АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

20 червня 2018 року

м. Харків

справа № 645/3276/17

провадження № 22-ц/790/3293/18

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Пилипчук Н.П. ,

суддів: Колтунової А.І., Кругової С.С.,

за участю секретаря судового засідання : Сізонової О.О.,

учасники справи:

позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом - ОСОБА_1,

відповідач за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, визнання права власності

та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, визнання права власності,

з апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова, ухвалене 15 березня 2018 року, під головуванням судді Бондарєвої І.В., в залі суду в місті Харкові,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, визнання права власності.

В обґрунтування позову посилався на те, що з 02.10.2004 р. сторони перебувають у шлюбі та 27.04.2017 р. позивач звернувся до Київського районного суду м.Харкова з позовною заявою про розірвання шлюбу. Шлюбні відносини між подружжям припинені біля трьох років, з того часу сторони спільного господарства не ведуть та не мають єдиного сімейного бюджету. В період шлюбу, до моменту фактичного припинення шлюбна сімейних відносин та припинення ведення спільного господарства, у 2005 р. за спільні кошти ними придбано на ім'я відповідача ОСОБА_2 автомобіль Mitsubishi Spase Star, державний номерний знак НОМЕР_1, вартістю 100850,00 грн. Крім того, у 2007 р. за спільні кошти позивачем у приватну власність придбано гараж АДРЕСА_1 вартістю 91500,00 грн. Сторони не можуть дійти згоди щодо поділу спільного сумісного майна.

Просить суд в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобіль Mitsubishi Spase Star, державний номерний знак НОМЕР_1, та припинити за ОСОБА_2 право власності на вказаний автомобіль; визнати за ОСОБА_2 право власності на гараж АДРЕСА_1 та припинити за ОСОБА_1 право власності на вказаний гараж.

ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом про поділ спільного майна подружжя.

В обґрунтування зустрічного позову зазначила, що рішенням Київського районного суду м.Харкова від 02.08.2017 р. шлюб між сторонами розірвано. У зв'язку із чим просить суд в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за нею право власності на гараж АДРЕСА_1 припинити за ОСОБА_1 право власності на вказаний гараж.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15 березня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_2 - задоволено частково. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину автомобіля марки Mitsubishi, модель Space Star, легковий КОМБІ-В, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину гаражу АДРЕСА_1. У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 та зустрічних вимог ОСОБА_2 - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що під час розгляду справи відповідач визнала позовні вимоги в повному обсязі, у зв'язку із чим суд повинен був ухвалити рішення про задоволення позовних вимог на підставі ч. 4 ст. 206 ЦПК України.

Вказує, що судом зустрічний позов прийнято із порушенням процесуального права, а саме с. 193 ЦПК України.

Також звертає увагу на те, що спір фактично не вирішений судом, оскільки задовольнивши частково позовні вимоги первісного та зустрічного позову права та обов*язки сторін щодо спірного майна залишилися фактично такими самими, як і були до розгляду справи. Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для стянення компенсації та внесення її на депозитний рахунок суду.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеними вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що 02.10.2004 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений шлюб (а.с.6).

На підставі рішення Київського районного суду м.Харкова від 02.08.2017 р. шлюб між подружжям було розірвано (а.с.47).

Під час шлюбу, 14.12.2010 р., на ім'я ОСОБА_2 було зареєстровано право власності на автомобіль Mitsubishi Spase Star, державний номерний знак НОМЕР_1, 2005 року випуску, номер шасі НОМЕР_2, чорного кольору, що підтверджується даними Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 (а.с.7).

Вартість вказаного автомобіля складає 100850 грн., що підтверджується Звітом про оцінку транспортного засобу Mitsubishi Spase Star, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі НОМЕР_2 від 24.05.2017 р. (а.с.8).

Також судом встановлено, що на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Виконкомом Кулиничівської селищної ради від 24.10.2007 р., в Реєстрі прав власності на нерухоме майно маються відомості про право власності на гараж АДРЕСА_1 зареєстроване на ім'я ОСОБА_1 (а.с.11-12, 45).

Вартість вказаного гаражу , згідно Звіту про оцінку вартості майна, складає 91500 грн. (а.с.16-23).

Пленум Верховного Суду України у пункті 23 Постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснив, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо.

За правилами статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і норма статті 368 ЦК України.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України).

За статтями 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (частина друга статті 372 ЦК України).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково обрав спосіб поділу майна, за яким визначив ідеальні частки подружжя у праві власності на спірне майно без його реального поділу.

При цьому суд першої інстанції помилково застосував до спірних правовідносин положення ч. 4 ч. 5 ст. 71 СК України щодо обов*язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя такої компенсації на депозит суду, оскільки з пояснень сторін вбачається, що вони не бажають отримати компенсацію, а просять провести розподіл за яким право власності на один із об*єктів визнати за ОСОБА_1, а на другий - за ОСОБА_2 без визначення грошової компенсації.

Колегія суддів вважає доцільним, розумним та справедливим поділити майно подружжя, визнавши за ОСОБА_1 право власності на автомобіль Mitsubishi Spase Star, державний номерний знак НОМЕР_1, який знаходиться у його фактичному користуванні, а за ОСОБА_2 - право власності на гараж АДРЕСА_1 враховуючи, що сторони не заперечували проти такого розподілу спільного майна без визначення грошової компенсації.

Право спільної сумісної власності припиняється в результаті поділу майна подружжя в силу закону та зазначення про це окремо у резолютивній частині рішення є зайвим.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 371, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Апеляційний суд Харківської області, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова, ухвалене 15 березня 2018 року - скасувати.

Позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_2 - задовольнити частково.

В порядку поділу майна подружжя:

визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобіль Mitsubishi Spase Star, державний номерний знак НОМЕР_1, рік випуску 2005, номер кузова (VIN) НОМЕР_2;

визнати за ОСОБА_2 право власності на гараж АДРЕСА_1.

У задоволенні інших вимог позову ОСОБА_1 та зустрічного позову ОСОБА_2 - відмовити.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття , але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - Н.П.Пилипчук

Судді - А.І. Колтунова

С.С. Кругова