АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2018 року місто Київ

Унікальний номер справи № 753/5985/18

Апеляційне провадження 22-ц/796/4475/2018

Апеляційний суд м. Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача: Махлай Л.Д.,

суддів: Кравець В.А., Мазурик О.Ф.

при секретарі: Борисенко Д.В.

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану через представника ОСОБА_3, на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 06 квітня 2018 року про забезпечення позову, постановлену під головуванням судді Даниленка В.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

в с т а н о в и л а :

у липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

05.04.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просив накласти арешт на майно та (або) грошові кошти відповідача, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

у/н справи № 753/5985/18 № а/п 22-ц/796/4475/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Даниленко В.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 06.04.2018 року клопотання задоволено. Накладено арешт на майно та (або) грошові кошти ОСОБА_2, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду, ОСОБА_2, через представника подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову. Посилаючись на неправильне застосування норм процесуального права. А саме, суд не перевірив чи дійсно існує реальна загроза невиконання рішення суду або утруднення його виконання, у разі задоволення позову та позивачем не надано жодного доказу на підтвердження даної обставини, а тому суд постановив ухвалу на припущеннях. Крім того, суд не врахував співмірності позовних вимог із способом забезпечення позову.

Відповідно до п. п. 8 п. 1 розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року, ч. 6 ст. 147 та абз. 3 п. 3 розділу ХII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII Апеляційний суд м. Києва діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Київського апеляційного суду в апеляційному окрузі.

Відзиву на апеляційну скаргу позивач не надав.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Позивач подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю його представника ОСОБА_6 у іншому судовому засіданні у м. Бровари. Оскільки до клопотання будь - яких доказів зайнятості представника позивача не долучено, а позивач сам є адвокатом та не вказує з яких причин він не зміг з`явитися в судове засідання, причини неявки визнані колегією суддів неповажними, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи за правилами ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача, дослідивши надані матеріали, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначено статтею 150 ЦПК України. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Накладаючи арешт на все майно та (або) грошові кошти ОСОБА_2, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, суд першої інстанції не вказав, яке саме майно підлягає арешту та не перевірив співмірність ціни такого майна до ціни позову.

Суд першої інстанції приймаючи до розгляду заяву про забезпечення позову не звернув уваги на те, що заява не містить пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, а заявник не вказує на яке саме майно та на які грошові кошти він просить накласти арешт.

Накладаючи ж арешт на всі грошові кошти відповідача суд першої інстанції не врахував, що не допускається забезпечення позову шляхом накладення арешту на заробітну плату, пенсію та стипендію, допомогу по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню, яка виплачується у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю (включаючи догляд за хворою дитиною), вагітністю та пологами, по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, на допомогу, яка виплачується касами взаємодопомоги, благодійними організаціями, а також на вихідну допомогу, допомогу по безробіттю. Зазначення в ухвалі про накладення арешту на всі грошові кошти вказує на те, що арешт необхідно накласти і на ті кошти, які за законом не можуть слугувати забезпеченням позову.

За вказаних обставин ухвала суду підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Позивач не позбавлений права повторного звернення із заявою про забезпечення позову в межах ціни позову, проте така заява має відповідати вимогам ст. 151 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 06 квітня 2018 року скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови виготовлений 05.06.2018 року.

Головуючий

Судді