Провадження № 2/235/1158/18
Справа № 235/2313/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

19 червня 2018 року м.Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючого судді Хмельової С.М.

за участю секретаря судового засідання Соловйової М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду №7 м. Покровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей та сім'ї виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Красноармійського міськрайонного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей та сім'ї виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області.

Позивачка в обґрунтування заявлених вимог зазначила, що з 17.11.2001 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2, який було розірвано 18.11.2011 року рішенням Кіровського районного суду м. Донецьк.

Від шлюбу у них народилися дочки: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом з позивачкою за адресою: АДРЕСА_1.

З часу припинення шлюбних відносин відповідач участі у вихованні та догляді за дітьми не приймає, їх розвитком та навчанням не цікавиться, матеріальної допомоги на їх утримання не надає, від сплати аліментів на їх утримання ухиляється. З серпня 2014 року позивачка разом з дітьми, у зв'язку з проведенням в місті їх постійного мешкання - Донецьку антитерористичної операції, тимчасово перемістилася до м.Надвірна Івано-Франківської області, а потім до м.Обухів Київської області.

Позивачка матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я своїх доньок, їх фізичних, духовний та моральний розвиток.

Державним виконавцем відділу Державної виконавчої служи Кіровського РУЮ у місті Донецьку на підставі виконавчого листа №2/0525/1235/12 від 01.02.2012 року було винесено 15.03.2012 року постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у розмірі 1/3 частини. В подальшому відповідач аліменти не сплачував внаслідок чого виникла заборгованість. У зв'язку з цим державним виконавцем було винесено подання про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду ОСОБА_2 за кордон від 22.06.2012 року. 20.05.2013 року державним виконавцем відділу ДВС Кіровського РУЮ у місті Донецьку було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Відповідач продовжував ухилятися від сплати аліментів, і позивачка звернулась до Кіровського районного суду м. Донецьк із позовом про стягнення заборгованості та неустойки за прострочення сплати аліментів, про що судом видано відповідний виконавчий лист.

Дочка ОСОБА_4 займається танцями та академічним вокалом, є призеркою міжнародних конкурсів, що відбулися в межах України, нерідко отримує запрошення прийняти участь в творчих змаганнях, фестивалях в інших країнах та, навіть, здобути музичну освіту за кордоном. Молодша донька ОСОБА_5 також займається танцями, крім того має спортивний розряд з художньої гімнастики, знаходилась в резервному фонді талановитих дітей Донбасу. Донькам часто надходять пропозиції на участь в Міжнародних конкурсах.

Однак, виїзд неповнолітніх доньок позивачки за кордон неможливий без надання їх батьком ОСОБА_2 відповідного дозволу.

Звернутися до відповідача з проханням надати дозвіл на виїзд дітей за кордон у позивачки немає можливості, оскільки його місце перебування на даний час невідоме. Відповідач за місцем своєї реєстрації не проживає, ніяких контактів вони з позивачкою не підтримують. Спроби позивачка вийти з ним на зв'язок для отримання дозволу на поїздки дітей за кордон виявилися марними. Байдужість відповідача, його небажання прикласти найменші зусилля для створення умов кращого майбутнього життя доньок ставить під загрозу розвиток талантів дітей, перешкоджає їх відпочинку, оздоровленню, спілкуванню з цікавими людьми.

Таким чином, позивачка має намір тимчасово виїжджати з доньками за кордон з метою забезпечення їх здорового морального та фізичного розвитку, однак у неї немає можливості отримати дозвіл їх батька на виїзд дітей за кордон, а тому просить суд надати їй дозвіл на оформлення документів для тимчасового виїзду за кордон неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 без згоди їх батька ОСОБА_2; надати дозвіл неповнолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на багаторазовий тимчасовий, строком до 17.11.2018 року, виїзд за межі України у будь-які держави світу без письмової згоди та супроводу батька ОСОБА_2; надати дозвіл неповнолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 на багаторазовий тимчасовий, строком на два роки, виїзд за межі України у будь-які держави світу без письмової згоди та супроводу батька ОСОБА_2.

В позовній заяві позивачка просила розглянути справу без її участі, заперечень проти заочного розгляду справи не надала.

Відповідача було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи, судові повістки-повідомлення було розміщено на веб-сторінці Красноармійського міськрайонного суду Донецької області офіційного веб-порталу «Судова влада України». Однак, відповідач в судове засідання не прибув, про наявність поважних для цього причин суд не повідомив, відзив на позов не подав.

Частина 1 статті 280 ЦПК України передбачає, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, про поважність причин неявки не повідомив, відзиву на позов не подав, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З огляду на це, суд постановив ухвалу про заочний розгляд цивільної справи.

Третя особа - представник Служби у справах дітей та сім'ї виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області до судового засідання не з'явився, надали заяву про розгляд справи без участі їх представника, справу вирішити на розсуд суду, враховуючи інтереси дітей відповідно до чинного законодавства.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та зміст спірних правовідносини,

ВСТАНОВИВ:

17.11.2001 року був укладений шлюб між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2, який зареєстровано у відділі РАЦС Кіровського РУЮ у м.Донецьку (а.с.19-20).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них народилася дочка - ОСОБА_3. У свідоцтві про народження батьками зазначені: мати - ОСОБА_1, батько - ОСОБА_2 (а.с.15).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року у них народилася дочка - ОСОБА_5. У свідоцтві про народження батьками зазначені: мати - ОСОБА_1, батько - ОСОБА_2 (а.с.16).

Рішенням Кіровського районного суду м.Донецька від 18.11.2011 року шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано (а.с.19-20).

З часу припинення шлюбних відносин відповідач участі у вихованні та догляді за дітьми не приймає, їх розвитком та навчанням не цікавиться, матеріальної допомоги на їх утримання не надає, від сплати аліментів на їх утримання ухиляється. З серпня 2014 року позивачка разом з дітьми, у зв'язку з проведенням в місті їх постійного мешкання - Донецьку антитерористичної операції, тимчасово перемістилася до м.Надвірна Івано-Франківської області, а потім до м.Обухів Київської області (а.с.10,13,18).

На утримання дітей з відповідача на користь позивачки рішенням Кіровського районного суду м.Донецька стягнуті аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів, щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, починаючи з 23 грудня 2011 року до досягнення дітьми повноліття (а.с.21).

В подальшому відповідач аліменти не сплачував внаслідок чого виникла заборгованість. У зв'язку з цим державним виконавцем було винесено подання про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду ОСОБА_2 за кордон від 22.06.2012 року. 20.05.2013 року державним виконавцем відділу ДВС Кіровського РУЮ у місті Донецьку було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Відповідач продовжував ухилятися від сплати аліментів, і позивачка звернулась до Кіровського районного суду м. Донецьк із позовом про стягнення заборгованості та неустойки за прострочення сплати аліментів, про що судом видано відповідний виконавчий лист (а.с.22,23,24).

Згідно довідки НВК «ЗОШ І-ІІІ ст. №3 - ліцей» Обухівської міської ради колишній чоловік позивачки не бере участі та не приділяє належної уваги до навчання та виховання їх спільних дітей - учениці 10-Б класу ОСОБА_3 та учениці 6-А класу ОСОБА_5. З 01 вересня 2016 року батько з учителями не спілкується, батькові збори не відвідує (а.с.31).

Дочка ОСОБА_4 займається танцями та академічним вокалом, є призеркою міжнародних конкурсів, що відбулися в межах України, нерідко отримує запрошення прийняти участь в творчих змаганнях, фестивалях в інших країнах та, навіть, здобути музичну освіту за кордоном. Молодша донька ОСОБА_5 також займається танцями, крім того має спортивний розряд з художньої гімнастики, знаходилась в резервному фонді талановитих дітей Донбасу. Донькам часто надходять пропозиції на участь в Міжнародних конкурсах.

Відповідно до ст. 25, 33 Конституції України, Україна гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами. Кожному хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлені законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну.

Конвенція про права дитини, прийнята 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року і ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, передбачає, що Держави-учасниці поважають право дитини та її батьків залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну, щодо права залишати будь-яку країну діють лише такі обмеження, які встановлені законом і необхідні для охорони державної безпеки, громадського порядку (order public), здоров'я чи моралі населення або прав і свобод інших осіб і сумісні з визнаними в цій Конвенції іншими правами (ст. 10 п. 2).

З вказаними нормами кореспондуються положення ст.313 ЦК України, відповідно до яких фізична особа має право на свободу пересування (ч. 1), фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними (ч. 3), фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом (ч. 4), а також аналогічні положення ст. 1 спеціального законодавчого акту - Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» (Закон № 3857-XII). Правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до зазначеного Закону та інших законів України (ст. 3 Закону № 3857-XII).

Статтею 141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

За змістом статей 150, 155 Сімейного кодексу України, здійснюючи свої права та виконуючи обов'язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, батьківські права не можуть здійснюватися усупереч інтересам дитини.

Частинами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Підпунктом 2 пункту 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 (зі змінами), передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, зокрема, у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій належать до тимчасово окупованої території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 зазначеного Закону, громадяни України мають право на вільний та безперешкодний в'їзд на тимчасово окуповану територію і виїзд з неї через контрольні пункти в'їзду - виїзду за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи інтереси дитини, яка має конституційне право на освіту, здоровий образ життя та право вільно залишати територію України, а відсутність письмової згоди батька позбавляє її цих прав, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають повному задоволенню, оскільки діючим законодавством не встановлено обмежень щодо виїзду дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або на підставі рішення суду при відсутності згоди одного з батьків.

Керуючись ст. ст. 313 ЦК України, ст.ст. 141, 150, 151 СК України, Законом України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», ст. ст. 12, 13, 43-44, 47-49, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 280-283, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей та сім'ї виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області, задовольнити.

Надати ОСОБА_1 дозвіл на оформлення документів для тимчасового виїзду за кордон неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 без згоди їх батька ОСОБА_2.

Надати дозвіл неповнолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на багаторазовий тимчасовий, строком до 17.11.2018 року, виїзд за межі України у будь-які держави світу без письмової згоди та супроводу батька ОСОБА_2.

Надати дозвіл неповнолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 на багаторазовий тимчасовий, строком на два роки, виїзд за межі України у будь-які держави світу без письмової згоди та супроводу батька ОСОБА_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

В судовому засіданні 19 червня 2018 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення, повний текст рішення виготовлено 27 червня 2018 року.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, місце проживання: АДРЕСА_3, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, адреса: АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2.

Третя особа: Служба у справах дітей та сім'ї виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області, адреса: Київська область, м. Обухів, вул. Малишка, 6.

Суддя С.М.Хмельова