Справа № 2-3573/10
Номер провадження 4-с/489/25/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2018 року м. Миколаїв,

вул. Космонавтів,81/16 (81/17),

зал судових засідань №11

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

секретар судового засідання - Мазницька Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Публічного ОСОБА_1 товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» на дії старшого державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_3,

ВСТАНОВИВ:

14 лютого 2018 року ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» звернувся до суду із скаргою, якою просив визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Інгульського ВДВС м. Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області ОСОБА_3 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 29.12.2017 року, скасувати вказану постанову та відновити виконавче провадження №52579510 з примусового виконання виконавчого листа №2-5681/2010 від 02.02.2010 року, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення з боржника на користь публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» заборгованість в розмірі 21 431 грн. 51 коп., оскільки на переконання скаржника, державний виконавець поверхово підійшов до виконання своїх обовязків та не в повному обсязі вжив заходів щодо пошуку майна та коштів боржника

Справа призначена до розгляду в судовому засіданні.

Скаржник вказував на те, що відповідно рішенням Ленінського районного суду від 05.07.2010 року (ц/с№ 2-3573/2010) було стягнуто з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором, який був предявлений стягувачем до виконання. Проте 29.12.2017 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку з відсутністю майна на яке можливо звернути стягнення. Скаржник вважає, що державним виконавцем не було вчинено всіх заходів, щодо виявлення матеріального та майнового стану боржника, у звязку з чим просить скасувати постанову про повернення виконавчого документу стяувачу та зобовязати державного виконавця відновити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа.

Відповідно до заперечень у судовому засіданні та письмових, держаний виконавець посилався на те, що ним було проведено ряд перевірок, щодо встановлення майнового стану боржника. А саме були направленні запити до Державної податкової служб, Пенсійного фонду України що встановлення матеріального стану боржника, проте з отриманих відомостей встановлено, що відкритих рахунків в установах банку за боржником не зареєстровано, боржник пенсію не отримає та не має джерел доходу. Також, державним виконавцем здійснено запит, що до встановлення майна боржника, проте право власності за боржником не зареєстрована. Щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника, державний виконавець виходить із того, що боржник повинен умисно ухилятись від виконання зобовязань, покладених на боржника рішенням суду, проте з наявних відповідей вбачається, в останнього не має можливості виконати дане рішення суду. Також скаржником не надано жодного доказу щодо неправомірності дій державного виконавця та безпідставного винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу. За таких обставинах, державний виконавець діяв відповідно до вимог ЗУ «Про виконавче провадження».

Вислухавши пояснення державного виконавця, дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

05 липня 2010 року Ленінським районним судом м. Миколаєва було поставлено заочне рішення по справі за позовом ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, відповідно до якого позовні вимоги було задоволено. А саме, стягнуто з відповідача на користь ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» заборгованість по кредитному договору в розмірі 21 431 грн. 51 коп., а також судові витрати: 214 грн. 32 коп. судового збору та 120 грн. 00 коп. інформаційно-технічних витрат, а всього 334 грн. 32 коп.

06.09.2010 р. судом видано виконавчий лист по зазначеній справі про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 21 431 грн. 51 коп., та судових витрат.

В подальшому представником скаржника було подано до Ленінського ВДВС ММУЮ (Інгульський ВДВС м. Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області) заяву про примусове виконання вказаного виконавчого листа.

Згідно ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

29 грудня 2017 року старшим держаним виконавцем Інгульського ВДВС м. Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області ОСОБА_3., було винесено Постанову про повернення стягувачу виконавчого документа, відповідно до якої виконавчий лист по справі №2-5681/2010 виданий 02.02.2010 р. було повернуто ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», оскільки майна боржника, на яке можливо звернути стягнення не виявлено.

В обґрунтування своїх вимог представник скаржника посилається на те, що державним виконавцем в ході виконавчого провадження не було вжито всіх необхідних заходів щодо пошуку та виявлення майна боржника.

З матеріалів справи вбачається, що 10.10.2016 р. державним виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження та направлена сторонам.

Згідно відомостей з бази даних «Автомобіль» та НАІС ДДАІ МВС України за боржником транспортних засобів не зареєстровано.

Державним виконавцем були здійснені запити до Державної податкової інспекції, згідно відповіді вбачається, що відкритих рахунків в установах банку за боржником не зареєстровано, боржник пенсію не отримує та не має джерел доходу.

Відповідно до Інформаційної довідки від 02.04.2018 р. (сформованої після винесення постанови про завершення виконавчого провадження №52579510) з Реєстру прав власності на нерухоме майно та Державного реєстру іпотек за боржником права власності на нерухоме майно не зареєстровані.

28.12.2017 р. державним виконавцем був здійснений вихід за адресою: АДРЕСА_1 за місцем проживання боржника, та встановлено, що рухомого майна, на яке можливо звернути стягнення не виявлено, про що складено відповідний Акт державного виконавця.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

З огляду на вищевикладені обставини, 29.12.2017 р. старшим держаним виконавцем Інгульського ВДВС м. Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області ОСОБА_3, було винесено Постанову про повернення стягувачу виконавчого документа.

Проте,старшим державним виконавцем не вжито всіх заходів виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа.

Так, державний виконавець в своїх запереченнях посилається на те, що ним були здійсненні запити до Управління пенсійного фонду України, проте з долучених до матеріалів справи виконавчого провадження відсутні такі дані.

Також Інформаційну довідку сформовано 02.04.2018 р. з Реєстру прав власності на нерухоме майно та Державного реєстру іпотек після винесення постанови про повернення виконавчого провадження №52579510,

Таким чином, дії останнього щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві є неправомірними, а тому вказана постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» скасування постанови старшого державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу є підставою для відновлення виконавчого провадження.

За таких обставин, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст. 447 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу Публічного ОСОБА_1 товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» на дії старшого державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_3задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_3 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 29.12.2017 року в межах виконавчого провадження №52579510.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_3 про повернення виконавчого документа стягувачу від 29.12.2017 року в межах виконавчого провадження №52579510.

В іншій частині вимог відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається Апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 22.06.2018 року.

Суддя Н.С. Тихонова