21.06.2018 Справа № 363/3175/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2018 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Котлярової І.Ю,

при секретарі Палій Л.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вишгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей Вишгородської районної державної адміністрації про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Вишгородського районного суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини, вказавши, що вона з 20 листопада 2010 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Від шлюбу у них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначила, що син проживає разом із нею та перебуває повністю на її утриманні. Для достатнього матеріального та інтелектуального розвитку дитини необхідне постійне матеріальне забезпечення за рахунок якого дитина буде в змозі відвідувати спортивні та розвиваючі гуртки. Враховує, що батько прагне приймати участь у вихованні дитини та вимагає постійного та неухильного дотримання батьківських прав та інтересів. У звязку із чим просить суд стягнути із відповідача аліменти на утримання сина у твердій грошовій валюті у розмірі 2000 гривень, щомісячно, оскільки відповідач має мінливий дохід, постійно змінює місце роботи та не мас стабільного доходу з метою забезпечення дотримання права дитини на матеріальне забезпечення батьками. Крім того, просила встановити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 разом із матірю. Пояснила, що розпорядженням Вишгородської районної державної адміністрації від 29 травня 2017 року № 267 визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з матірю ОСОБА_1. Позивач забезпечує належний догляд за дитиною, її утримання та всебічно сприяє розумовому розвитку та навчанню дитини. Зазначила, що має постійне місце проживання, постійне місце роботи та джерела існування, вона створила всі умови для проживання, виховання та розвитку дитини, дитина влаштована до навчального закладу, доглянута та забезпечена усім необхідним.

Позивач та її представник в судове засідання не зявилися, подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просили про їх задоволення.

Відповідач в судове засідання також не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги в частині визначення місця проживання дитини разом із матірю не заперечував, в частині стягнення аліментів, пояснив, що ствердження позивача, про те, що він не має постійного доходу та місця роботи не відповідає дійсності,оскільки він працює у ФОП ОСОБА_4 на посаді автомеханіка та має постійний дохід, у звязку із чим зазначив, що з нього на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 підлягають до стягнення аліменти щомісячно у розмірі ? частини від доходу, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Також, зазначив, що є хибними твердження позивача, щодо він не надає матеріальної допомоги на утримання сина, оскільки він самостійно купує для дитини продукти харчування та інші необхідні речі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 20 листопада 2010 року, який зареєстрований Виконавчим комітетом Вербовецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області, актовий запис № 5 (а.с 10).

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЕД № 216479, згідно якого батьками дитини зазначено ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 43).

З акту обстеження житлових умов від 15.11.2017 року складеного депутатом Старопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області, вбачається ОСОБА_1, разом із своїм сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, кооператив «Дніпро», перша лінія, буд. 10 (а.с. 64). В даному будинку останні проживають на підставі договору оренди від 01.11.2017 року (а.с. 65-66).

Позивач звернувшись до суду просить визначити місце проживання малолітнього сина разом із нею.

Частинами 1, 2 ст. 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення.

Розпорядженням Вишгородською районною державною адміністрацією від 29 травня 2017 року №267 визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матірю ОСОБА_1 (а.с. 45).

21.06.2018 року ОСОБА_2 подав до суду заяву, в якій зазначив, що не заперечує, щодо визначення місця проживання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матірю ОСОБА_1.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Аналізуючи викладене та те, що відповідач не заперечує, щодо визначення місця проживання дитини разом із матірю суд вважає, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, судом зазначається наступне.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 2 ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

З довідки про доходи від 25.10.2017 року № 18 виданої ФОП ОСОБА_4, вбачається, що ОСОБА_2 працює у ФОП ОСОБА_4 на посаді автомеханіка з квітня 2017 року. Форма працевлаштування основна (а.с. 145).

Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

У звязку із тим, що відповідач є дієздатним, на утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків не має, офіційно працевлаштований, має дохід, подав до суду заяву у якій не заперечував про стягнення із нього аліментів у розмірі ? частини доходу та те, що суд прийшов до висновку про визначення проживання дитини саме із матірю, суд приходить до висновку про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь позивача на утримання сина у частці від доходу, а саме у розмірі ? частини з усіх видів заробітку, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви та до досягнення дитиною повноліття.

Також з відповідача, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 640 гривень.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 160, 161, 180, 182, 183 Сімейного кодексу України, ст. ст. 4, 12, 13, 77, 81, 141, 263-265, 430 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, з матірю ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, кооператив «Дніпро», перша лінія, буд. 10).

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, аліменти на користь ОСОБА_1, на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 15.08.2017 року.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати за сплату судового збору розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах сплати платежу за один місяць.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, кооператив «Дніпро», перша лінія, буд. 10).

Відповідач: ОСОБА_2 (місце проживання: 04123, АДРЕСА_1).

Третя особа: Служба у справах дітей Вишгородської районної державної адміністрації (07301, Київська область, м. Вишгород, вул. Шевченка, 1 кім. 99).

Суддя І.Ю. Котлярова