Постанова

Іменем України

06 червня 2018 року

м. Київ

справа № 766/10554/16-ц

провадження № 61-12182св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя-доповідач), Крата В. І., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3 (відповідач за зустрічним позовом), який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_4,

відповідачі: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, публічне акціонерне товариство «Мегабанк», публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», Відділ державної виконавчої служби Корабельного районного управління юстиції у м. Херсоні, державне підприємство «Сетам», ОСОБА_8 (позивач за зустрічним позовом), ОСОБА_9, ОСОБА_10 (відповідач за зустрічним позовом), ОСОБА_11 (відповідач за зустрічним позовом),

третя особа: Служба у справах дітей Корабельної районної у м. Херсоні ради,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу представника ОСОБА_3, який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_4, - ОСОБА_12 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 10 березня 2017 року у складі судді Прохоренко В. В. та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 12 травня 2017 року у складі колегії суддів: Склярської І. В., Пузанової Л. В., Семиженка Г. В.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року ОСОБА_3, який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_4, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ПАТ «Мегабанк», ПАТ КБ «ПриватБанк», ВДВС Корабельного районного управління юстиції у м. Херсоні, ДП «Сетам», ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя особа - Служба у справах дітей Корабельної районної у м. Херсоні ради, про визнання недійсними електронних торгів та актів державного виконавця.

Позов мотивований тим, що в рамках зведених виконавчих проваджень, державним виконавцем звернуто стягнення на квартиру АДРЕСА_3, яка належала ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на праві спільної часткової власності, в рівних частках по 1/3 кожному.

Державним підприємством «Сетам» проведено електронні торги, переможцями яких визнано ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які в подальшому, на підставі акта про проведення електронних торгів, зареєстрували право власності на зазначену квартиру.

З 2012 року на підставі нотаріально посвідченого попереднього договору, укладеного між продавцями - власниками квартири та ОСОБА_3, в спірній квартирі проживає позивач разом із дружиною та малолітнім сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Враховуючи те, що державний виконавець не звертався до Служби у справах дітей виконкому Комсомольської районної у м. Херсоні ради для одержання дозволу на реалізацію майна, в якому проживає малолітня дитина, чим грубо порушив законні права останньої, та зважаючи на те, що оцінювачем неправильно визначена вартість спірної квартири, яка не відповідає ринковій ціні на нерухоме майно, ОСОБА_3 просив суд визнати недійсними електронні торги за протоколом від 02 липня 2016 року № 180488; визнати недійсними електронні торги за протоколом від 02 липня 2016 року № 180490 ; визнати недійсними електронні торги за протоколом від 02 липня 2016 року № 180492; визнати недійсними акти державних виконавців ВДВС Комсомольського РУЮ у м. Херсоні про проведення електронних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6; скасувати реєстрацію прав власності ОСОБА_8, ОСОБА_9 на квартиру АДРЕСА_4 та відновити її за ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6 в Державному реєстрі прав на нерухоме майно.

У жовтні 2016 року ОСОБА_8 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_11, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ПАТ «Мегабанк», ПАТ КБ «ПриватБанк», ВДВС Корабельного районного управління юстиції у м. Херсоні, ДП «Сетам», ОСОБА_9, Служба у справах дітей Корабельної районної у м. Херсоні ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зняття з реєстрації та виселення.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що на підставі свідоцтва про право власності від 26 липня 2016 року, виданого на підставі акта державного виконавця про проведені електронні торги, він є власником трикімнатної квартири АДРЕСА_8. Після придбання зазначеної нерухомості, позивачу за зустрічним позовом стало відомо, що в спірній квартирі є зареєстрованими та проживають ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_4

Враховуючи те, що відповідачі за зустрічним позовом не є членами сім'ї власника квартири, в добровільному порядку приміщення не звільняють та не знімаються з реєстраційного обліку, просив суд визнати ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою АДРЕСА_1; виселити зазначених осіб, які зареєстровані і проживають у вказаній квартирі зі зняттям з реєстраційного обліку у відділі реєстрації місця проживання фізичних осіб Херсонської міської ради.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 10 березня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 12 травня 2017 року, в задоволенні первісного позову відмовлено. Зустрічний позов задоволено.

Визнано ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_4, ОСОБА_11 такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_5

Виселено ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_4, ОСОБА_11 із квартири АДРЕСА_6 та знято їх із реєстраційного обліку з місця проживання.

Відмовляючи у задоволенні первісного позову та задовольняючи зустрічні позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що ОСОБА_3, разом з членами сім'ї, у встановленому законом порядку не набув права власності чи права користування квартирою.

Виселення відповідачів за зустрічним позовом без надання їм іншого житлового приміщення не суперечить нормам статті 109 ЖК Української РСР.

У червні 2017 року до суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_3, який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_4, у якій він, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення первісного позову та відмову у задоволенні зустрічного позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що на підставі попереднього договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_3 та члени його сім'ї були зареєстровані у зазначеній квартирі та набули право користування нею.

Проведення електронних торгів без дозволу органу опіки і піклування є незаконними.

У серпні 2018 року ДП «Сетам» подало заперечення на касаційну скаргута просило судові рішення судів попередніх інстанцій залишити без змін, як такі, що ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 грудня 2017 року справу № 766/10554/16-ц призначено до судового розгляду.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справу № 766/10554/16-ц передано до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд установив, що за нотаріально посвідченим попереднім договором від 16 червня 2012 року, укладеним між ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, як власниками квартири-продавцями, та ОСОБА_3, як покупцем, сторони зобов'язалися в майбутньому в строк до 30 червня 2012 року, укласти і належним чином оформити договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3.

Постановою державного виконавця Комсомольського відділу державної виконавчої служби м. Херсона від 26 червня 2012 року накладено арешт на указану квартиру.

З 30 червня 2016 року по 02 липня 2016 року відбулися електронні торги з реалізації належної відповідачам ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на праві спільної часткової власності квартири АДРЕСА_6.

Переможцями торгів визнано ОСОБА_8 та ОСОБА_9

Оскільки відчуження майна з електронних торгів належить до угод купівлі - продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені частинами частиною першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України (частина перша статті 215 ЦК України).

Згідно із частиною четвертою статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право на яке або право користування яким мають діти, необхідний дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону.

Відповідно до пункту 4.5.7 Інструкції з організації примусового виконання рішень, (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі передачі на реалізацію нерухомого майна право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону.

Оскільки спірне нерухоме майно на час накладення державним виконавцем арешту, а також на момент реалізації квартири через електронні торги, належало на праві спільної часткової власності ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, а укладення попереднього договору між ними та позивачем і реєстрація у квартирі малолітньої дитини, яка не була і не є членом сім'ї власників квартири, не породжує у неї право власності на це житло чи право користування ним, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3, який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_4, про визнання недійсними електронних торгів за відсутності дозволу органу опіки та піклування на реалізацію квартири.

Підстав для визнання недійсними електронних торгів, у зв'язку із неправильно визначеною вартістю спірної квартири, немає, так як ОСОБА_3 на момент проведення таких торгів її власником не був.

Згідно з частиною першою статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник житлового будинку, квартири, згідно з частиною першою статті 383 ЦК України має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України).

Згідно з довідкою відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Херсонської міської ради за адресою: АДРЕСА_2, зареєстровані: ОСОБА_3, ОСОБА_10, яка зареєстрована 12 листопада 2015 року, ОСОБА_11, ОСОБА_4, який зареєстрований 17 січня 2013 року.

Відповідно до свідоцтва про право власності від 26 липня 2016 року ОСОБА_8 є власником 2/3 частин квартири АДРЕСА_7

26 вересня 2016 року ним направлено на адресу ОСОБА_3 ОСОБА_10, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_4, ОСОБА_11 лист вимогу про звільнення житлового приміщення та зняття з реєстрації за місцем проживання.

Оскільки ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_11 не набули права користування належною ОСОБА_8 квартирою, отримали вимогу від нових власників про добровільне її звільнення та цивільним законодавством не передбачено надання іншого житлового приміщення особам, які підлягають виселенню, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про задоволення зустрічного позову ОСОБА_8

Аргументи касаційної скарги є аналогічними аргументам, викладеним представником ОСОБА_3, який діяв в інтересах малолітнього ОСОБА_4, в апеляційній скарзі, та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про залишення без задоволення касаційної скарги та залишення без змін рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 10 березня 2017 року та ухвали апеляційного суду Херсонської області від 12 травня 2017 року, оскільки судові рішення законні та обґрунтовані.

Керуючись статтями 409, 410, 415, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3, який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_4, - ОСОБА_12 залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 10 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 12 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська

СуддіН. О. Антоненко В. І. Журавель

В. І. Крат

В. П. Курило