Справа № 161/5603/18
Провадження № 2/161/2077/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді Подзірова А.О., за участю секретаря судового засідання Кубяк О.В., позивача ОСОБА_1В, її представника ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, розглянувши у судовому засіданні у залі суду в м.Луцьк цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В :

12 квітня 2018 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Як підставу позову позивач зазначає, що її матеріальний стан змінився, у звязку з чим дитина потребує збільшення розміру аліментів. З посиланням на приписи ст.192 СК України, позивач просить суд збільшити розмін аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 до 1 400,00 грн.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та просив суд стягувати аліменти у розмірі 1 150,00 грн.

Заслухавши учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 11 лютого 2002 року до 04 грудня 2008 року.

Від шлюбу сторони мають спільну доньку ОСОБА_4.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 травня 2008 року у справі №2-3772/07 постановлено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти, на утримання доньки у розмірі 450,00 грн. щомісячно.

Як зазначено у статті 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Під час судового розгляду встановлено, що відповідач, не проживає разом з сином та не приймає участі в його утриманні, отже він зобовязаний сплачувати аліменти на користь позивача, яка проживає разом з дитиною.

Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

На думку суду, присуджений у 2008 році розмір аліментів не може покрити витрати на забезпечення належного фізичного та духовного розвитку дитини, оскільки є меншим за половину прожиткового мінімуму для дитини віком з 06 до 18 років, який встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік» у розмірі 1 860,00 гривень з 01 січня 2018 року.

Отже, враховуючи часткове визнання відповідачем позову, розмір аліментів слід збільшити до твердої грошової суми у розмірі 1 150,00 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а позовні вимоги в цій частині слід задовольнити. В решті позовних вимог слід відмовити, оскільки заявлена до стягнення сума аліментів у розмірі 1 400,00 грн. є явно завищеною.

Крім того, частиною другою статті 184 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Тому суд вважає за необхідним стягувати аліменти з врахуванням індексації стягуваних сум відповідно до ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Суд окремо зазначає, що аліменти збільшується з дня набрання цим рішенням законної сили.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У статті 1 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Оскільки при зверненні до суду позивач не сплачувала судового збору у розмірі 704,80 грн., як особа звільнена від його сплати, тому його слід стягнути з відповідача на користь держави.

Стосовно заявлених позивачем до стягнення судових витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 3 400,00 грн., суд зазначає, що на підтвердження здійснених витрат позивач надала квитанцію до прибуткового касового ордера №112 від 10 квітня 2018 року. Однак із зазначеної квитанції не зрозуміло яке саме підприємство, установа чи організація, або яка саме фізична особа (підприємець чи самозайнята особа) прийняла ці кошти, оскільки відповідна верхня графа квитанції, де зазначаються ці відомості, не заповнена.

Крім того під час судового засідання на питання суду позивач особисто вказала що сплатила адвокату за представлення її інтересів у суді 1 700,00 грн., в той час як з доданої квитанції слідує, що вона сплатила 3 400,00 грн.

Наведені розбіжності ставлять під сумнів належність наданих позивачем доказів на обґрунтування понесених витрат на правову допомогу адвоката, а тому суд відмовляє у присудженні цих витрат за рахунок відповідача.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 141, 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів, які стягуються за рішенням Луцького міськрайонного суду від 23.05.2008 року, з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 450 грн. (чотириста пятдесят грн..) до 1150 грн. (одна тисяча сто пятдесят грн..) щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з індексацією стягуваних сум відповідно до ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок).

В стягненні витрат на правову допомогу відмовити.

Згідно зі статтями 273, 354, 355 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачем у справі є ОСОБА_1, яка проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідачем у справі є ОСОБА_3, який зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП невідомий, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Повне судове рішення складено та підписано 27 червня 2018 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області ОСОБА_5