АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4282/18 Справа № 199/7211/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Єлізаренко І.А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 12 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про вселення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2013 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_3, третя особа Амур-Нижньодніпровський районний відділ в місті Дніпропетровську Головного управління ДМС України у Дніпропетровській області про усунення перешкод у користуванні майном.

В обґрунтування своїх вимог, які уточнювалися в ході судового розгляду, ОСОБА_2 посилалася на те, що на підставі договору дарування домоволодіння від 22 лютого 2013 року їй належить на праві приватної власності домоволодіння №33 по вул. Житомирська в м. Дніпропетровську. Вказаний договір було зареєстровано у Державному реєстрі прав на нерухоме майно, отримано витяг №688123. У вказаному домоволодінні зареєстрована ОСОБА_3, яка є її матірю та яка у вересні 2012 року вибула з даного домоволодіння і стала проживати окремо по вул.Гринченко 374 м. Дніпропетровську, де і мешкає по теперішній час, але з реєстрації в належному їй домоволодінні не знялася. ОСОБА_3 постійно провокує її на конфлікти. 16 липня 2013 року, ОСОБА_3 перебуваючи на території спірного домоволодіння, спричинила їй тілесні ушкодження та за даним фактом порушено кримінальне провадження за частиною 1 ст. 125 КК України відносно ОСОБА_3 Позивач зазначає, що шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які є батьками, розірвано. На підставі викладеного, просила усунути їй перешкоди у користуванні домоволодінням №33 по вул. Житомирська в м. Дніпропетровську шляхом зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_3 у вказаному домоволодінні.

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про вселення у домоволодінні №33 по вул.Житомирській у м.Дніпропетровську.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_3 посилалася на те, що з 09 грудня 1978 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, від якого мають двох доньок: ОСОБА_2 та ОСОБА_5 Після укладення шлюбу вона у встановленому порядку вселилася у належний чоловіку ОСОБА_4 будинок №33 по вул.Житомирській у м.Дніпропетровську, де до теперішнього часу зареєстрована. Зазначає, що з листопада 2012 року шлюбні стосунки з ОСОБА_6 фактично були припинені, з того часу вони проживають окремо, а рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду від 02 вересня 2013 року шлюб розірвано. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 05 квітня 2017 року було поділено майно подружжя. Вказаним рішенням встановлено, що домоволодіння №33 по вулиці Житомирській в м. Дніпрі ОСОБА_6 отримав у спадок, однак у період шлюбу істотно збільшилось завдяки трудовим і грошовим внескам подружжя, у звязку з чим визнано обєктом спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 За нею визнано право власності на 1/2 частину домоволодіння №33 по вулиці Житомирській в м.Дніпрі, яке в цілому складається з: житлового будинку літ. А-1, загальною площею 86,1 кв.м., житловою площею 43,1 кв.м., а також гаражу літ.В, погрібу з шийкою літ.Г, сараю літ.Д, навісу літ.Л, літнього душу літ.М, вбиральні літ. Н, огорожі - №№1,2, свердловини - №3, тротуару літ. І Апеляційного суду Дніпропетровської області. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 вересня 2017 року рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська було змінено, визнано частково недійсним договір дарування, в частині дарування 33/100 частин домоволодіння, скасовано за ОСОБА_2 реєстрацію права власності на 33/100 частини домоволодіння та за нею визнано право власності на 33/100 частину домоволодіння №33 по вулиці Житомирській в м. Дніпрі, яке в цілому складається з: житлового будинку літ. А-1, загальною площею 86,1 кв.м., житловою площею 43,1 кв.м., а також гаражу літ.В, погрібу з шийкою літ.Г, сараю літ.Д, навісу літ.Л, літнього душу літ.М, вбиральні літ. Н, огорожі - №№1,2, свердловини - №3, тротуару літ. ОСОБА_7 неприязні стосунки між подружжям ОСОБА_4 створив їй несприятливі умови для проживання у будинку, вчиняючи бійки та скандали, з приводу чого вона зверталася до правоохоронних органів із заявами від 13 лютого 2013 року та 05 квітня 2013 року. За результатами розгляду вказаних заяв були складені протоколи, та ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.ч. 1, 2 ст.173-2 КУпАП. ОСОБА_4 за договором дарування, укладеним 22 лютого 2013 року між ним та донькою ОСОБА_2, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_8, реєстровий №67, подарував ОСОБА_2 будинок №33 по вул. Житомирській у місті Дніпропетровську в цілому, яка також чинила перешкоди їй у користуванні спірним будинком. З приводу цього вона також зверталася до правоохоронних органів з відповідною заявою від 20 серпня 2013 року. Посилаючись на те, що ОСОБА_2 позбавила її можливості користуватися належним їй на праві власності житловим приміщенням, чим створює перешкоди у користуванні, вона змушена тимчасово проживати у сторонньої особи, тому просила суд вселити її у домоволодіння №33 по вул. Житомирській у м. Дніпропетровську.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2013 року зустрічний позов ОСОБА_3 був прийняти до спільного провадження з основним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом зняття з реєстраційного обліку у домоволодінні №33 по вул.Житомирській у м.Дніпропетровську (а.с.47).

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2018 рокупозов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном залишений без розгляду за заявою позивача про залишення позову без розгляду, відповідно до п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України (а.с.105).

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2018 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 Вселено ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, НОМЕР_2 виданий 20 липня 2000 року Амур-Нижньодніпровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, зареєстровану за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, у житловий будинок за адресою: місто Дніпро, вулиця Житомирська, будинок №33. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду від 12 квітня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 зазначає, що рішення суду від 12 квітня 2018 року є законним та справедливим, а доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 є необґрунтованими.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно п.9 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

В ст.41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з вимогами ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч.1 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Згідно із ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 150 ЖК УРСР встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності квартиру (частину), користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Статтею 155 ЖК УРСР визначено, що власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків встановлених законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи, з 09 грудня 1978 року ОСОБА_3 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 (а.с.44)

Судом встановлено ОСОБА_4 на праві власності належав будинок №33 по вул. Житомирській у м. Дніпропетровську (а.с.7).

Після укладення шлюбу ОСОБА_4 з ОСОБА_3, остання у встановленому законом порядку вселилася в належний чоловіку ОСОБА_4 будинок №33 по вул. Житомирській у м.Дніпропетровськ.

Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду від 02 вересня 2013 року у справі №199/6504/13-ц за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дитини було частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_6 Шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_3, зареєстрований 09 грудня 1978 року Амур-Нижньодніпровським відділом РАЦС м. Дніпропетровська, актовий запис №1926 розірвано. Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_6, на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, аліменти в розмірі 500 грн., починаючи стягнення з 10 червня 2013 року до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання судових витрат (а.с.57).

22 лютого 2013 року за договором дарування, укладеним між ОСОБА_4 та донькою ОСОБА_2, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстрованим в реєстрі за №67, ОСОБА_2 стала власником будинку №33 по вул.Житомирській у м.Дніпропетровську (а.с.7, 8).

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 05 квітня 2017 року у справі №199/5202/13-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_5 про визнання домоволодіння обєктом спільної сумісної власності, визнання договору дарування домоволодіння недійсним, скасування державної реєстрації права власності на домоволодіння, його поділ, в тому числі в натурі, та поділ нерухомого майна подружжя частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 Визнано домоволодіння №33 по вулиці Житомирській в м. Дніпро обєктом спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Визнано частково недійсним договір дарування домоволодіння №33 по вул. Житомирській у місті Дніпро від 22 лютого 2013 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстрованим в реєстрі за №67, в частині дарування 1/2 частини домоволодіння №33 по вулиці Житомирській в м. Дніпро. Скасовано державну реєстрацію права власності на 1/2 частину домоволодіння №33 по вулиці Житомирській в м. Дніпро за ОСОБА_2, індексний №522746 від 22 лютого 2013 року. Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину домоволодіння №33 по вулиці Житомирській в м. Дніпро, яке в цілому складається з житлового будинку літ.А, загальною площею 86,1 кв.м., житловою площею, 43,1 кв.м., а також гаражу літ.В, погрібу з шийкою літ.Г, сараю літ.Д, навісу літ.Л, вбиральні літ.Н, огорожі - №№1,2, свердловини №3, тротуару літ.І. Поділено спільну сумісну власність ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мотоцикл «Іж Планета», 1992 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3, а саме: виділено ОСОБА_4 в особисту приватну власність мотоцикл «Іж Планета», 1992 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 компенсацію на відшкодування вартості 1/2 частини мотоцикла «Іж Планета», 1992 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 в розмірі 1 000 грн. В іншій частині відмовлено. Вирішено питання судових витрат (а.с.85-89). Вказаним рішенням суду встановлено, що домоволодіння №33 по вулиці Житомирській в м.Дніпрі ОСОБА_6 отримав у спадок, однак у період шлюбу воно істотно збільшилось завдяки трудовим і грошовим внескам подружжя, у звязку з чим визнано обєктом спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4, та за ОСОБА_3 визнано право власності на 1/2 частину домоволодіння №33 по вулиці Житомирській у м.Дніпро.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 вересня 2017 року рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 05 квітня 2017 року було змінено в частині визнання частково недійсним договір дарування спірного домоволодіння, в частині скасування державної реєстрації права власності на 1/2 частину спірного домоволодіння, та в частині визнання за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину спірного домоволодіння. Визнано частково недійсним договір дарування домоволодіння №33 по вулиці Житомирській у м.Дніпро від 22 лютого 2013 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстрованим в реєстрі за №67 в частині дарування 33/100 частин домоволодіння №33 по вулиці Житомирській у м.Дніпро. Скасовано державну реєстрацію права власності на 33/100 частини домоволодіння№33 по вулиці Житомирській в м. Дніпро за ОСОБА_2 індексний №522746 від 22 лютого 2013 року. Визнано за ОСОБА_3 право власності на 33/100 частину домоволодіння №33 по вулиці Житомирській в м. Дніпро, яке в цілому складається з: житлового будинку літ. А-1, загальною площею 86,1 кв.м., житловою площею 43,1 кв.м., а також гаражу літ.В, погрібу з шийкою літ.Г, сараю літ.Д, навісу літ.Л, літнього душу літ.М, вбиральні літ. Н, огорожі - №№1,2, свердловини - №3, тротуару літ.І. В іншій частині рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 05 квітня 2017 року залишено без змін (а.с.99-101).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження за скаргою ОСОБА_4 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 05 квітня 2017 року та рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 вересня 2017 року (а.с.102).

Судом встановлено, ОСОБА_3 з 04 квітня 1989 року і до теперішнього часу зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.6,39, 40, 41)

З довідки №002367 виданої головою квартального комітету №3 від 27 червня 2013 року та 25 жовтня 2013 року вбачається, що ОСОБА_3 зареєстрована у спірному будинку, однак з 03 вересня 2012 року по теперішній час не проживає (а.с. 40).

Також факт не проживання ОСОБА_3 за адресою: вул. Житомирська, буд.33 м.Дніпропетровськ підтверджується завами сусідів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (а.с.10, 11).

Сторонами також вказаний факт не заперечується.

Таким чином, ОСОБА_3 не проживає в домоволодінні №33 по вул.Житомирській у м.Дніпро з 2012 року, між нею та її колишнім чоловіком ОСОБА_4 існував спір з приводу розподілу спільного майна подружжя.

Між сторонами у даній справі існують особисті неприязні стосунки, виникають сварки та непорозуміння з приводу проживання ОСОБА_3 у домоволодіння №33 по вул.Житомирській, як з боку її колишнього чоловіка ОСОБА_4, так і з боку доньки ОСОБА_2, що підтверджується матеріалами справи та поясненнями сторін.

З висновку спеціаліста судово-медичного експерта ОСОБА_11 ОКЗ «Бюро судово-медичної експертизи» № 2901 вбачається, що ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження під час сварки між нею та матірю ОСОБА_3 по вул.Житомирській,33 (а.с.59).

В результаті обставин, що склалися за заявою ОСОБА_2 від 16 липня 2013 року внесені дані до ЄРДР за №0003767 за ч.1 ст. 125 КК України (а.с.58).

Також судом першої інстанції витребувалися для огляду в судовому засідання матеріали кримінального провадження №0004309 від 20 серпня 2013 року за ч.1 ст.125 КК України, внесене щодо ОСОБА_3

На ґрунті неприязних відносин між колишнім подружжям ОСОБА_3, колишній чоловік ОСОБА_4 чинить перешкоди позивачці та їх молодшій доньці ОСОБА_5 у користуванні спірним будинком, в результаті чого між ними виникали скандали, та ОСОБА_3 зверталася до правоохоронних органів за фактом вчинення протиправних дії та насильства в сімї з боку чоловіка ОСОБА_4 (а.с.45, 46).

За результатами розгляду вказаних звернень були винесені адміністративні постанови від 19 лютого 2013 року та 10 квітня 2013 року про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч.1,2 ст. 173-2 КУпАП (а.с. 64, 65).

За фактом сварки з позивачем у даній справі ОСОБА_2, яка не впускала 13 березня 2018 року свою матір ОСОБА_3 до спірного домоволодіння, ОСОБА_3 також зверталася до правоохоронних органів (а.с.123, 125).

Таким чином, встановлено наявність перешкод у праві користування та володіння належною позивачці 33/100 частини на підставі рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 вересня 2017 року у праві спільної часткової власності в спірному будинку, а тому відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, порушене право власниці ОСОБА_3 підлягає судовому захисту.

Отже, суд першої інстанції, пославшись на доведеність тих обставин, що ОСОБА_3 не має можливості позасудовому порядку вселитися в домоволодіння №33 по вул.Житомирській у м.Дніпро, власником 33/100 частин вона є та яке є для неї єдиним постійним місцем проживання та реєстрації в установленому законом порядку, дійшов вірного висновку про вселення ОСОБА_3, у житловий будинок за адресою: місто Дніпро, вулиця Житомирська, будинок №33.

Доводи апеляційної скарги про відсутність між сторонами спору та заперечень з боку ОСОБА_2 на проживання ОСОБА_3 у спірному домоволодінні спростовується наявними в матеріалах справи доказами.

Доводи апеляційної скарги щодо невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи є необґрунтованими.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга відхиленню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді