника ОСОБА_4, які вона ніби вчинила 16.08.2016 року та 15.09.2016 року.

Не дивлячись на це, наказом № 62-з від 12 вересня 2016 року через незадовільну роботу позивача в якості комірника на підставі доповідної записки заступника завідуючого з АГЧ, та старшої медичної сестри за систематичне порушення посадових обовязків ОСОБА_4 винесено догану (а.с.8).

Проте, суд першої інстанції обгрунтовано вказав в оскаржуваному судовому рішенні, що вказаним наказом не визначено, за які саме систематичні порушення посадових обовязків до позивачки застосовано стягнення.

Крім того, суд правильно встановив, що обставини доступу до холодильника окрім позивача мали і інші особи, а тому висновок керівництва ДНЗ «Колокольчик» щодо зіпсування молока через провину позивача матеріалами справи не доказані та мають ознаки припущення, які не можуть бути покладені в основу судового рішення, як то передбачено ч.6 ст.81 ЦПК України.

При цьому суд виходив із показань свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_10, які виклали сумнівні та протирічиві доводи стосовно провини позивача у порчі продуктів, вказуючи на те, що до холодильнику, в якому зберігались продукти харчування та молоко, мали доступ інші особи, у тому числі кухарі ДНЗ «Колокольчик», які також могли не зачинити холодильник.

Крім того, матеріали справи не мають доказів того, що позивач ОСОБА_4 була ознайомлена з наказом відділу освіти за № 192-з від 21 червня 2016 року про припинення роботи ДНЗ «Колокольчик» з 21 червня 2016 року по 29 липня 2016 року.

У звязку з цим, зіпсованість продуктів харчування, що визначено актом від 20 червня 2016 року щодо курячого філе, печінки та сарделей, які не можна було реалізувати після 29 липня 2016 року, не можна покласти у вину позивача, а тому суд обгрунтовано зазначив, що належних і допустимих доказів вини позивача у порчі продуктів за вказаний період матеріали справи не містять.

У відповідності до наказу № 120-В від 03 жовтня 2016 року позивач перебувала у відпустці з 05 жовтня 2016 року по 19 жовтня 2016 року.

В цей період, на підставі наказу № 121-в від 05 жовтня 2016 року обовязки позивача покладені на шеф-кухаря ОСОБА_9 Цим же наказом, в його пунктах 2.2 та 2.3 визначено про необхідність надсилання щомісячного попереднього замовлення на продукти харчування до баз постачальників продуктів харчування та продовольчої сировини відповідно до примірного двотижневого меню. Один раз на 2-3 дні подавати уточнені заявки на продукти харчування до баз постачальників за відповідною формою.

Таким чином, вказані обставини свідчать про те, що термін заявки є довготривалим і не може бути скоригований комірником одноособово.

Оскільки отримання 10 жовтня 2016 року позивачем сарделей вагою 28,700 кг. замість 13,100 кг, які витрачаються на харчування дітей за розподілом бухгалтерією відділу освіти на підставі договору, та відмову від 20 кг сарделей, про що визначено актом дитячого закладу від 11 жовтня 2016 року, було здійснено в період, коли позивач була у відпустці з 05 жовтня 2016 року по 19 жовтня 2016 року, то вказані порушення не можуть бути покладені у винні дії позивача і підставою накладення стягнення на неї або звільнення.

Крім того, накладаючи стягнення на позивача, керівник ДНЗ «Колокольчик», в порушення вимог, передбачених ст. 149 КЗпП України, не потребував від неї письмових пояснень щодо виявлених порушень.

Таким чином, вказані обставини в своїй сукупності є такими, що відповідно до вимог ст. 235 КЗпП України передбачають поновлення позивача на роботі та стягнення оплати на її користь вимушеного прогулу з урахуванням середньої заробітної плати позивача, що визначена довідкою за № 202 від 07 серпня 2017 року відділу освіти Ізмаїльської міської ради на час прийняття рішення по суті спору, у загальній сумі 23271,30 грн.

У відповідності до вимог ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрат нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У відповідності до роз'яснень п.3,5,9 постанови №4 Пленуму Верховного ОСОБА_8 України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відсутність у позивача іншої роботи, що з часу звільнення пройшов значний час, що потребувало від позивача докладання додаткових зусиль для організації свого життя, є підставою для стягнення моральної шкоди, розмір якої суд на підставі засад розумності, виваженості та справедливості правомірно визначив у розмірі 2000 грн.

Суд також обгрунтовано допустив негайне виконання судового рішення в частині присудження працівникові виплати заробітної плати за один місяць у розмірі 1521 грн. та поновлення на роботі, як то перебачено п.п.2,4 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, та розподілив між сторонами судові витрати.

Що стосується рішення суду, в частині відмови в задоволенні позовних вимог про скасування наказу № 59-з від 11 серпня 2016 року, який не стосувався дисциплінарного стягнення щодо позивача, а вирішував питання щодо посилення контролю за зберіганням продуктів харчування та сировини, термінів реалізації, то воно фактично заявником апеляційної скарги не оскаржується, а тому не є предметом апеляційного розгляду.

З цих же підстав також не є предметом апеляційного розгляду рішення суду, в частині залишення без розгляду вимог позивача щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, оскільки вони фактично заявником апеляційної скарги також не оскаржується,

Звертаючись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, керівник ДНЗ «Колокольчик» посилався на те, що своїми винними діями позивач ОСОБА_4 втратила довіру у керівництва ДНС «Колокольчик», а тому її звільнення не є дисциплінарним стягненням і можливе поза межами строку, встановленого для накладення дисциплінарних стягнень. При цьому не має значення навмисно або з необережності вчинені ці винні дії.

Однак, колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять безспірних доказів вини позивача у порчі продуктів харчування, про що вказано вище, що не давало підстави для її звільнення за втрату довіри.

Що стосується доводів заявника апеляційної скарги про те, що ОСОБА_4 не вела Книги складського обліку, то вони спростовуються наявністю цих книг, які були оглянуті в суді апеляційної інстанції і титульні сторінки яких приєднані до матеріалів справи (а.с.141, 142). З цих Книг вбачається, що вони велись з початку роботи позивача ОСОБА_4 у ДНЗ «Колокольчик» та в них велись всі записи стосовно приходу розходу товарно-матеріальних цінностей по ДНЗ «Колокольчик».

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваного рішення суду та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду в повній мірі відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його не спростовують, оскільки рішення ухвалено у повній відповідності до вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст.375, 381 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Комунального дошкільного навчального закладу комбінованого типу ясла-садок №12 «Колокольчик» Ізмаїльської міської ради Одеської області залишити без задоволення.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

У звязку з перебуванням судді Кононенко Н.А. на лікарняному (а.с.151, 152), повне судове рішення складено 12.06.2018 року.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

ОСОБА_11

ОСОБА_2