Ухвала

20 червня 2018 року

м. Київ

справа № 325/23/17

провадження № 61-35122ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Синельникова Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 13 червня 2017 року та постанову Апеляційного суду Запорізької області від 13 березня 2018 року у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) звернулося до суду із вказаним позовом, який обґрунтовано тим, що 03 липня 2014 року в м. Мелітополь Запорізької області сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю транспортних засобів: автомобіля марки Daewoo, реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля марки Honda, реєстраційний номер НОМЕР_2, власником якого є ОСОБА_2

Внаслідок ДТП автомобіль Honda отримав механічні пошкодження. Постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізькрої області від 30 вересня 2014 року відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі статті 124 КУпАП.

На підставі звіту № 64 від 30 липня 2014 року про оцінку транспортного засобу Honda МТСБУ був складений наказ № 773 від 13 лютого 2015 року про виплату страхового відшкодування потерпілій особі ОСОБА_2 Розмір виплаченого страхового відшкодування становить 50 000 грн, виплата яких підтверджена платіжним дорученням № 9781 від 27 лютого 2015 року.

Також позивачем понесені витрати на оплату послуг аварійного комісара з метою визначення матеріального збитку, завданого автомобілю потерпілого,в розмірі 1 801 грн, про що свідчить платіжне доручення № 7415 від 25 вересня 2014 року.

Оскільки МТСБУ відповідно до статті 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснило відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, який спричинив ДТП і не мав договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то відповідно до статті 1187 ЦК України, статті 38 вказаного Закону позивач просив суд стягнути з відповідача суму понесених витрат та судовий збір.

Рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 13 червня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь МТСБУ кошти в розмірі сплаченого страхового відшкодування 50 000 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Апеляційного суду Запорізької області від 13 березня 2018 року залишено без змін рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 13 червня 2017 року.

26 квітня 2018 року ОСОБА_1 подано до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 13 червня 2017 року та постанову Апеляційного суду Запорізької області від 13 березня 2018 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 13 червня 2017 року та постанову Апеляційного суду Запорізької області від 13 березня 2018 року, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, і такі судові рішення не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у даній справі становить 51 801 грн, яка станом на 01 січня

2018 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 762, 00 грн * 100 = 176 200, 00 грн).

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, справа, на судові рішення у якій подана касаційна скарга, є малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. Наявність таких випадків у цій справі не встановлено й Верховним Судом.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подано касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, увідкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктами 1, 2 частини шостої, частиною дев'ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 13 червня 2017 року та постанову Апеляційного суду Запорізької області від 13 березня 2018 року у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, - відмовити.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Синельников