Постанова

Іменем України

28 травня 2018 року

м. Київ

справа № 756/14301/13-ц

провадження № 61-10598св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), ВисоцькоїВ. С., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представник позивача - ОСОБА_5,

відповідач - ОСОБА_6 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_7,

представник відповідача - ОСОБА_8,

третя особа - Головне управління юстиції у м. Києві,

позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_6 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_7,

відповідачі за зустрічним позовом: ОСОБА_4, ОСОБА_9,

треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лосєв Володимир Володимирович, служба у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 21 березня 2016 року в складі судді Камбулова Д. Г. та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 07 червня 2016 року в складі колегії суддів: Болотова Є. В., Білич І. М., Поліщук Н. В.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_11 про визнання недійсним заповіту, визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину, визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом.

Позовна заява мотивована тим, що її чоловік ОСОБА_12, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, заповів своєму брату - відповідачу ОСОБА_11 належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1. Проте ОСОБА_12 заповіт не підписував, тому його слід визнати недійсним. У зв'язку із недійсністю заповіту, також просила визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

Збільшуючи позовні вимоги, ОСОБА_4 просила скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_11 та визнати за нею право власності на квартиру в порядку спадкування, оскільки в неї відсутні правовстановлюючі документи.

У зв'язку із смертю ОСОБА_11, ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 28 серпня 2014 року до участі в справі залучено його доньку - неповнолітню ОСОБА_7 в інтересах якої діє її законний представник ОСОБА_6

У жовтні 2014 року ОСОБА_6, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_7, звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_9, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лосєв В. В., служба у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, про визнання права власності на квартиру у порядку спадкування за законом, усунення перешкод у здійсненні права користування майном.

Зустрічна позовна заява обґрунтована тим, що через відсутність правовстановлюючих документів на квартиру державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про прийняття спадщини за законом.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 21 березня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_6, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_7, задоволено частково.

Визнано за неповнолітньою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_1.

У решті зустрічного позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови в позові ОСОБА_4 мотивовано тим, що згідно з висновком експертизи підпис від імені ОСОБА_12 у заповіті від 29 травня 2008 року виконаний ОСОБА_12

Рішення суду першої інстанції в частині визнання за неповнолітньою ОСОБА_7 права власності на квартиру в порядку спадкування за законом мотивоване тим, що ОСОБА_6 як законний представник неповнолітньої ОСОБА_7 звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_11, однак отримала відмову, що унеможливлює оформити спадщину у позасудовому порядку.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 07 червня 2016 рокурішення Оболонського районного суду м. Києва від 21 березня 2016 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги правильність висновків суду не спростовують.

У червні 2016 року ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд неповно з'ясував обставини справи, неправильно застосовані норми цивільного законодавства.

У вересні 2016 року ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_6 надала заперечення на касаційну скаргу, в яких зазначає, що рішення судів попередніх інстанцій є законними і обґрунтованими, висновки судів відповідають встановленим обставинам справи, підстав для їх скасування немає.

У лютому 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Установлено й це вбачається із матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Суд установив, що 29 травня 2009 року ОСОБА_12 склав заповіт, яким заповів ОСОБА_11 квартиру АДРЕСА_1. Заповіт посвідчений державним нотаріусом Двадцять першої київської державної нотаріальної контори.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_12 помер.

14 вересня 2012 року ОСОБА_11 звернувся до Канівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

10 квітня 2013 року державний нотаріус Канівської державної нотаріальної контори видав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на квартиру.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 28 серпня 2014 року до участі в справі залучено доньку ОСОБА_11 - неповнолітню ОСОБА_7, в інтересах якої діє її законний представник ОСОБА_6

Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Частиною першою статті 1247 ЦК України передбачено, що заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення.

Відповідно до частини другої статті 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 16 червня 2015 року у справі призначена судово-почеркознавча експертиза для з'ясування питання особистого підписання оспорюваного заповіту ОСОБА_12

Згідно з висновками експертизи від 12 вересня 2015 року підпис від імені ОСОБА_12 у заповіті від 29 травня 2008 року виконаний ОСОБА_12

З урахуванням вищенаведених вимог закону та встановлених фактичних обставин, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, обґрунтовано залишив позовні вимоги ОСОБА_4 без задоволення.

Доводи касаційної скарги висновки судів не спростовують, оскільки позивачем не надано належних доказів на підтвердження позовних вимог про недійсність заповіту.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 21 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 07 червня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Мартєв

В.С. Висоцька

С.П. Штелик