Справа № 583/728/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2018 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого Плотникової Н.Б.

при секретарі Логвиненко Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Охтирка справу за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про реальний поділ майна,

ВСТАНОВИВ:

03 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача про реальний поділ майна, в подальшому уточнивши свої позовні вимоги, в якому просить суд здійснити реальний поділ житлового будинку, господарських будівель, споруд та земельної ділянки, що належать на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1, за єдиним варіантом розподілу домоволодіння та І (першим) варіантом розподілу земельної ділянки (додаток № 4) висновку комплексної судової будівельно-технічної експертизи № 1115/1116 від 31.10.2017 р.; визнати за ОСОБА_1 право власності на приміщення житлового будинку літ. «А1ж» загальною площею 57,4 м2: коридор 2-3 площею 7,2 м2, кухня 2-4 площею 7,6 м2, житлова кімната 2-5 площею 6,0 м2, житлова кімната 2-6 площею 17,1 м2, житлова кімната 2-7 площею 8,3 м2, коридор 2-1 площею 4,8 м2, санвузол 2-2 площею 5 м2, тамбур І площею 1,4 м2; господарські будівлі: сарай-гараж літ. «С», погріб літ. «с», вбиральня літ. «Ж», літній душ літ. «Е», огорожа № 3-4, а також право власності на земельну ділянку площею 0,0450 га згідно І варіанту розподілу земельної ділянки, лінія розподілу позначена на схемі А-Б-В-Г-Д разом з лінійними розмірами та відстанями, вказаними у додатку № 4 висновку комплексної судової будівельно-технічної експертизи № 1115/1116 від 31.10.2017 р.; визнати за ОСОБА_2 право власності на приміщення житлового будинку літ. «А1ж» загальною площею 65,6 м2: коридор 1-3 площею 5,2 м2, кухня 1-7 площею 12,1 м2, житлова кімната 1-4 площею 11,4 м2, житлова кімната 1-5 площею 9,3 м2, житлова кімната 1-6 площею 15,2 м2, коридор 1-1 площею 6,1 м2, санвузол 1-2 площею 4,4 м2, тамбур ІІ; господарські будівлі: сарай літ. «Б», погріб літ. «б», гараж літ. «В», літня кухня літ. «Г», огорожа № 1-2, а також право власності на земельну ділянку площею 0,0550 га згідно І варіанту розподілу земельної ділянки, лінія розподілу позначена на схемі А-Б-В-Г-Д разом з лінійними розмірами та відстанями, вказаними у додатку № 4 висновку комплексної судової будівельно-технічної експертизи № 1115/1116 від 31.10.2017 р.; припинити право спільної частково власності на житловий будинок, господарські будівлі, споруди та земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1.

Свої вимоги мотивує тим, що вона (ОСОБА_1) відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом від 27.10.2011, виданих державним нотаріусом Охтирської міської державної нотаріальної контори Матвейчук Н.П., є власником 45/100 частини житлового будинку з господарськими спорудами та 45/100 частини приватної ділянки загальною площею 0,1000 га, що становить 0,0450 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані за адресою АДРЕСА_1, які вона успадкувала після смерті її чоловіка - ОСОБА_4 Іншим співвласником житлового будинку з господарськими спорудами та приватної земельної ділянки є відповідач по справі - ОСОБА_2 На даний час користування житловим будинком здійснюється відповідно до правовстановлюючих документів: а саме, вона користується тими приміщеннями в будинку та тими господарськими будівлями, які належали її чоловіку відповідно до договору дарування від 15.06.1994 р., на даний час житловий будинок має два окремі входи, обладнаний окремими системами водопостачання, водовідведення, газопостачання, електропостачання, їй та відповідачу відкрито окремі особові рахунки по оплаті комунальних послуг. Тобто фактично це дві окремі квартири, однак юридично поділ не оформлений. Земельна ділянка розділена парканом, який поставлений відповідачем по справі ОСОБА_2 у 2008 році. Враховуючи розміщення паркану, вважає, що земельна ділянка, яка знаходиться у її (позивачки) користуванні, є меншою від площі, зазначеної в її правовстановлюючих документах. Тим більше паркан примикає до будинку біля вікна її кімнати, а не біля стіни, яка б роз'єднувала їх з відповідачем кімнати. Фактично зменшено площу її (позивачки) двору. В добровільному порядку вирішити даний спір відповідач відмовляється, тому вона вимушена звернутися до суду з вказаним позовом.

В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги про реальний поділ майна підтримали та просять провести реальний поділ домоволодіння за єдиним варіантом розподілу житлового будинку та господарських будівель, який відповідає правовстановлюючим документам, та за І (першим) варіантом розподілу земельної ділянки, оскільки вважає, що даний варіант розподілу земельної ділянки є найбільш справедливим, так як згідно даного варіанту відстань між лінією розподілу та сараєм позивачки літ. С в варіанті 1 дещо більший, ніж у другому варіанті розподілу та становить 1,64 м, що важливо для позивачки, так як вона по цьому проходу провозить візком до городу сільськогосподарський інвентар і городину. Крім того, буде збільшено клин земельної ділянки літ. Д-Г-В, що є незручним в користуванні.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник в судовому засіданні позовні вимоги щодо поділу житлового будинку не визнали, вважають, що частка позивачки в будинку фактично перевищує 45/100 частини, так як в договорі дарування від 15.06.1994 року зазначено, що чоловіку позивачки (ОСОБА_4) подаровано 45/100 частини будинку, а фактично у відповідачки в користуванні знаходиться 51,60 кв.м., що становить 47,2%, а його (відповідача) частка згідно правовстановлюючих документів становить 55/100 частини будинку, хоча фактично в його користуванні знаходиться 57,7 кв.м., тобто фактично частка позивачки більша ніж зазначено в правовстановлюючих документах на 7,85% (на 8,5 кв.м.). Це виникло тому, що при оформленні договору дарування від 15.06.1994 року була допущена помилка працівниками БТІ, які розраховували частку, яка відчужувалася на користь ОСОБА_4, помилково включивши приміщення 2-7 площею 8,5 кв.м., хоча дарувальник (ОСОБА_5, покійна мати відповідача) не бажала дарувати цю кімнату, що вбачається з її замовлення (аркуш інвент справи 36). Крім того, наполягають на розподілі земельної ділянки по варіанту 2 висновку експертизи, оскільки при поділі по варіанту 1 йому (відповідачу) необхідно буде демонтувати асфальтне покриття, тротуарну плитку, демонтувати два водовідливи на гаражі, що потягне для нього додаткові матеріальні втрати, а він є пенсіонером і це буде для нього обтяжливо.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, показання експерта, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, при цьому суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що позивачці ОСОБА_1 згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.10.2011 р., посвідченого державним нотаріусом Охтирської міської державної нотаріальної контори Матвейчук Н.П. за реєстровим номером 1-659, належить на праві приватної власності 45/100 частини житлового будинку загальною площею 109,0 кв.м. з господарчими спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, розташованого на приватній земельній ділянці.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.10.2011 р., посвідченого державним нотаріусом Охтирської міської державної нотаріальної контори Матвейчук Н.П. за реєстровим номером 1-661, ОСОБА_1 також належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 0,0450 га, надана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1.

Власником інших 55/100 частин житлового будинку з господарчими спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, є ОСОБА_2 відповідно до договору дарування від 21.04.2004 р., посвідченого приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу Лебєдєвою Л.М. 21.04.2004 р., реєстр № 1351.

Також ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,0550 га, наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2, виданого 12.08.2008 р. на підставі рішення Охтирської міської ради 20 сесії 5 скликання від 15.05.2008 р.

Згідно частини 1 статті 356 ЦК України - власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Таким чином, домоволодіння та земельна ділянка загальною площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 належать сторонам на праві спільної часткової власності.

Судом встановлено, що між сторонами існує спір з приводу користування житловим будинком та земельною ділянкою, які перебувають в їх спільній частковій власності, добровільно сторони не домовились про порядок поділу спірного майна.

У силу положень ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст. ст. 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Виходячи із цих положень правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників.

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

За змістом статей 364, 367 ЦК України - співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, або його поділ з дотриманням вимог статті 183 ЦК України. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Згідно п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 4.10.1991 р. "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" - виділення в натурі частки жилого будинку, що є спільною частковою власністю, є можливим, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом.

Аналіз положень статей 183, 358, 364, 380, 382 ЦК України дає підстави для висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, можливий, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин, то він може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Отже, визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників і технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 3 квітня 2013 р. у справі №6 -12цс13).

Судом встановлено, що між сторонами фактично склався порядок користування житловим будинком та господарськими спорудами: будинок має два окремих виходи, обладнаний окремими інженерними системами електропостачання, водопостачання, каналізації, опалення, газопостачання.

Згідно висновку судової будівельно-технічної, земельно-технічної експертизи № 1115/1116 від 31.10.2017 р., складеного експертом Сумського відділення Карківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл.проф. М.С. Бокаріуса, експерт пропонує один варіант розподілу домоволодіння по АДРЕСА_1 відповідно до фактичного користування за даними інвентаризації станом на 23.06.2017 р. При цьому ідеальні частки співласників складають 55/100 та 45/100; частки співвласників у фактичному користуванні складають 67/100 та 33/100. Відповідно до п. 4 ст. 357 ЦК України добудова (прибудова), здійснена співвласниками у встановленому порядку за свій рахунок без згоди інших співвласників, є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часкової власності.

Враховуючи викладене, суд вважає за доцільне провести реальний поділ житлового будинку з господарськими спорудами згідно висновку судової будівельно-технічної, земельно-технічної експертизи № 1115/1116 від 31.10.2017 р. за запропонованим варіантом розподілу домоволодіння по АДРЕСА_1, так як кожній зі сторін буде виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру), яка за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності.

Таким чином, позивачці ОСОБА_1 необхідно виділити у власність в житловому будинку що розташований за адресою: АДРЕСА_1: коридор 2-3 площею 7,2 м2, кухню 2-4 площею 7,6 м2, житлову кімнату 2-5 площею 6,0 м2, житлову кімнату 2-6 площею 17,1 м2, житлову кімнату 2-7 площею 8,3 м2, коридор 2-1 площею 4,8 м2, санвузол 2-2 площею 5 м2, тамбур І площею 1,4 м2, загальною площею 57,4 м2, а також господарчі будівлі і споруди : сарай-гараж літ. «С», погріб літ. «с», вбиральня літ. «Ж», літній душ літ. «Е», огорожа № 3-4, що складає 45/100 частини домоволодіння.

Відповідачу ОСОБА_2 необхідно виділити у власність : коридор 1-3 площею 5,2 м2, кухню 1-7 площею 12,1 м2, житлову кімнату 1-4 площею 11,4 м2, житлову кімнату 1-5 площею 9,3 м2, житлову кімнату 1-6 площею 15,2 м2, коридор 1-1 площею 6,1 м2, санвузол 1-2 площею 4,4 м2, тамбур ІІ площею 1,9 м2, загальною площею 65,6 м2, а також господарчі будівлі і споруди : сарай літ. «Б», погріб літ. «б2», гараж літ. «В», літня кухня літ. «Г», огорожа № 1-2, що складає 55/100 частини домоволодіння.

Доводи відповідача ОСОБА_2 про те, що частка позивачки в будинку фактично перевищує 45/100 частини, так як в договорі дарування від 15.06.1994 року зазначено, що чоловіку позивачки (ОСОБА_4) подаровано 45/100 частини будинку, а фактично у відповідачки в користуванні знаходиться 51,60 кв.м., що становить 47,2%, а його (відповідача) частка згідно правовстановлюючих документів становить 55/100 частини будинку, хоча фактично в його користуванні знаходиться 57,7 кв.м., тобто фактично частка позивачки більша ніж зазначено в правовстановлюючих документах на 7,85% (на 8,5 кв.м.), - суд не бере до уваги з наступних підстав.

Встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 27.10.2011 р. позивачці належить на праві приватної власності 45/100 частини житлового будинку загальною площею 109,0 кв.м. з господарчими спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, яку вона успадкувала після смерті свого чоловіка - ОСОБА_4 і яка належала останньому на підставі договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Охтирської державної нотаріальної контори 15.06.1994 року за реєстром №1-1417.

Відповідно до договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Охтирської державної нотаріальної контори 15.06.1994 року за реєстром №1-1417, ОСОБА_5 подарувала, а гр. ОСОБА_4 прийняв у дар 45/100 частини житлового будинку з господарськими спорудами по АДРЕСА_2, відчужується: приміщення 2-3, 2-4, 2-5, 2-6, 2-7, ? частина огорожі, ворота №2, прибудова а1, а2, сарай С, погріб «е». Розрахунок часток проведено працівниками Охтирського бюро технічної інвентаризації (аркуш інвентарної справи 34).

Таким чином, відповідно до правовстановлюючих документів сторін їх часки у праві власності на спірне домоволодіння становлять 45/100 та 55/100 частини, дані правовстановлюючі документи ніким не оспорені і не скасовані.

Крім того, суд не бере до уваги доводи представника відповідача про неможливість поділу житлового будинку через відсутність дозволу на це виконавчого комітету місцевої Ради, при цьому суд виходить з наступного.

Відповідно до роз'яснень, викладених у пунктах 6, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04.10.1991 року "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" - у тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, він проводиться при наявності дозволу на це виконкому місцевої Ради (ст.152 ЖК ).

В судовому засіданні встановлено, що спірний житловий будинок має два окремих входи, обладнаний окремими інженерними системами елекртропостачання, водопостачання, каналізації, опалення, газопостачання, що не заперечується сторонами в судовому засіданні , крім того, згідно висновку судової будівельно-технічної, земельно-технічної експертизи № 1115/1116 від 31.10.2017 р. за запропонованим варіантом розподілу домоволодіння по АДРЕСА_1 не передбачається проведення переобладнання та перепланування будинку, а отже, не потрібен дозвіл виконкому місцевої Ради .

Судом встановлено, що земельна ділянка загальною площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташована за адресою АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, належить сторонам на праві спільної часткової власності, а саме: ОСОБА_1 належить земельна ділянка площею 0,0450 га, що становить 45/100 частини, ОСОБА_2 належить земельна ділянка площею 0,0550 га, що становить 55/100 частини.

Згідно п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 4.10.1991 р. «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» - одночасно з розв'язанням спору про право власності на будинок, виділ частки або встановлення порядку користування конкретним приміщенням, суд може також вирішити позов, якщо він заявлений, про порядок використання і розпорядження земельною ділянкою між громадянами, яким житловий будинок належить на праві спільної власності.

Згідно ст. 88 ЗК України - володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.

Згідно п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 р., зі змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 2 від 19.03.2010 р.) «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» - у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки.

Згідно висновку судової будівельно-технічної, земельно-технічної експертизи № 1115/1116 від 31.10.2017 р. визначені два варіанти розподілу земельної ділянки по АДРЕСА_1.

З урахуванням того, що при поділі спірної земельної ділянки за варіантом 1 висновку судової експертизи відповідачу ОСОБА_2 необхідно буде демонтувати асфальтне покриття, тротуарну плитку, демонтувати два водовідливи на гаражі, що потягне для нього додаткові матеріальні витрати, суд вважає за необхідне здійснити розподіл земельної ділянки, розташованої за адресою по АДРЕСА_1, згідно висновку будівельно-технічної, земельно-технічної експертизи № 1115/1116 від 31.10.2017 р. за варіантом 2, так як даний варіант узгоджується з варіантом розподілу житлового будинку та надвірних споруд, передбачає виділення кожному співвласнику у володіння відокремленої частини земельної ділянки відповідно до розміру їх частки в праві спільної часткової власності, він не перешкоджатиме нормальному користуванню будинком та господарськими спорудами та дає можливість проходу кожному з співвласників з вулиці на подвір'я. При цьому, ОСОБА_1 слід виділити у власність земельну ділянку площею 450 м2 (співвласник ІІ), показану блакитним кольором на додатку № 5 за варіантом 2 розподілу земельної ділянки згідно висновку будівельно-технічної, земельно-технічної експертизи № 1115/1116 від 31.10.2017 р.; ОСОБА_2 виділити земельну ділянку площею 550 м2 (співвласник І), показану зеленим кольором на додатку № 5 за варіантом 2 розподілу земельної ділянки згідно висновку будівельно-технічної, земельно-технічної експертизи № 1115/1116 від 31.10.2017 р.

Доводи позивачки ОСОБА_1 про те, що при даному варіанті поділу земельної ділянки відстань від спільної межі до її сараю літ. «С», яка становить 1,36 м, є дуже малою і незручною для проходу її на город, - суд не бере до уваги, так як вказаний варіант поділу запропонований судовою будівельно-технічною та земельно-технічною експертизою, і відстань 1,36 м. є нормативно допустимою, відповідає вимогам державних будівельних норм, і є достатньою для проходу позивачки на город та користуванням візком для перевезення сільгоспінвентаря та продуктів городництва.

Встановлено, що позивачкою ОСОБА_1 під час розгляду справи були понесені судові витрати у виді судового збору в сумі 1397,78 грн., витрат на проведення експертизи в сумі 3564,00 грн., витрат на проведення проектних робіт з кадастрового знімання фактичного користуваня земельної ділянки в сумі 1500,00 грн. (а.с. 1, 212, 213).

Згідно ч.1, 2 ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, пов'язані із залученням спеціалістів, експертів та проведенням експертизи.

Таким чином, згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути судові витрати в сумі 6461,78 грн., що складаються з судового збору в розмірі 1397,78 грн.; витрат за проведення судової будівельно-технічної, земельно-технічної експертизи № 1115/1116 від 31.10.2017 р. в розмірі 3564,00 грн., витрати на проведення проектних робіт в розмірі 1500,00 грн.

На підставі викладеного, ст.ст. 183, 358, 356, 364, 367 ЦК України, ст. 88 ЗК України, постанови Пленуму ВСУ від 4.10.1991 р. № 7 «Про судову практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на жилий будинок», постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 р., зі змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 2 від 19.03.2010 р.) «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 45/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 Сумської області, виділивши їй у власність в житловому будинку коридор 2-3 площею 7,2 м2, кухню 2-4 площею 7,6 м2, житлову кімнату 2-5 площею 6,0 м2, житлову кімнату 2-6 площею 17,1 м2, житлову кімнату 2-7 площею 8,3 м2, коридор 2-1 площею 4,8 м2, санвузол 2-2 площею 5 м2, тамбур І площею 1,4 м2, загальною площею 57,4 м2, а також господарчі будівлі і споруди : сарай-гараж літ. «С», погріб літ. «с», вбиральня літ. «Ж», літній душ літ. «Е», огорожа № 3-4.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 55/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 Сумської області, виділивши йому у власність в житловому будинку: коридор 1-3 площею 5,2 м2, кухню 1-7 площею 12,1 м2, житлову кімнату 1-4 площею 11,4 м2, житлову кімнату 1-5 площею 9,3 м2, житлову кімнату 1-6 площею 15,2 м2, коридор 1-1 площею 6,1 м2, санвузол 1-2 площею 4,4 м2, тамбур ІІ площею 1,9 м2, загальною площею 65,6 м2, а також господарчі будівлі і споруди : сарай літ. «Б», погріб літ. «б2», гараж літ. «В», літня кухня літ. «Г», огорожа № 1-2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 45/100 частини земельної ділянки, що розташована за адресою: по АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, виділивши їй у власність земельну ділянку площею 450 кв.м, показану блакитним кольором на додатку № 5 за варіантом 2 розподілу земельної ділянки згідно висновку судової будівельно-технічної, земельно-технічної експертизи № 1115/1116 від 31.10.2017 р.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 55/100 частини земельної ділянки, що розташована за адресою: по АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, виділивши йому у власність земельну ділянку площею 550 кв.м, показану зеленим кольором на додатку № 5 за варіантом 2 розподілу земельної ділянки згідно висновку судової будівельно-технічної, земельно-технічної експертизи № 1115/1116 від 31.10.2017 р.

При цьому лінія розподілу, яка відокремлює земельні ділянки співвласників, позначена на схемі А-Б-В-Г-Д разом з лінійними розмірами та відстанями.

Припинити право спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 6461,78 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Охтирський міськрайонний суд Сумської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Плотникова Н.Б.