Справа № 149/1191/18
Провадження №2/149/493/18
Номер рядка звіту 38
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05.06.2018 р. Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Войнаревича М.Г.,

за участі секретаря Зоріної О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмільнику справу за позовом ОСОБА_1 до Кропивнянської сільської ради Хмільницького району, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до Кропивнянської сільської ради Хмільницького району про визнання права власності на майно.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її мати - ОСОБА_4, після смерті якої до успадкування залишилось спадкове майно, зокрема житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами за АДРЕСА_1.

Будучи спадкоємцем за заповітом, позивач прийняла частину спадщини у нотаріальному порядку, однак щодо іншої частини спадкового майна, а саме вищезазначеного житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, то його прийняття у спадщину в нотаріальному порядку не виявилося можливим через відсутність правовстановлюючих документів.

Тому, за захистом своїх невизнаних прав позивач вимушена звернутися до суду з даною позовною заявою.

Сторони в судове засідання не з'явились, про час та день судового розгляду були повідомлені належним чином, надіслали суду заяви, якими просять розглянути справу у їх відсутність.

Відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечує, позов визнає. Треті особи також подали суду заяви згідно яких проти задоволення позову не заперечують, на спадкове майно не претендують.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд розглядає справу у відсутність сторін, у зв'язку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

За наведених вище обставин справа розглядається на підставі наявних у ній доказів.

Судом встановлено наступні факти, обставини та відповідні їм правовідносини в їх сукупності та співставленні.

Тому, за захистом своїх невизнаних прав позивач вимушена звернутися до суду з даною позовною заявою.

Сторони в судове засідання не з'явились, про час та день судового розгляду були повідомлені належним чином, надіслали суду заяви, якими просять розглянути справу у їх відсутність.

Відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечує, позов визнає. Третя особа також подала суду заяву згідно якої проти задоволення позову не заперечує, на спадкове майно не претендує.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд розглядає справу у відсутність сторін, у зв'язку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

За наведених вище обставин справа розглядається на підставі наявних у ній доказів.

Судом встановлено наступні факти, обставини та відповідні їм правовідносини в їх сукупності та співставленні.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4, яка проживала в АДРЕСА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданим виконкомом Кропивнянської сільської ради Хмільницького району Вінницької області 29 жовтня 2014 року (а.с. 5).

Після смерті ОСОБА_4 до успадкування залишилося спадкове майно, а саме житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами за АДРЕСА_1, що підтверджується технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленим Хмільницьким АП НВП «ВІЗИТ» станом на 21 березня 2018 року та довідкою Кропивнянської сільської ради Хмільницького району Вінницької області за № 574 від 11 травня 2018 року (а.с. 9-15).

Позивачем було прийнято у нотаріальному порядку частину спадкового майна, яке залишилося до успадкування після смерті матері (земельну ділянку та грошові вклади), що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом від 01 вересня 2015 року (а.с. 6-7).

Що ж стосується іншої частини спадкового майна, а саме житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами за АДРЕСА_1, то його прийняття у спадщину в нотаріальному порядку не виявилося можливим через відсутність правовстановлюючих документів.

Таким чином доведено, що позивач зверталась до нотаріальної контори, де була заведена спадкова справа та прийняла у нотаріальному порядку частину спадкового майна, яке залишилося до успадкування після смерті матері, однак отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок виявилося неможливим у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок.

Однак, відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 1 липня 2004 року № 1952-ІV, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

На час виникнення спірних правовідносин діяла Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, згідно із ст. 1, ст. 6 якої встановлено, що реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР проводять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані.

Відповідно до пп. 6- Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 12.05.1985 року № 5-24/26, дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян.

Таким чином належність житлового будинку за АДРЕСА_1спадкодавцю доводиться належними й допустимими доказами, а тому при житті спадкодавець володіла, користувалась та розпоряджалась вищевказаним житловим будинком з господарськими будівлями і спорудами, а отже він перебував у її власності. Однак вказане право власності за нею належним чином зареєстроване.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

А згідно за ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою.

Зважаючи на вищезазначене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено викладені в позовній заяві обставини, що підтверджують її право як спадкоємця за заповітом на успадкування майна спадкодавця, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 1216, 1218, 1225, 1268 ЦК України, ст.ст. 1-12, 76-81, 133-142, 258-259, 263-268, 353-354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованої АДРЕСА_3) задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на житловий будинок за АДРЕСА_1 зазначений під літерою «А» з верандою «а», ганком з навісом, погребом з шиєю «Б», сараєм «В», сараєм з літньою кухнею «Г», сараєм «Е», гаражем «Ж», сараєм «З», огорожею № 1, хвірткою № 2, воротами з хвірткою № 3 та криницею № 4, який належав ОСОБА_4, що померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Войнаревич М. Г.