Постанова

Іменем України

1 червня 2018 року

м. Київ

справа № 495/8073/16-ц

провадження № 61-26979 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Луспеника Д. Д., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4;

відповідачі: публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит»; уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит»;

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на ухвалу апеляційного суду Одеської області у складі судді Драгомерецього М. М. від 16 травня 2017 року,

ВСТАНОВИВ :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, який було уточнено, до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»), уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу.

Позовна заява мотивована тим, що 28 вересня 2012 року між нею та банком було укладено договір про банківський строковий вклад «Пенсійний» в іноземній валюті зі сплатою 11 % річних строком до 3 жовтня 2013 року. Додатковими угодами до вказаного договору, а саме від 26 листопада 2012 року, від 3 грудня 2012 року та від 15 січня 2013 року, нею було збільшено суму вкладу до 20 тис. доларів США.

Після закінчення строку, на який було розміщено вклад, вона неодноразово зверталася до відділення банку щодо повернення суми вкладу та нарахованих процентів, проте банк постійно відмовляв, вклад не повернув.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_4 просила суд стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на її користь суму вкладу у розмірі 432 320 грн, нарахованих, але невиплачених процентів у розмірі 94 849 грн 93 коп., три процента річних від простроченої суми у розмірі 25 868 грн 08 коп., а всього 553 038 грн, що станом на 28 вересня 2015 року еквівалентно 25 584 доларів 66 центів США.

Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області у складі судді Шевчук Ю. В. від 10 березня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено. Стягнуто з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_4 суму вкладу у розмірі 432 320 грн, проценти за договором банківського вкладу у розмірі 94 849 грн 93 коп., три проценти річних від простроченої суми у розмірі 25 868 грн 08 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачка, укладаючи договір банківського вкладу, мала правомірні очікування на його повернення разом з нарахованими процентами у строки, які цим договором було обумовлено, проте банк вклад не повернув, чим порушив її законні права та інтереси. При цьому тимчасова адміністрація у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» була ведена лише 17 вересня 2015 року, тоді як строк депозитного владу позивачки закінчився 3 жовтня 2013 року.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» у квітні 2017 року звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 16 травня 2017 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10 березня 2016 року відмовлено. Роз'яснено заявнику, що згідно з положеннями статті 228 ЦПК України 2004 року він вправі звернутися до суду першої інстанції із заявою про перегляд заочного рішення.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», апеляційний суд виходив із того, що відповідач, яким є заявник, звернувся до апеляційного суду із апеляційною скаргою на заочне рішення суду, не дотримавшись встановленого процесуальним законодавством порядку перегляду заочного рішення.

У касаційній скарзі, поданій у червні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить оскаржувану ухвалу апеляційного суду скасувати, справу напрати для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі ОСОБА_5, якому було делеговано повноваження ліквідатора банку лише з 5 вересня 2016 року, не є відповідачем у даній справі, а є особою, яка не брала участі у справі та стосовно якої суд вирішив питання про права та обов'язки. Таким чином, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на підставі статті 292 ЦПК України 2004 року звернулася до апеляційного суду із апеляційною скаргою, як особа, яка не брала участі у справі та стосовно якої суд вирішив питання про права та обов'язки. На зазначене апеляційний суд уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про те, що заявник є відповідачем у справі, а тому лише після перегляду заочного рішення судом, який його ухвалив, може його оскаржити у загальному порядку.

У жовтні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_4 подала відзив на касаційну скаргу, в якому зазначала, що оскаржуване судове рішення апеляційного суду є законним та обґрунтованим, а доводи касаційної скарги - безпідставними. Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» є відповідачем у справі і на момент подання до апеляційного суду апеляційної скарги заява про перегляд заочного рішення судом, який його ухвалював, не розглядалась. Отже, заявник не мав права без попередньої подачі і розгляду судом першої інстанції заяви про перегляд заочного рішення оскаржувати його у загальному порядку.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 228 ЦПК України 2004 року заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Згідно з положеннями частини другої та третьої статті 232 ЦПК України 2004 року право оскаржити заочне рішення у загальному порядку, без попередньої подачі і розгляду судом першої інстанції заяви про перегляд заочного рішення, має позивач. Повторне заочне рішення можуть оскаржити у загальному порядку позивач та відповідач.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», апеляційний суд правильно виходив із того, що заявник, який є представником банку згідно зі статтею 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а, отже, й відповідачем у справі, а не іншою особою, яка не брала участь у справі, звернувся з апеляційною скаргою на заочне рішення без дотримання встановленого законом порядку його перегляду, тобто без попередньої подачі і розгляду судом першої інстанції заяви про перегляд заочного рішення.

Посилання касаційної скарги на положення частини першої статті 292 ЦПК України 2004 року про те, що особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково безпідставні, так як зазначені положення вказаної статті стосуються осіб, які не були залучені до справи. У даному випадкуПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» є відповідачем у справі, ауповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб є його представником за законом.

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу та залишити судові рішення без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» залишити без задоволення.

Ухвалу апеляційного суду Одеської області від 16 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Б. І. Гулько

Д. Д. Луспеник

Ю. В. Черняк