Справа № 466/2329/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2018 року Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Баєвої О.І.

секретаря судового засідання Терех У.І.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» (79040, м.Львів, вул.Д.Апостола, 1) до ОСОБА_2 (79059, АДРЕСА_1) про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання,-

установив:

представник позивача ОСОБА_1 звернувся до Шевченкіського районного суду м.Львова із позовною заявою, в якій просив стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, заборгованість за послуги з теплопостачання в розмірі 13370,04 грн.

В обґрунтування позовних вимог ЛМКП посилалося на те, що 02.01.2014 року ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернулося до Шевченківського районного суду м.Львова із заявою про видачу судового наказу та стягнення з ОСОБА_2 заборгованість з теплопостачання за період з 01.01.2008 року по 30.11.2013 рік в розмірі 13370,04 грн., а також витрати по сплаті судового збору.

30.01.2014 року Шевченківським районним судом м.Львова було видано судовий наказ №466/3/14-ц, 2-н/466/4/14 про стягнення з ОСОБА_2 заборгованість за послуги з централізованого опалення в розмірі 13370,04 грн., а також про стягнення із боржника на користь стягувача 121,80 грн. судового збору.

17.06.2014 року Шевченківський районний суд м.Львова задовольнив заяву ОСОБА_2 про скасування судового наказу.

Про скасування судового наказу ЛМКП «Львівтеплоенерго» стало відомо лише 27.02.2018 року.

Між відповідачами та позивачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг в сфері теплопостачання, а саме: виконавець надавав послуги відповідачеві, останнятакими послугами користувалися для задоволення своїх потреб, та не відмовлялася від них, усвідомлюючи, що за послуги треба платити, але оплату не проводила, чим порушила ч.1 п.18 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення» № 630 від 21.07. 2005р. а також п. 3.1 договору приєднання, де прямо вказано, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, а оплата за спожиті послуги вноситься споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунком.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив такі задовольнити, покликаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Відповідач у судове засідання не з'явилась, причини неявки суду не повідомила, хоча про час, дату та місце розгляду була повідомлена належним чином, про стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення, відзив відповідачем до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, позивач та її представник не заперечували проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 280-283 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.

Дослідивши зібрані по справі докази, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30.01.2014 року Шевченківським районним судом м.Львова видано судовий наказ №466/3/14-ц, 2-н/466/4/14 про стягнення з ОСОБА_2 заборгованість за послуги з централізованого опалення в розмірі 13370,04 грн., а також про стягнення із боржника на користь стягувача 121,80 грн. судового збору.

17.06.2014 року судовий наказ Шевченківським районним судом м.Льова скасовано на підставі заяви ОСОБА_2

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.81ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу.

Судом встановлено, 01.07.2011 року між Будинкоуправлінням №4 КЕВ м.Львова та Львівським міським комунальним підприємством «Львівтеплоенерго» було укладено Договір №4959/Р про постачання теплової енергії в гарячій воді до об»єктів споживача, тобто до житлового будинку по вул.Плугова, 14 у м.Львові.

З довідки Будинкоуправління №4 від 22.11.2013р. №653 вбачається, що у квартирі АДРЕСА_2 зареєстрована та проживає ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом із двома неповнолітніми дітьми та відповідно користується послугами з теплопостачання.

Згідно з договірним свідоцтвом №46 від 20.09.2005 року ОСОБА_2 зобов»язується сплачувати квартплату і комунальні послуги від дати одержання договірного свідоцтва, тобто від 20.05.2005 року.

Відповідно до вимог ст.ст. 64, 67, 68, 162 ЖК України наймач зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Пунктом 5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобовязаний оплачувати оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Отже, з огляду на вищенаведене, між Відповідачами та Позивачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг в сфері теплопостачання, а саме: Виконавець надавав послуги Відповідачам, останні такими послугами користувалися, не відмовлялися від них, усвідомлюючи, що за послуги треба платити, але оплату не проводили, чим порушили ч.1 п.18 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення» № 630 від 21.07. 2005р., а також п. 3.1 договору приєднання, де вказано, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, а оплата за спожиті послуги вноситься Споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунком.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання не допускається і не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов'язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на боржника відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України.

Така позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 30.10.2013р. при розгляді справи №6-59цс13.

Таким чином, всупереч п.5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ч.1 п.18 постанови КМУ № 630 від 21.07.2005р відповідачі не виконали свого зобовязання щодо сплати послуги з централізованого опалення, а тому зобовязані сплатити суму боргу з урахуванням встановлення індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми.

Станом на день подачі позову до суду, тобто 27.03.2018 року, за період з 01.01.2008 року по 30.11.2013 рік за квартирою №106 будинку №14 по вул.Плугова у м.Львові у ОСОБА_2 перед ЛМКП «Львітеплоенерго» за спожиту теплову енергію і гарячу воду рахується заборгованість в розмірі 13370,04 грн., оскільки така заборгованість відповідачем не оплачена. що стверджується довідкою про стан розрахунків з теплопостачання. Крім того, ОСОБА_2 не виконала наданого нею зобов»зання щодо оплати комунальних послуг згідно з договірним свідоцтвом №46 від 20.09.2005 року.

Відповідачами не подано доказів про те, що подані позивачем розрахунки заборгованості та застосовані ним тарифи проведено неправильно та представлено будь-яких інших заперечень.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що слід поновити строк позовної давності та задовольнити позовні вимоги, стягнути з ОСОБА_2 на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» 13370,04 грн. заборгованості за послуги з теплопостачання.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь позивача понесені ним судові витрати - судовий збір в розмірі 1762 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 89, 223, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 67, 68, 162 ЖК України, ст. 623 ЦК України, суд -

ухвалив:

позов задовольнити.

Поновити строк звернення до суду.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» заборгованість за послуги з теплопостачання в розмірі 13370,04 грн. (тринадцять тисяч триста сімдесят гривень чотири копійки).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» понесені судові витрати судовий збір в розмірі 1762 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні).

Позивач: Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго», , місцезнаходження: 79040, м.Львів, вул.Д.Апостола, 1, розрахунковий рахунок: 4086 у Львівському ВТ «Ощадбанк», МФО 325796.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії КВ №164316, зареєстрована та проживаюча за адресою: 79059, м.Львів. АДРЕСА_3.

Заочне рішення може бути переглянуте Шевченківським районним судом м. Львова, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з моменту проголошення безпосередньо до Апеляційного суду Львівської області.

Суддя ОСОБА_3