Справа № 316/1581/17
Провадження № 2/316/90/18
"26" червня 2018 р. м.Енергодар
Енергодарський міський суд Запорізької області, у складі
головуючого судді: Вільямовської Н.О.
секретар судового засідання Рябуха О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Енергодарі цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про дострокове солідарне стягнення заборгованості за Кредитним договором,-
12.10.2017 року позивач - Публічне акціонерне товариство «Райффайзен банк Аваль» звернувся до Енергодарського міського суду з позовом до відповідачів - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про дострокове стягнення у солідарному порядку з відповідачів заборгованість за Кредитним договором №014/17-11/6226-05 від 01.08.2007 року, зазначивши підставою позову ст.ст. 526, 611, 612, 615, 624, 1048, 1050 ЦК України, у спосіб захисту визначений ст.16 ЦК України.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне:
Позичальник ОСОБА_1 зобов'язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора та виконати усі інші зобов'язання в порядку та строки, визначені договором.
Кредитор надав позичальнику ОСОБА_1 кредит на умовах його забезпечення, строковості, повернення та плати за користування (п.3.1. Кредитного договору).
Надання кредитних коштів проводилося згідно вимог ст.3.2. Кредитного договору, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника.
Згідно п.3.3 вищезазначеного договору сторони, встановлюють, що обчислення строку надання кредиту, нарахування процентів по Договору здійснюється за фактичне число календарних днів користування кредитом. При цьому, проценти за користування кредитом нараховуються на залишок заборгованості за кредитом починаючи з дня надання кредиту (часткового надання кредиту) до дня повного погашення заборгованості за кредитом включно.
У свою чергу, відповідно до п.5.1. Кредитного договору, позичальник зобов'язався виконувати умови передбачені Кредитним договором та сплачувати в рахунок погашення кредиту безготівковим платежем або готівкою через касу, щомісячно до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, часткове погашення кредиту згідно з п.1.3 цього Договору, та остаточне погашення кредиту до 31 липня 2027 року (включно) на рахунок, визначений в п .4.1 Договору.
В строки, передбачені Договором, позичальник зобов'язався здійснювати повернення суми кредиту та сплати процентів - у валюті кредиту, сплати комісій, пені, штрафів тощо (п.5.7. Кредитного договору).
Умови Кредитного договору для позичальника зрозумілі, відповідають його інтересам є розумними та справедливими (п.8.1. Кредитного договору).
Сторони погодили, що з укладанням цього Договору Сторони досягли згоди усіх істотних умов та не існує будь-яких умов, які можуть бути істотними та необхідними за змістом цього Договору (п.8.2. Кредитного договору).
Так, у разі зміни курсу іноземної валюти (валюти кредиту) відносно національної грошової одиниці України, всі валютні ризики несе позичальник. З підписанням Договору, позичальник свідчить, що йому розтлумачено (зрозуміло) та він згоден, що зміна курсу іноземної валюти відносно національної грошової одиниці України може привести до значних збитків та погіршення фінансового стану позичальника (п.8.3 вищезазначеного Договору).
Відповідно п.10.1 Кредитного договору, у випадку порушення відповідачем строків повернення кредитної заборгованості, процентів за користування кредитом та комісій, передбачених положеннями цього Договору, позичальник сплачує Кредитору пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення починаючи з наступного дня після закінчення строку виконання зобов'язань, зазначеного в цьому Договорі.
В забезпечення належного виконання ОСОБА_1 умов Кредитного договору, 01.08.2007 року були укладені: Договір поруки №014/17-11/6222-05 між Банком та ОСОБА_2 (далі відповідач2), Договір поруки №014/17-11/6222/1-05 - між Банком та ОСОБА_3 (далі відповідач3) та Договір поруки №014/17-11/6222/2 - між Банком та ОСОБА_4 (далі відповідач4).
В забезпечення належного виконання ОСОБА_1 умов Кредитного договору, поручителі - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, взяли на себе зобов'язання перед банком ВАТ «Райффайзен банк Аваль» відповідати по зобов'язанням ОСОБА_1, що виникають з умов Кредитного договору, в повному обсязі цих зобов'язань та несуть солідарну відповідальність з ОСОБА_1 перед позивачем на всю суму заборгованості, встановлену на момент подання позовної вимоги ВАТ «Райффайзен банк Аваль».
Крім того, сторони договорів визначають, що у випадку невиконання боржником взятих на себе зобов'язань по Кредитному договору, поручителі несуть солідарну відповідальність перед Банком у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу за Кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки, відшкодування збитків (п.2.1 Договорів поруки).
Відповідно до рішення Кредитора сума пені не зазначається та не стягується в рамках даного спору, однак продовжує нараховуватися, що не суперечить нормам чинного законодавства.
Крім того, п. 6.5 Кредитного договору передбачено, що кредитор має право вимагати дострокового погашення позичальником заборгованості за кредитом, нарахувати проценти за користування кредитом, неустойки, відшкодування збитків, у випадках невиконання позичальником умов договору та/або договорів застави/іпотеки, інших договорів, то забезпечують погашення кредиту, та в інших випадках, передбачених Кредитним договором.
У судове засідання позивач - ПАТ «Райффайзен банк Аваль» не з'явився, представник надав до суду письмову заяву, в якій просить суд розглядати справу без участі представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с.159-161), проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.81-82)
В судове засідання відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, повторно не з'явилися, про поважність причин неявки суд не повідоми, заяв або клопотань про відкладання слухання справи, заяв про зміну місця проживання, даних про місце роботи, відзив або заперечень на позовну заяву - до суду не надали, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується відміткою «Укрпошти» на поштових конвертах «не за запитом» (а.с.122-125, 136-139, 150-158), які надсилалися судом рекомендованою поштовою кореспонденцією на зареєстроване у встановленому порядку місце проживання/перебування відповідачів зазначене у довідках з Сектора реєстрації Енергодарської міської ради (а.с.118, 119, 120, 121) та повернулися на адресу суду.
Згідно п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Згідно ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин.
Враховуючи, що відповідно до ст.128, 131 ЦПК України, відповідачі повідомлені належним чином про розгляд справи, керуючись ст.280 ЦПК України, враховуючи наявність згоди представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наданих доказів.
У звязку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Згідно ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно ч.1ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі доказів, поданих учасниками і витребуваних судом, позивачі розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, відповідно до п.3 ч.1 ст.129 Конституції України, відноситься до є основної засади судочинства.
Згідно ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень
В пункті 4 ст.12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ч.1 та ч.2 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.
Так, судом встановлено, що відповідно до п.1.3. Статуту, ПАТ «Райффайзен банк Аваль» є правонаступником усіх прав та обовязків за ВАТ «Райффайзен банк Аваль» (а.с.70-71), а отже, дійсно вірним є особа позивача саме ПАТ «Райффайзен банк Аваль».
Відповідно до Кредитного договору № 014/17-11/6226-05 від 01.08.2007 року, відповідач ОСОБА_1 засвідчив своїм підписом та гарантував, що всі умови Кредитного договору для нього зрозумілі, відповідають його інтересам, є розумними та справедливими, він не знаходиться під впливом омани, обману, насильства, погрози, зловмисної угоди або збігу важких для нього обставин, він спроможний здійснити Кредитний договір і виконати зобов'язання по ньому, оскільки він не має обмежень у право та дієздатності, гарантував, що жодним чином не обмежений законом, іншим нормативне - правовим актом, судовим рішенням або іншим передбаченим чинним законодавством способом в своєму праві укладати Кредитний договір та виконувати усі умови, визначені в ньому. Умови Кредитного договору для Позичальника - зрозумілі, відповідають його інтересам є розумними та справедливими. Також Сторони погодили, що з укладанням цього Договору Сторони досягли згоди усіх істотних умов та не існує будь-яких умов, які можуть бути істотними та необхідними за змістом цього Договору (а.с.16-20). Позовні вимоги підтверджуються й Заявою на видачу готівки №1 від 02.08.2007 року, відповідно до якої ОСОБА_1, шляхом зняття з рахунку, отримав суму кредиту (а.с.28).
Додатком 2 до Кредитного договору, який є невідємною частиною Кредитного договору, встановлено Графік погашення кредиту, з яким ОСОБА_1 був ознайомлений під підпис (а.с.21-25), а отже йому було відомо яку саме суму у який період та за якою статтею договору йому потрібно було сплачувати, та який, відповідно до зазначеного вище розрахунку заборгованості, було порушено відповідачем ОСОБА_1
Також, в забезпечення виконання умов Кредитного договору було укладено Договори поруки: №014/17-11/6222-05 між Банком та ОСОБА_2, №014/17-11/6222/1-05 між Банком та ОСОБА_3, №014/17-11/6222/2-05 - між Банком та ОСОБА_5 (а.с.29-31, 32-34, 35-37).
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно із ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно із ч.1 ст.1048 ЦК України, п озикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно розрахунку заборгованості за Кредитним договором №014/17-11/6226-05 від 01.08.2007 року, встановлено, що відповідач ОСОБА_1 порушив умови Кредитного договору щодо сплати необхідних платежів передбачених Договором (а.с.9-14) та розрахунком заборгованості за відсотками (а.с.15).
Уклавши Кредитний договір, відповідач-1 взяв на себе зобов'язання повернути позивачу по справі Кредит в обумовлений договором строк та порядок, однак, в порушення умов Кредитного договору, відповідач-1 свої зобов`язання вчасно не виконував, тобто не надав позивачу своєчасно коштів для погашення заборгованості за кредитом та іншими витратами передбаченими умовами Кредитного договору, а отже, ОСОБА_6 (відповідач1) не виконуючи умови Кредитного договору, порушив сам Кредитний договір так і вищезазначених норми законодавства, у звязку з чим до нього повинні застосовуватися положення статті 611 ЦК України, які передбачають правові наслідки за порушення зобов'язання.
Крім того, внаслідок невиконання відповідачем ОСОБА_1 своїх зобов`язань перед позивачем, зобов`язання перед позивачем виникли і у поручителів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, які взяли на себе зобовязання перед Кредитором (позивачем по справі) відповідати за зобовязаннями позичальника ОСОБА_1 (відповідача1 по справі), що виникає як з умов Кредитного договору так і Договорів поруки, при цьому обсяг цих обовязків такий як і у відповідача1 ОСОБА_1
Згідно зі статтею 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.
Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.
Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.
У відповідності до статті 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.
Згідно з приписами статті 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.
Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників.
Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі.
Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі.
Виконання солідарного обов'язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов'язок решти солідарних боржників перед кредитором.
Отже, закон не містить у цьому випадку вимоги щодо так званої обов'язкової процесуальної співучасті, тобто, законом передбачено право позивача звернутися за стягненням заборгованості до кожного з боржників окремо (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 19.12.2011 зі справи № 6-84цс11).
Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Як передбачено приписами статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.
Відповідно до ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Статтею 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Як встановлено у судовому засіданні, Позичальником (відповідачем1 по справі) зобов'язання за Кредитним договором не виконано, відповідно, і зобов'язання поручителів за договорами поруки продовжують існувати.
Водночас, умовами договорів поруки не передбачено солідарної відповідальності поручителів між собою. Норми закону, якими врегульовано поруку, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого. У разі укладення між поручителями кількох договорів поруки на виконання одного й того самого зобов'язання у них не виникає солідарної відповідальності між собою.
За таких обставин, кредитор, керуючись статтею 543 ЦК України, має право на свій розсуд пред'явити вимогу до боржника й кожного з поручителів разом чи окремо, в повному обсязі, чи частково, але поручитель, що виконав зобов'язання, не має права пред'явити вимогу до іншого поручителя щодо розподілу відповідальності перед кредитором (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 11.11.2015 зі справи № 6-511цс15 та від 11.11.2014 зі справи № 919/699/13).
При цьому, враховуючи також позицію Верховного Суду України викладену в постанові від 24.01.2018 р. по справі №907/425/16, суд вважає, що хоча кредитор (позивач по справі), у відповідності до приписів статей 554, 543 ЦК України, наділений правом на свій розсуд пред'явити вимогу до боржника й кожного з поручителів разом чи окремо, в повному обсязі, чи частково, позивач не скористався своїм правом на звернення з вимогою (позовом) до боржника й кожного з поручителів окремо, а звернувся з єдиним позовом до боржника і поручителів, з посиланням, при цьому, на норми права, якими врегульовано питання солідарної відповідності, проте, безпосередньо вимоги позивача таке солідарне стягнення не містять. Внаслідок чого, має місце безпідставне збільшення позивачем наявної суми заборгованості у три рази, оскільки позивач просить стягнути з кожного з відповідачів повну суму заборгованості, що не відповідає, у даному випадку, а ні суті солідарної відповідальності, а ні принципам справедливості, добросовісності, розумності.
Також, відповідно до ч.1 ст.533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Однак, з цього правила є винятки, так ч.3 ст.533 ЦК України визначено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.
В даному випадку, позивач зазначаючи на те, що кредит було видано у валюті іноземної Держави, та просить суд про стягнення заборгованості у національній валюті України гривні, що відповідає чинному законодавству.
В матеріалах справи відсутні докази того, що заборгованість відповідачами на час розгляду справи, сплачена частково або у повному обсязі.
Суд також зауважує, що предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату процентів за його користування та пені, якою є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України - змінив строк виконання основного зобовязання передбачені Кредитним договором (зазначеного правового висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 27 січня 2016 року у справі №6-990цс15).
Що ж стосується вимоги про стягнення з усіх відповідачів на користь позивача витрат по сплаті судового збору, суд, враховуючи що законом не передбачено солідарне стягнення суми судових витрат та приписи ст.141 ЦПК України та наявність доказів на підтвердження витрат по сплаті судового збору в розмірі 6142 грн. 48 коп. понесених позивачем, вважає необхідним стягнути понесені витрати саме з позичальника ОСОБА_1 (відповідача1 по справі).
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.10, 12, 13, 81, 82, 89, 95, 128, 131, 223, 258, 259, 263, 265, 273, 280-284, 289, 353, 355 ЦПК України, суд
Позов Публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про дострокове солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення (з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року)
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст.284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Н. О. Вільямовська