08.06.2018 Провадження по справі № 2/380/173/18
Справа № 380/275/18
Рішення

Іменем України

8 червня 2018 року Тетіївський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді : Лісовенка П.І.

при секретарі : Козуб І.С.

з участю адвокатів: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тетієві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди,

встановив:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_4 23343 гривні матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок пожежі. Свої вимоги мотивує тим, ІНФОРМАЦІЯ_1 року в її будинку, що в АДРЕСА_1, в зв'язку з неналежним облаштуванням печі сталася пожежа, внаслідок якої було знищено та пошкоджено шиферне перекриття будинку, дерев'яна обрешітка та речі домашнього вжитку. Позивач вважає, що пожежа сталася з вини відповідача, а тому просить суд стягнути з нього вартість пошкоджених речей.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 та її представник адвокат ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали..

Відповідач ОСОБА_4 та його представник адвокат ОСОБА_2 позовних вимог не визнали.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, їх представників та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов не обґрунтований та задоволенню не підлягає з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 є власником 2/3 частин будинку в АДРЕСА_1, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03.09.2010 року та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.4,5).

Із пояснень сторін вбачається, що в період з 06.06.2017 року по 21.09.2017 року в даному будинку без реєстрації проживав відповідач ОСОБА_4

21.09.2017 року о 04 годині 22 хвилини в будинку сталася пожежа.

Згідно акту про пожежу від 21.09.2017 року, складеного комісією у складі провідного інспектора Тетіївського РС ГУ ДСНС України у Київській області Луцького Р.В., голови П?ятигірської сільської ради Роїка О.І. та громадянина ОСОБА_4, місцем виникнення пожежі є стіна будівлі. Пожежею знищено шифер та дерев'яна обрешітка на площі 4 кв.м., солома на північній стіні 50 кг., пошкоджено шифер та дерев'яна обрешітка на площі 20 кв.м., речі домашнього вжитку. Ймовірна причина пожежі - порушення вимог при влаштуванні печі (копія акту про пожежу а.с.6).

Відповідно кошторису, складеного самою ОСОБА_3, вартість ремонтних робіт в будинку після пожежі та знищених речей домашнього вжитку становить відповідно 13343 та 10000 гривень. Вказану суму позивач просить суд стягнути з відповідача в порядку відшкодування матеріальної шкоди, оскільки вважає, що пожежа сталася з його вини. Хоча відповідно звіту про незалежну оцінку ринкової вартості ремонту, зробленого ТОВ «Володарський ВКБ», вартість ремонту будинку в АДРЕСА_1 після пожежі становить 93840 гривень.

Відповідно до ч. 4 ст.2 ЗУ «Про пожежну безпеку», забезпечення пожежної безпеки в жилих приміщеннях державного, громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів покладається на квартиронаймачів і власників, а в жилих будинках приватного житлового фонду та інших спорудах, на дачах і садових ділянках - на їх власників або наймачів, якщо це обумовлено договором найму. Статтею 6 Закону передбачено, що громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства, які перебувають на території України, зобов'язані: виконувати правила пожежної безпеки, забезпечувати будівлі, які їм належать на праві особистої власності, первинними засобами гасіння пожеж і протипожежним інвентарем, виховувати у дітей обережність у поводженні з вогнем; повідомляти пожежну охорону про виникнення пожежі та вживати заходів до її ліквідації, рятування людей і майна.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Зі змісту ч.1,2 ст.1166 ЦК України випливає, що майнова шкода, заподіяна неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що заподіяла шкоду. Особа, що заподіяла шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкода заподіяна не з її вини.

Відсутність хоча б одного з елементів виключає цивільно-правову відповідальність.

У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України N 6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз'яснено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до ч.1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Оскільки між сторонами існують деліктні правовідносини, обов'язок доказування покладається на позивача.

Позивач як на підставу своїх позовних вимог посилається на акт про пожежу від 21.09.2017 року. Згідно даного акту органом пожежного нагляду встановлена саме ймовірна причина пожежі, що виникла в домоволодінні позивача - порушення вимог при влаштуванні печі. Проте ким були допущені дані порушення актом не встановлено. В судовому засіданні позивач пояснила, що піч будувала ще її мати в 70-х роках і ніхто більше її не перебудовував. Для встановлення причини пожежі позивачем та його представником не було заявлено клопотання про призначення відповідної експертизи, вважаючи, що причину пожежі позивач підтверджує актом про пожежу від 21.09.2017 року. Зважаючи на викладене, суд не може прийняти вищевказаний акт про пожежу як доказ факту пожежі з вини відповідача, оскільки він визначає саме ймовірну причину пожежі, а тому є неналежним доказом щодо цієї обставини.

Розмір заподіяної шкоди в розмірі 23343 гривні також не підтверджено належними доказами, оскільки відповідно звіту про незалежну оцінку ринкової вартості ремонту, зробленого ТОВ «Володарський ВКБ», вартість ремонту будинку в АДРЕСА_1 після пожежі становить 93840 гривень.

Актом про пожежу від 21.09.2017 року, складеним комісією у складі провідного інспектора Тетіївського РС ГУ ДСНС України у Київській області Луцького Р.В., голови П?ятигірської сільської ради Роїка О.І. та громадянина ОСОБА_4, визначені лише орієнтовні збитки від пожежі в розмірі 51410 гривень, в зв'язку з чим він не може вважатися належним і достатнім доказом, що має причинний зв'язок між розміром заподіяної шкоди, заявленим позивачем, та фактом пожежі.

Крім того даним актом не визначено які саме речі домашнього вжитку позивача були пошкоджені або знищені. Позивач до розміру шкоди включає вартість знищених (згорених) килиму та килимової доріжки, електродуховки, пральної машини, одягу та взуття, хоча в судовому засіданні зазначає, що пральна машина «Рига» не згоріла, вона є в наявності, знаходиться в літній кухні, просто не працює.

Надані позивачем як докази товарні чеки на придбання ремонтних матеріалів від 08.10.2017 року, 09.10.2017 року, 10.10.2017 року, 11.10.2017 року, 12.10.2017 року, 15.10.2017 року, 31.10.2017 року та 08.11.2017 року суд до уваги не приймає, оскільки з їх змісту не вбачається, що саме позивач є замовником даних матеріалів та їх платником.

Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що стороною позивача в судовому засіданні не доведений факт влаштування відповідачем печі в будинку в АДРЕСА_1 та порушення при цьому правил пожежної безпеки, що стало причиною пожежі, а також не доведений розмір заподіяної шкоди в сумі 23343 гривні.

Таким чином, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що підстав для цивільно-правової відповідальності відповідача, передбаченої ст. 1166 ЦК України, не має, а тому в задоволенні позовних вимог відмовляє.

Керуючись ст.ст. 22,1166 ЦК України, ст.ст. 258,259,263-265,268,273,354 ЦПК України, суд

вирішив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного рішення: 12.06.2018 року.

Суддя: П.І.Лісовенко