Справа №443/690/18
Провадження №2/443/770/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2018 року Жидачівський районний суд Львівської області

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1,

з участю секретаря судового засідання Рибакової І.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Жидачів цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_2, звернулась в суд з позовною заявою, якою просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_6, який помер 09 грудня 2016 року, право власності на житловий будинок, загальною площею 215,6 кв.м. та житловою площею 65,7 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, що в с. Заріччя по вул., Л.Українки, 1 Жидачівського району Львівської області.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що в с. Заріччя по вул., Л.Українки, 1 Жидачівського району Львівської області, на праві особистої власності належав колгоспному двору, членами якого були: ОСОБА_6 голова двору, ОСОБА_2Є.(дружина), ОСОБА_3С.(син), ОСОБА_6С.(син), ОСОБА_7-М.С., що підтверджується записами в погосподарських книгах. Частка кожного становила 1/5 житлового будинку. 09 грудня 2016 року помер її чоловік ОСОБА_6 голова двору. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з: частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що в с. Заріччя по вул., Л.Українки, 1 Жидачівського району Львівської області (1/5 як член колишнього колгоспного двору) та земельної частки (пай) в майні АТ «Золотий колос», розміром 1,24 умовних кадастрових гектари, що знаходиться на території Зарічанської сільської ради Жидачівського району Львівської області. На випадок своєї смерті її чоловік заповіту не склав. Спадкоємцями першої черги є вона як дружина та відповідачі по справі спільні з спадкодавцем діти. Проте, останні від частки у спадковому майні відмовляються на її користь. Окрім того, відмовляються і від належних їм як членам суспільної групи господарств «колгоспний двір» часток на її користь. Відтак, вона як єдиний спадкоємець першої черги за законом, що виявила бажання прийняти спадщину звернулась з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6, та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме на спадкову земельну частку (пай) в майні АТ «Золотий колос», розміром 1,24 умовних кадастрових гектари. Проте, отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на інше майно(житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами), у звязку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по вул. Л.Українки, 1 в с. Заріччя Жидачівського району Львівської області, що належав померлому та є спадковим майном. Вказана відмова позбавляє її можливості належним чином реалізувати свої спадкові права, а тому змушена звернутись до суду за захистом своїх прав.

Позивач ОСОБА_2 подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві та просить їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5-М.С. подали заяву про розгляд справи в їх відсутності, оскільки позовні вимоги визнають та не заперечують проти визнання за позивачем права власності на спірне майно.

Відповідно до ч.3 ст.13, ч.2 ст.49, ч.3 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України у випадку визнання позову відповідачем суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Стаття 41 Конституції України зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З долучених до матеріалів справи копій дозвільних документів вбачається, що ОСОБА_6 було розпочато на земельній ділянці, розміром 0,12 га, відведеній для цього відповідно до рішення №160 від 21 травня 1987 року виконавчого комітету Жидачівської районної ради народних депутатів та на підставі Свідоцтва на забудову земельної ділянки в сільських населених пунктах Української РСР та завершено в 1991 році, що стверджується вищевказаним рішенням, будівельним паспортом на забудову земельної ділянки, свідоцтва на забудову земельної ділянки в сільських населених пунктах Української РСР, копії яких долучено до матерів справи /а.с. 14-24/.

Також судом встановлено та підтверджується долученим витягом з погосподарської книги села Заріччя №279 від 23 березня 2018 року, що станом на 30 червня 1990 року по с. Заріччя вул. Л.Українки, 1 Жидачівського району Львівської області рахувався житловий будинок за колгоспним двором, членами якого були: ОСОБА_6 голова двору, ОСОБА_2Є.(дружина), ОСОБА_3С.(син), ОСОБА_6С.(син), ОСОБА_7-М.С. /а.с. 13/.

Згідно технічного паспорта від 13 березня 2018 року(копія якого долучена до матеріалів справи) на житловий будинок №1 по вулиці Л.Українки в с. Заріччя Жидачівського району Львівської області, загальна площа вказаного будинку становить 215,6 кв.м.(житлова 65,7 кв.м.). Рік забудови 1991. Інвентаризаційна вартість 630304 грн. /а.с. 25-31/.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. А відтак, при постановленні рішення по даній справі, слід керуватися положенням ЦК УРСР в редакції 1963 року. Окрім цього, при вирішенні вказаного судового спору також слід керуватися нормами ЦК України 2004 року, оскільки спадкування спадкового майна має місце після прийняття нового Цивільного Кодексу України.

Згідно із листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Як вбачається з п. 6 постанови Пленум Верховного суду України №20 від 22.12.95 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно із частиною другою статті 123 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Таким чином, дослідженими у судовому засіданні обставинами справи встановлено, що спірний житловий будинок в с. Заріччя по вул. Л.Українки, 1 Жидачівського району Львівської області належав суспільній групі господарств «колгоспний двір», членами якого були: ОСОБА_6 голова двору, ОСОБА_2Є.(дружина), ОСОБА_3С.(син), ОСОБА_6С.(син), ОСОБА_7-М.С.. Частка кожного члена двору становила 1/2.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується долученою копією свідоцтва про смерть, що 09 грудня 2016 року, в селі Заріччя Жидачівського району Львівської області, помер ОСОБА_6, про що 12 грудня 2016 року складено відповідний актовий запис №27 та виконавчим комітетом Зарічанської сільської ради Жидачівського району Львівської області, від 12 грудня 2016 року, видано свідоцтво про смерть серії І-СГ №445260 /а.с. 11/.

Спадщина відкрилася в цей же день, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 1220 ЦК України.

Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Судом встановлено, що спадщина померлого складається із: частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що в с. Заріччя по вул., Л.Українки, 1 Жидачівського району Львівської області (1/5 як член колишнього колгоспного двору) та земельної частки (пай) в майні АТ «Золотий колос», розміром 1,24 умовних кадастрових гектари, що знаходиться на території Зарічанської сільської ради Жидачівського району Львівської області.

Заповіту спадкодавець ОСОБА_6 щодо розпорядження своїми правами на випадок смерті не складав, що стверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Зарічанської сільської ради Жидачівського району Львівської області за №278 від 23 березня 2018 року /а.с. 12/.

Відповідно до ч.ч. 2 та 3 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом встановлено та підтверджується долученими до матеріалів справи копіями свідоцтва про укладення шлюбу серії І-СГ №480048, свідоцтва про народження серії ІІІ-СГ №389912, свідоцтва про народження серії ІV-СГ №253707, свідоцтва про народження серії І-СГ №160650 та свідоцтва про шлюб серії І-СГ №253624, що позивач є дружиною, а відповідачі дітьми ОСОБА_3 (спадкодавця) відповідно. Відтак, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5-М.С. відноситься до спадкоємців першої черги спадкування. Інших спадкоємців вказаної черги судом не встановлено /а.с. 10, 35, 40, 42-43/.

Відповідно до ст.ст.1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Так, з долучених до матеріалів справи, належним чином завірених заяв відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5-М.С. від 17 квітня 2018 року, вбачається що останні від часток у спадщині після смерті ОСОБА_6 відмовляються, також відмовляються від належних їм часток у майні колгоспного двору на користь позивачки /а.с. 36, 40/.

Також, дослідженими в судовому засіданні матеріалами витребуваної спадкової справи до майна померлого 09 грудня 2016 року ОСОБА_6 встановлено, факт звернення ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини після смерті її чоловіка ОСОБА_6, який помер 09 грудня 2016 року та отримання останньою свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 жовтня 2016 року, а саме на земельну частку (пай) в майні АТ «Золотий колос», розміром 1,24 умовних кадастрових гектари, що знаходиться на території Зарічанської сільської ради Жидачівського району Львівської області./а.с. 32/.

Разом з тим, постановою державного нотаріуса Жидачівського районного нотаріального округу №137/02-31 від 26 лютого 2018 року, встановлено факт відмови позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка на інше майно(житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами), у звязку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по вул. Л.Українки, 1 в с. Заріччя Жидачівського району Львівської області, що належав померлому та є спадковим майном /а.с. 45/.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, враховуючи, що позивач оформити право власності на спірний житловий будинок, в нотаріальному порядку не має можливості у зв'язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину; відповідачі позовні вимоги визнали та проти задоволення позову не заперечують, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб; будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, а тому враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим, підставним та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 223, 229, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_6, який помер 09 грудня 2016 року, право власності на житловий будинок, загальною площею 215,6 кв.м. та житловою площею 65,7 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, що в с. Заріччя по вул., Л.Українки, 1 Жидачівського району Львівської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення, а вразі проголошення лише вступної та резолютивної частин або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

СУДДЯ І.І. Ціпивко