УХВАЛА

05 липня 2018 року м.Добропілля

Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Хандурін В.В., розглянувши клопотання представника позивача ОСОБА_1 у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, ОСОБА_3, Добропільської районної ради Донецької області, про визнання недійсним рішення Добропільської районної Ради народних депутатів Добропільського району Донецької області, а також державного акту на право постійного користування землею та скасування його реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

03 липня 2018 року до Добропільського міськрайонного суду Донецької області надійшло клопотання представника позивача про забезпечення позову у цивільній справі, що знаходиться в провадженні суду, за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, ОСОБА_3, Добропільської районної ради Донецької області, про визнання недійсним рішення Добропільської районної Ради народних депутатів Добропільського району Донецької області, а також державного акту на право постійного користування землею та скасування його реєстрації.

В заяві про забезпечення позову висловлене прохання заборонити Головному управлінню Держгеокадастру у Донецькій області вчиняти будь-які дії стосовно земельної ділянки площею 50,00га, виданої ОСОБА_3 на підставі рішення Добропільської районної Ради народних депутатів Добропільського району Донецької області від 24 квітня 1992 року № б/н до остаточного вирішення справи по суті.

Вивчивши клопотання та додані до нього документи, вважаю, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Частиною 1 статті 153 ЦПК України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п. 2 ч. 1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Як вбачається зі змісту розяснень, які містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст.151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У пункті 4 вказаної постанови розяснено, що суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Виходячи з викладеного, при обранні заходів забезпечення позову суд повинен також врахувати необхідність збереження балансу прав і законних інтересів усіх учасників спірних правовідносин та інших осіб.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідного заходу з урахуванням розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв'язку між конкретним заходом для забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

При цьому суд враховує, що доводи представника позивача про фактичне проведення інвентаризації для подальшої реєстрації земельної ділянки на підставі начебто винесеного ГУ Держгеокадастру в Донецькій області наказу ніякими підтверджуючими документами перед судом не підкріплені.

Крім того, незаконність спірного акту органу влади ще з самого факту звернення ОСОБА_2 до суду про його скасування не свідчить про «незаконність цих документів», про що впевнено стверджує у клопотанні його представник, оскільки такий висновок є передчасним.

До того ж, саме клопотання про забезпечення позову по формі не відповідає вимогам ст.151 ЦПК України, оскільки подане до суду як «клопотання», а не в правильній формі «заяви».

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про недоведеність представником позивача наявності підстав для забезпечення позову, передбачених ч.2 ст.149 ЦПК України, та того, що обраний ним захід забезпечення позову шляхом заборони вчиняти ГУ Держгеокадастру в Донецькій області певні дії стосовно спірної земельної ділянки до остаточного вирішення справи, знаходиться у необхідному (обовязковому) правовому звязку із позовними вимогами, їх предметом та відповідними положеннями діючого процесуального законодавства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149, 150, 153, 258, 260, 353, 354 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання представника позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, ОСОБА_3, Добропільської районної ради Донецької області, про визнання недійсним рішення Добропільської районної Ради народних депутатів Добропільського району Донецької області, а також державного акту на право постійного користування землею та скасування його реєстрації - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Донецької області безпосередньо або через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом пятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 15-ти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: В.В.Хандурін