Провадження № 2/359/361/2018
Справа № 359/5817/17
10 січня 2018 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.,
при секретарі - Степаненко А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину визнання права власності в порядку спадкування за законом -
26 липня 2017 року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом, яким просить суд: - визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7., видане 06 серпня 2016 року державним нотаріусом Бориспільської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_5; -визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 34/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташовується АДРЕСА_1, що належав ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_11 року та ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_10.
В обґрунтування позову зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_8. померла його мати, ОСОБА_6, яка постійно проживала за адресою: АДРЕСА_2 та відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України була співвласником вказаного домоволодіння. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 1,5102 гектарів, кадастровий номер НОМЕР_3, яка розташована в межах Мирненської сільської ради, Бориспільського району, Київської області, належної спадкодавиці на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_4, виданого 26 березня 2001 року Мирненською сільською радою, Бориспільського району, Київської області; а також на 34/100 частини житлового будинку, що знаходиться в с. Мирне Бориспільського району, Київської області по вул. АДРЕСА_3 право власності на який зареєстроване на батька - ОСОБА_4 Позивач зазначає, що він та батько, у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину. Однак батько, своїх спадкових прав не оформляв. В серпні 2016 року позивач отримав у державного нотаріуса Бориспільської районної нотаріальної контори свідоцтво про право на спадщину за законом про спадкування після матері ? частини земельної ділянки, щодо спадкування 34/100 частини спадкового будинку свідоцтва не отримував.
ІНФОРМАЦІЯ_9 помер його батько ОСОБА_4, після смерті якого відкрилася спадщина за заповітом на: - земельну ділянку площею 1,5102 гектарів, кадастровий номер НОМЕР_3, в межах Мирненської сільської ради, Бориспільського району, Київської області, належної ОСОБА_6 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_4; - на житловий будинок, що знаходиться в с. Мирне Бориспільського району, Київської області по вул. АДРЕСА_3 право власності на який зареєстроване на померлого, та підтверджується Свідоцтвом про право власності на майно №376, від 11 грудня 2007 року. Спадкоємцем за заповітом є сестра позивача ОСОБА_2, яка 06.08.2016 р. отримала Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно. Позивач зазначив, що поскільки його матері ОСОБА_6 при житті належало право власності на ? частину спірного житлового будинку, то він має право власності на 34/100 частини в порядку спадкування законом після її смерті. Однак, відповідач після смерті ОСОБА_4 успадкувала за заповітом належну спадкодавцю ОСОБА_6 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, як частку у спільній сумісній власності подружжя. З цих підстав, вважає, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 не може вважатися законним, а він має право на отримання у власність 34/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_4
Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Проте, надав суду заяву (а.с.103), в якій просив розглядати справу без його участі та задоволити позовну заяву, не заперечують щодо заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином за зареєстрованим місцем проживання, заяв та заперечень щодо позову до суду від відповідача не надійшло.
Відповідно до вимог ст. ст. 223,280,281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи представник позивача не заперечує.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу.
Відповідно до вимог ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_11 року померла мати позивача, ОСОБА_6, про що 01 липня 2014 року виконавчим комітетом Мирненської сільської ради Бориспільського району Київської області складено відповідний актовий запис №14, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 (а.с.4).
До дня смерті ОСОБА_6 постійно проживала за адресою: АДРЕСА_5 та відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України була співвласником вказаного домоволодіння, що підтверджується довідкою № 132 виданою Мирненською сільрадою 26.05.2015 р.(а.с.81).
Встановлено, що позивач є рідним сином померлої ОСОБА_6, що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії І-ЯК № 260375( а.с.20).
Після її смерті відкрилася спадщина на: - земельну ділянку площею 1,5102 гектарів кадастровий номер НОМЕР_3 в межах Мирненської сільської ради, Бориспільського району, Київської області, належної спадкодавці на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_4 від 26 березня 2001 року; - на 34/100 частини житлового будинку, що знаходиться в с. Мирне Бориспільського району, Київської області по вул. АДРЕСА_3 право власності на який, згідно Свідоцтва про право власності на майно №376 від 11 грудня 2007 року, зареєстроване на ОСОБА_4( а.с. 12,17).
На час смерті ОСОБА_6 у спадковому будинку були зареєстровані та проживали разом з останньою: її чоловік ОСОБА_4 та син, позивач, ОСОБА_1, які у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК, вважаються такими, що прийняли спадщину. Проте, за життя ОСОБА_4 не встиг оформити свої спадкові права на зазначене спадкове майно з незалежних від його волі причин - смерті.
ІНФОРМАЦІЯ_10 помер батько позивача - ОСОБА_4, про що 15 квітня 2015 року виконавчим комітетом Мирненської сільської ради Бориспільського району Київської області складено відповідний актовий запис №6, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6
За життя, ОСОБА_4, склав заповіт, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право, заповідав дочці- ОСОБА_8, що підтверджується заповітом від 30.07.2013 року, реєстровий № 43, посвідчений секретарем Мирненської сільської ради Бориспільського району Київської області (а.с.50,51).
Відповідач ОСОБА_2, як спадкоємець за заповітом, а позивач, як спадкоємець за законом, прийняли спадщину, звернувшись в передбачений законом термін до Бориспільської районної державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, що підтверджується копією спадкової справи № 166/2015 (а. с.47-76).
06 серпня 2016 року відповідач ОСОБА_2 отримала Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 68/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в с.Мирне по вул.. АДРЕСА_6, а також Свідоцтво про право на спадшину за заповітом на ? частку земельної ділянки площею 1,5102га, кадастровий номер НОМЕР_3 в межах Мирненської сільської ради, Бориспільського району, Київської області( а.с.74).
З наведеного слідує, що відповідач ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_4 також успадкувала за заповітом належну спадкодавцю ОСОБА_6 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, як частку у спільній сумісній власності подружжя.
Відповідно до ст. ст. 60, 70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 Кодексу).
Право розпорядження часткою у майні, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, встановлене ст. 67 СК України та не передбачає такого виду розпорядження, як відмова від частки на користь інших осіб під час оформлення спадщини на іншу частку в спільному майні подружжя.
Таким чином, померлій ОСОБА_6, при житті, належало право власності на ? частину 68/100 житлового будинку за законом за адресою: що знаходиться в с.Мирне по вул.АДРЕСА_6.
Саме тому, суд приходить до висновку, що позивач, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину після своєї матері ОСОБА_6, набув в порядку спадкування право на 34/100 частин спірного будинку, що належали його матері як частка у спільному майні подружжя та були набуті спадкодавцем у шлюбі з ОСОБА_4, що не було враховано державним нотаріусом при видачі оспорюваного Свідоцтва про право на спадщину, виданого на ім'я відповідача ОСОБА_2
Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб.
Відповідно до ст.1218 ЦК Україна до складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент смерті.
Згідно з положенням ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.
У відповідності до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Оскільки склад спадщини, згідно ст.1218 ЦК України визначається на момент відкриття спадщини, до спадкоємця повинна переходити частка у спільній власності спадкодавця в тому обсязі і вигляді, в якому вона існує на цей момент.
У відповідності до роз'яснень, наданих в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що іншого способу захисту своїх майнових прав, ніж визнання права власності на спадкове майно у позивача немає.
У зв'язку з цим, суд вважає, що після смерті ОСОБА_6 її син ОСОБА_1 успадкував за законом належну спадкодавцю 34/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, як частку у спільній сумісній власності подружжя.
Відповідно до положення ч.1 ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.
За таких обставин, враховуючи, що відповідач мала всі законні підстави для прийняття спадщини на 34/100 частини житлового будинку за заповітом, що належали померлому спадкодавцю ОСОБА_4 як частка у майні подружжя, вимоги позивача про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину в цілому не можуть бути задоволені повністю.
Оскільки позивач має право на отримання у спадщину за законом 34/100 частини спадкового майна, суд приходить до висновку, що вказані вимоги позивача слід задовольнити частково, а саме визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом в частині спадщини, яка складається з 34/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель і споруд, що знаходиться в АДРЕСА_7, Бориспільський район, Київська область.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 має право на отримання у власність 34/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_7, Бориспільський район, Київська область.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2,12,13,81,82,89,141,223, 258,259,263-265,266,273, 280-284 ЦПК України, суд -
Позов задовольнити частково.
Визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 06 серпня 2016 року, видане після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_10, ОСОБА_5, державним нотаріусом Бориспільської районної державної нотаріальної контори, реєстровий №1-1402, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_8, в частині спадщини, яка складається з 34/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель і споруд, що знаходиться в с.Мирне, вулиця АДРЕСА_6 Бориспільського району Київської області.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_9, право власності в порядку спадкування за законом на 34/100 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що знаходиться в с.Мирне, вулиця АДРЕСА_6 Бориспільського району Київської області, що належав ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_11 року та ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_10.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Повний текст рішення виготовлено 19 січня 2018 року.
Заочне рішення може бути переглянуте Бориспільським міськрайонним судом Київської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга Апеляційному суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: І. В. Муранова-Лесів