Справа № 149/3153/17
Провадження №2/149/99/18
Номер рядка звіту 46
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
06.06.2018 року Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Вергелеса В.О.,
з участю секретаря Поліщук Л.А.,
позивача ОСОБА_1,
представника третьої особи ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмільнику справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа - Хмільницька міська рада, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та гаражем, -
В С Т А Н О В И В :
Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до рішення № 230 10-ї сесії Хмільницької міської ради 7-го скликання від 25.03.2016 року йому було надано дозвіл на виготовлення технічної документації для подальшого оформлення права користування на умовах оренди земельної ділянки площею 38 кв. м. для розміщення гаражу. 06.10.2016 року між ним та Хмільницькою міською радою було укладено договір оренди вищезазначеної земельної ділянки. Проте частиною цією земельної ділянки самовільно користується власник сусіднього гаража ОСОБА_3 За таких обставин, з вини відповідача, він позбавлений доступу до частини орендованої ним земельної ділянки та частини приміщень, які знаходяться на цій земельній ділянці, чим грубо порушується законне право користувача земельної ділянки за яку позивач систематично вносить до бюджету міста орендну плату. На вимоги позивача відповідач не реагує. Позивач вимушений був звернутися до Хмільницької міської ради із заявою, в якій просив врегулювати спір. Проте Хмільницька міська рада спір врегулювати не допомогла. ОСОБА_4 відмовляється виконувати рекомендації Хмільницької міської ради. За таких обставин ОСОБА_1 вимушений звернутись до суду з цим позовом.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, та просив позов задовольнити в повному обсязі. Також додав, що він не заперечує проти винесення заочного рішення у справі. У свому поясненні ОСОБА_1 вказує на те, що він не має змоги користуватись належним йому гаражем, оскільки земельна ділянка на якій розташований гараж позивача, самовільно використовується власником сусіднього гаража ОСОБА_3 Також відповідач самовільно встановив між гаражами металеву хвіртку і позбавив позивача користування частиною земельної діялнки та гаражем. За таких обставин з вини ОСОБА_3, позивач позбавлений доступу до частини орендованої ним земельної ділянки та частини приміщень, які знаходяться на вищезазначеній земельній ділянці, за яку позивач систематично вносить до бюджету міста орендну плату за його користування.
Представник третьої особи - Хмільницької міської ради ОСОБА_2 в судовому засіданні зазначила, що ОСОБА_1 уклав договір оренди землі 06.10.2016 року із Хмільницькою міською радою відносно земельної ділянки, яка розташована на майданчику тимчасового розміщення гаражів по вул. 1 Травня поблизу пам"янику ОСОБА_5, порядковий номер гаражу 225. Комісією міської ради встановлено порушення права ОСОБА_1 на безперешкодне користування земельної ділянкою та гаражем. Разом з тим, відповідач ОСОБА_3 рекомендації міської ради не виконує, тому ОСОБА_1 було рекомендовано звернутися в суд з відповідним позовом.
Відповідач ОСОБА_3 в судові засідання не з'явився, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у його відсутність не подав. Про час і місце судового розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог чинного законодавства.
Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані судом неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Судом встановлені наступні факти, обставини та відповідні їм правовідносини.
Рішенням № 230 від 25 березня 2016 року 10-ї сесії Хмільницької міської ради 7-го скликання ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення технічної документації для подальшого оформлення права користування на умовах оренди земельної ділянки площею 38 кв. м. для розміщення гаражу ( а.с. 10).
Як вбачається із договору оренди землі, ОСОБА_1 16.10.2016 року укладено договір з Хмільницькою міською радою, відповідно до якого ОСОБА_1 передано в користування на умовах оренди земельну ділянку, яка розташована на майданчику для тимчасового розміщення гаражів по вул. 1 Травня (поблизу пам"яника ОСОБА_5) у місті Хмільнику, порядковий номер гаражу 225 ( а.с. 11-16).
Як вбачається з висновку робочої групи, створеної розпорядженням міського голови № 419 від 24.10.2017 року, комісією проведено візуальне обстеження земельної ділянки, на якій знаходиться тимчасовий гараж за № 225 та встановлено, що згідно договору від 06.10.2016 року ОСОБА_1 надано в користування на умовах оренди земиельну діялнку площею 38 кв.м. для обслуговування належного йому гаражу № 225, що знаходиться на майданчику для тимчасового розміщення гаражів по вул. 1 Травня у м. Хмільнику. Однак частиною цієї земельної ділянки продовжує користуватися ОСОБА_3 - власник сусіднього тимчасового гаражу. ОСОБА_1 рекомендовано врегулювати добросусідські стосунки з ОСОБА_1 шляхом мирних переговорів. Також ОСОБА_3 рекомендовано оформити технічну документацію із землеустрою на земельну ділянку, необхідну для обслуговування його гаражу, уклавши договір оренди земельної ділянки на її використання. Рекомендовано ОСОБА_1 для захисту своїх прав стосовно усунення перешкод з боку ОСОБА_3 в користуванні земельною ділянкою для обслуговування тимчасового гаражу з звернутися з позовноюзаявою до суду. Вказані обставини підтверджуються по Актом по розгляду заяви гр. ОСОБА_1, щодо порушення прав в користуванні земельною ділянкою, надану для обслуговування гаражу від 30.10.2017 року (а.с. 8).
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звертався до ОСОБА_3 з претензіями, якими просив усунути перешкоди у користування належними йому гаражем та земельною ділянкою, які надсилав поштою на адресу ОСОБА_3, який поштову кореспонденцію не отримував (а.с. 74,75).
Відповідно до ч.1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу.
Згідно ч.2 ст.116 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
У відповідності до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Згідно ч.ч.1, 2, 3 ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч. 1,2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Статтею 386 ЦК України визначено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Статтею 16 ЦК України гарантовано, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути серед іншого припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Так як позиваечм у справі доведено, що відповідач порушив його право на володіння та безперешкодне користування належним йому на праві власності та оренди нерухомим майно, позов підлягає задоволенню.
Судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11,15,16,316,317,321,386,391 ЦК України, ст.ст.7,10,12,13,76-82,89,133,141,264,265,273,353,354 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В:
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Вергелес В. О.