№ 207/618/18
№ 2/207/774/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2018 року м. Камянське

Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Юрченко І.М.,

при секретарі Сівачук А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Камянське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства Кам'янської міської ради «Тепломережі», про зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В

Звертаючись до суду з позовними вимогами позивачка зазначила, що відповідно до договору купівлі продажу НВО 200048 від 27 грудня 2016 року вона стала власницею квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

У січні 2017 року, після новорічних свят, вона, як новий власник та користувач послуг, в усній формі звернулася до КП КМР «Тепломережі» з метою переоформлення особового рахунку на своє імя та укладення договору про надання послуг, однак у здійсненні переоформлення особового рахунку їй було відмовлено, оскільки за попереднім власником житла наявний борг за сплату послуг по теплопостачанню, які вона не зобовязується погашати, оскільки дані послуги не отримувала.

Відповідно до умов договору купівлі-продажу квартири вона не брала на себе обов'язок сплатити борги попереднього власника за надані житлово-комунальні послуги.

Діючим законодавством не передбачено обов'язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не обумовлено в договорі купівлі-продажу.

У звязку з неодноразовими зверненнями до відповідача, їй все ж таки вдалося написати заяву на переоформлення особового рахунку № 200228 на своє імя та укласти 15 червня 2017 року договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Однак наявна за попереднім власником заборгованість відповідачем не списана, а їй продовжують надходити розрахунки з наявною за колишнім власником заборгованістю за опалення.

Окрім того, відповідно до розрахунку, який нею було отримано, сума заборгованості за колишнім власником складала 4783 грн. 38 коп., а у лютому дана заборгованість виросла ще на 1000 грн. 32 копійки - перерахунок субсидії колишньому власнику, яку вона взагалі не отримувала. Також в рахунку за березень 2017 року за спожиту теплову енергію було нараховано до сплати 583 грн. 60 коп., які нею було сплачено, а також за попередній період колишньому власнику нараховано субсидію у розмірі 88 грн. 40 коп. Таким чином на даний час за колишнім власником квартири рахується заборгованість у розмірі 5695 грн. 30 коп., яку відповідач в добровільному порядку списувати не бажає, що в свою чергу порушує її права як споживача.

З моменту, коли вона стала власницею квартири, тобто і споживачем послуг відповідача, нею своєчасно та у повному обсязі сплачуються поточні нарахування за спожиту теплову енергію, однак сплачувати борги попередніх власників вона не має наміру, оскільки ані власником, ані наймачем, ані споживачем послуг за попередні періоди вона не була, тому з метою захисту своїх порушених прав з боку відповідача по справі змушена звернутися до суду.

Після набуття нею права власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2, тобто з 27 грудня 2016 року вона добросовісно та своєчасно сплачує нараховані їй до сплати кошти за спожиту теплову енергію.

На підставі вищевикладеного позивачка просила: зобовязати КП КМР «Тепломережі» виключити з особового рахунку № 200228 на імя ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, надані до 27 грудня 2016 року у сумі 5695 грн. 30 копійок за адресою: АДРЕСА_3; зобовязати КП КМР «Тепломережі» не нараховувати ОСОБА_1 заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, яка виникла з вини попереднього власника квартири за адресою: АДРЕСА_3.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги позивачки не визнала, надала суду відзив на позов, в якому зазначила, відповідно до наказу Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва №170 від 23.10.2013 року «Про затвердження Порядку відкриття, закриття та ведення особових рахунків для обліку абонентів - споживачів послуги з утримання будинків, споруд та, прибудинкових територій» та житлового законодавства України передбачено, що особовий рахунок є номерним, що дозволяє ідентифікувати його відповідно до конкретного житлового приміщення та являє сукупність даних про житлове приміщення. Особовий рахунок оформлюється на житлове приміщення, а не на особу, їх відкриття відбулося за часів СРСР. Після проголошення Незалежної України особові рахунки не змінювались, тобто залишились попередніми, які були відкриті за адресами. Виходячи з цього, відкриття особового рахунку відбувається шляхом переоформлення вже відкритого номерного особового рахунку на іншого квартиронаймача або власника. Відкриття нового особового рахунку відбувається лише в разі новозбудованого житлового приміщення на підставі ордеру або іншого документу, що засвідчує його право на те чи інше житлове приміщення, а також за рішенням суду. Відкриття та закриття особового рахунку житлового приміщення приватної форми власності здійснюється одночасно. Для закриття особового рахунку споживач зобовязаний розрахуватися за надані йому послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій.

В зв'язку з тим, що особовий рахунок відкривається не за особою, а за житловим приміщенням переоформлення відбувається лише за ПІБ власника або квартиронаймача. Таким чином, не має законних підстав для виключення з особового рахунку позивача № 200228 суми заборгованості попереднього власника, що виникла до купівлі-продажу квартири, а саме до 27.12.2016р.

За таких обставин, при укладанні договору купівлі-продажу квартири, позивач повинен був переконатися в тому, що разом з новою квартирою до нього не перейдуть борги за комунальні послуги попереднього власника, зокрема за теплопостачання, тобто отримати документи про відсутність або існування заборгованості по комунальним платежам.

До того ж в п.п.1.4. п.1 договору купівлі-продажу квартири від 27.12.2016 року НВО 200048, посвідченого державним нотаріусом Першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області ОСОБА_3, зазначено, що внаслідок продажу квартири не буде порушено прав та законних інтересів інших осіб. Продавці стверджують, що заборгованості за комунальними та іншими платежами щодо відчужуваної квартири немає (п.п.1.5. п.1 Договору). Покупець має право вимагати від Продавців передачі квартири у повне розпорядження..., що відповідає... умовам цього договору... (п.3.4.1. п.3 Договору). Сторони в присутності нотаріуса ствердили, що відсутні обставини, які примусили їх вчинити цей договір на невигідних стосовно них умовах, ніяких претензій один до одного вони не мають (п.п.4.1 .П.4. Договору). Підпунктом 4.2. пункту 4 Договору зазначено, що «у сторін правочину відсутні заперечення щодо кожної з умов договору».

При переоформленні особового рахунку квартиронаймача або власника відбувається перехід заборгованості на особовому рахунку квартири за послуги попередніх власників. Тому списати, не нараховувати або виключити заборгованість попереднього власника у КН КМР «Тепломережі» не має жодних правових підстав.

Виходячи з положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та «Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 10 «Дебіторська заборгованість», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 08 жовтня 1999 року № 237, виключення з активів підприємства (списання) безнадійної дебіторської заборгованості, в тому числі за якою минув строк позовної давності, є господарською діяльністю підприємства.

Особовий рахунок, відкритий в комунальному підприємстві Кам'янської міської ради «Тепломережі» № 200228, є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій відповідача і списання з цього внутрішнього господарського документа будь-яких сум є правом кредитора, тобто відповідача. Чинним законодавством не визначено механізму його списання, а тому така заборгованість зазначається в довідках про стан заборгованості. Не включати у ці довідки або виключи інформацію про борги користувачів послуг не має жодних правових підстав.

Враховуючи вищевикладене, вважає, що вимоги позивача є незаконними і безпідставними та, за таких обставин, не підлягають задоволенню, а отже у задоволенні позову ОСОБА_1 про зобовязання вчинити певні дії просила відмовити повністю.

Враховуючи вищенаведене у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, оцінивши кожний доказ окремо, а також докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків:

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В судовому засіданні досліджені всі докази, подані учасниками справи. Суд постановляє рішення на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У судовому засіданні було встановлено наступне.

Відповідно до договору купівлі продажу від 27 грудня 2016 року посвідченого державним нотаріусом Першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області ОСОБА_3 за №1-1496, позивач ОСОБА_1 стала власницею квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (ар.с.6-10).

Статтею 1 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що теплова енергія - це товарна продукція, що виробляється на об'єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Відносини у сфері житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють відносини у цій сфері.

Відповідно до наказу Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва №170 від 23.10.2013 року «Про затвердження Порядку відкриття, закриття та ведення особових рахунків для обліку абонентів - споживачів послуги з утримання будинків, споруд та, прибудинкових територій» та житлового законодавства України передбачено, що особовий рахунок є номерним, що дозволяє ідентифікувати його відповідно до конкретного житлового приміщення та являє сукупність даних про житлове приміщення. Особовий рахунок оформлюється на житлове приміщення, а не на особу, їх відкриття відбулося за часів СРСР. Після проголошення Незалежної України особові рахунки не змінювались, тобто залишились попередніми, які були відкриті за адресами. Виходячи з цього, відкриття особового рахунку відбувається шляхом переоформлення вже відкритого номерного особового рахунку на іншого квартиронаймача або власника.

В зв'язку з тим, що особовий рахунок відкривається не за особою, а за житловим приміщенням переоформлення відбувається лише за ПІБ власника або квартиронаймача. Таким чином, не має законних підстав для виключення з особового рахунку позивача № 200228 суми заборгованості попереднього власника, що виникла до купівлі-продажу квартири, а саме до 27.12.2016р.

За таких обставин, при укладанні договору купівлі-продажу квартири, позивач повинен був переконатися в тому, що разом з новою квартирою до нього не перейдуть борги за комунальні послуги попереднього власника, зокрема за теплопостачання, тобто отримати документи про відсутність або існування заборгованості по комунальним платежам.

В п.п.1.4. п.1 договору купівлі-продажу квартири від 27.12.2016 року НВО 200048, зазначено, що внаслідок продажу квартири не буде порушено прав та законних інтересів інших осіб. Продавці стверджують, що заборгованості за комунальними та іншими платежами щодо відчужуваної квартири немає (п.п.1.5. п.1 Договору). Покупець має право вимагати від Продавців передачі квартири у повне розпорядження..., що відповідає... умовам цього договору... (п.3.4.1. п.3 Договору). Сторони в присутності нотаріуса ствердили, що відсутні обставини, які примусили їх вчинити цей договір на невигідних стосовно них умовах, ніяких претензій один до одного вони не мають (п.п.4.1 .П.4. Договору). Підпунктом 4.2. пункту 4 Договору зазначено, що «у сторін правовику відсутні заперечення щодо кожної з умов договору» (ар.с.6-8).

При переоформленні особового рахунку квартиронаймача або власника відбувається перехід заборгованості на особовому рахунку квартири за послуги попередніх власників. Тому списати, не нараховувати або виключити заборгованість попереднього власника у КН КМР «Тепломережі» не має жодних правових підстав.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року (з наступними змінами та доповненнями) бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів.

Підприємство самостійно: визначає облікову політику підприємства; обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних; розробляє систему і форми внутрішньогосподарського (управлінського) обліку, звітності і контролю господарських операцій, визначає права працівників на підписання бухгалтерських документів; затверджує правила документообороту і технологію обробки облікової інформації, додаткову систему рахунків і регістрів аналітичного обліку.

Відповідно до статті 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Виходячи з положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та «Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 10 «Дебіторська заборгованість», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 08 жовтня 1999 року № 237, виключення з активів підприємства (списання) безнадійної дебіторської заборгованості, в тому числі за якою минув строк позовної давності, є господарською діяльністю підприємства.

Особовий рахунок, відкритий на ім'я ОСОБА_1 в комунальному підприємстві Кам'янської міської ради «Тепломережі» є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій відповідача і списання з цього внутрішнього господарського документа будь-яких сум є правом кредитора, тобто відповідача.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушень, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту положень статей 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України.

Особа, право якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Так, з урахуванням положень ст.ст. 15,16 ЦК України не є належним способом захисту судом цивільних прав та інтересів особи предявлення позову про зобовязання виключити заборгованість за послуги, так як це не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав.

Крім того, чинним законодавством не встановлено процедури визнання боргу за житлово-комунальні послуги безнадійним та не визначено механізму його списання, а тому така заборгованість зазначається в довідках про стан заборгованості.

Відповідно до листа Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 17 травня 2007 року N 12/1-64 списання боргів за спожиті житлово-комунальні послуги чинним законодавством не передбачено.

Зобовязання відповідача виключити з особового рахунку № 200228 на імя ОСОБА_1, заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, надані до 27 грудня 2016 року, не нараховувати ОСОБА_1 заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, без зазначення конкретних порушень при нарахуванні такої заборгованості та надання доказів на її спростування, не передбачено діючим законодавством в якості способу захисту прав, а саме по собі нарахування відповідачем заборгованості за споживчу теплову енергію не встановлює для позивача будь-яких обовязків.

Позивачем в позові не зазначено, які саме його права, як споживача, порушені відповідачем. Суд вважає, що із зазначених позивачем предмета та підстав позову вбачається, що предметом спору стала правомірність нарахованої плати заборгованості за спожите теплопостачання. Оскарження дій відповідача щодо нарахування плати за використане, поставлене тепло, які є різновидом претензії, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту. А все, що зазначила позивач у позовній заяві, може бути запереченням у разі предявлення до неї позову про стягнення суми заборгованості.

Отже, суд виходить з того, що фактичні обставини, повязані із наявністю або відсутністю заборгованості за послуги теплопостачання підлягають доведенню при предявлені відповідачем позову про їх стягнення. Таким чином, сторона звернулася до суду за захистом права з відсутністю його порушення іншою стороною, що свідчить про відсутність будь-яких правових підстав для захисту цивільного права позивача, яке в даному випадку не порушене, а отже у задоволенні позову необхідно відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 49, 81, 82, ч. 2 ст. 247, ст. ст. 263, 264, 265, 352, 354 ЦПК України

В И Р І Ш И В

У задоволені позову ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 до комунального підприємства Кам'янської міської ради «Тепломережі», , що знаходиться за адресою: м. Кам'янське, вул. Тритузна, 168, про зобовязання вчинити певні дії відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчисляються з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 30 квітня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя І.М. Юрченко