АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/2455/16-ц 22-ц/774/695/К/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2018 року м.Кривий Ріг

Справа № 212/2455/16-ц

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

секретар судового засідання - Кислиця І.В.

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 16 листопада 2017 року, яке ухвалено суддею Ваврушак Н.М. в місті Кривому Розі Дніпропетровської області (відомості щодо часу ухвалення рішення суду та складання повного судового рішення відсутні), -

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсним та скасування державної реєстрації права власності на частину квартири.

Позов мотивовано тим, що вона є єдиним спадкоємцем ОСОБА_3, померлої 31 березня 2013 року, на підставі заповіту від 28 січня 2012 року.

Квартира АДРЕСА_1 належала на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 та її чоловікові ОСОБА_4

ОСОБА_4 помер 30 вересня 2011 року та його частка квартири перейшла до онука ОСОБА_4 ОСОБА_2 на підставі заповіту, однак непрацездатна дружина померлого ОСОБА_3 мала право на обовязкову частку у спадщині, яку не встигла оформити за життя.

Відповідач ОСОБА_2 у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті діда та отримав Свідоцтво про право на спадщину, при видачі якого нотаріусом не було враховано наявність у ОСОБА_3 права на обовязкову частку у спадщині, у звязку з чим відповідачу було видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 та зареєстровано за ним право власності на 7/16 часток цієї квартири.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2015 року визнано за ОСОБА_1 право власності на 7/12 частин трьохкімнатної квартири АДРЕСА_2, розташованої на другому поверсі пятиповерхового будинку, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлої 31 березня 2013 року, однак вона не може зареєструвати право власності, оскільки, через неправильне вирахування нотаріусом розміру обовязкової частки, за відповідачем ОСОБА_2 зареєстровано право власності на частку квартири, яка охоплює також частку, належну позивачу.

Уточнивши позовні вимоги, просила суд: визнати свідоцтво про право на спадщину за заповітом серія та номер ВТВ № 662757, видане на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 26.12.2012 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_4, померлого 30.09.2011 року, яким визнане право ОСОБА_2 на 7/16 часток вказаної квартири та зазначено що не прийнята обовязкова частка квартири - 1/16 та Свідоцтво про право на спадщину за заповітом серія та номер ВТВ № 662757, видане на 1/2 частину вказаної вище квартири 26.12.2012 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 після смерті ОСОБА_4, померлого 30.09.2011 року, в якому визнане право ОСОБА_2 на 14/16 часток вказаної квартири та зазначено, що не прийнята обовязкова частка квартири - 2/16 - недійсними. Також просить скасувати державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно - 7/16 часток квартири АДРЕСА_3 за ОСОБА_2.

У серпні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно, та, посилаючись на те, що задоволення її позову призведе до позбавлення його праа власності на спадкове майно, просив визнати за ним, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлого 30.09.2011 року, право власності на 5/12 частин квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_4.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 16 листопада 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 - задоволено.

Визнано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом серія та номер ВТВ № 662757, видане на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 26.12.2012 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_4, померлого 30.09.2011 року, в якому визнане право ОСОБА_2 на 7/16 часток квартири АДРЕСА_3 та вказана не прийнята обовязкова частка квартири - 1/16 та Свідоцтво про право на спадщину за заповітом серія та номер ВТВ № 662757, видане на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 26.12.2012 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 після смерті ОСОБА_4, померлого 30.09.2011 року, в якому визнане право ОСОБА_2 на 14/16 часток квартири АДРЕСА_3 та не прийнята обовязкова частка квартири - 2/16 недійсними.

Скасовано державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно - 7/16 часток квартири АДРЕСА_3 за ОСОБА_2, яка була здійснена на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом серія та номер ВТВ № 662757, на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3, виданого 26.12.2012 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 на імя ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_4, померлого 30.09.2011 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 551,20 гривень.

Визнано за ОСОБА_2, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлого 30.09.2011 року, право власності на 5/12 частин квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_4.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 320,00 гривень та з ОСОБА_1 - на користь держави 320,00 гривень.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні її позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, на думку відповідача, суд не дотримався принципу рівності сторін та недостатньо зясував і дослідив обставини справи, не приділивши достатньої уваги усім доказам, які були надані стороною відповідача. При цьому, відповідач посилається на неврахування судом його письмових заперечень на позовну заяву та наполягає на тому, що задоволення позовних вимог ОСОБА_1 призведе до позбавлення ОСОБА_2 права власності на частку спадкової квартири, що є грубим порушення чинного законодавства України.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» №452 від 29 грудня 2017 року ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський Апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та ОСОБА_7.

Згідно пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до пункту 8 Розділу ХІІІ Цивільного процесуального кодексу України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського Апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та ОСОБА_7.

Апелянт ОСОБА_2, будучи завчасно (05.04.2018 року) належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи за його апеляційною скаргою (про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення йому судової повістки про виклик в судове засідання на 12.06.2018 року - а.с. 236), в судове засідання не з'явився і про причини своєї неявки суд не повідомив, що (у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_8, які, кожна окремо, заперечували проти доводів апеляційної скарги та просили залишити її без задоволення, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року за № 2147-VІІІ, яким викладено в нових редакціях тексти, зокрема, Цивільного процесуального кодексу України та Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 9 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчиненні окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Враховуючи те, що оскаржуване рішення суду ухвалене судом під час дії Цивільного процесуального кодексу України в редакції від 18.03.2004 року, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення перевіряється відповідно до положень такого кодексу.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва №Ж-382 про право власності на житло від 01 лютого 1995 року, квартира АДРЕСА_2 на праві приватної спільної сумісної власності належала ОСОБА_3 та ОСОБА_4

30 вересня 2011 року помер ОСОБА_4, після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частини квартири АДРЕСА_2.

Згідно заповіту від 21 листопада 2009 року ОСОБА_4 заповідав все своє майно ОСОБА_2

Дружина померлого ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, якій на момент смерті чоловіка виповнилося 76 років, мала право на обовязкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_3 у вигляді 1/12 частини квартири АДРЕСА_2 (1/2 (частина квартири АДРЕСА_2, яка належала на праві власності померлому) : 3 (спадкоємці першої черги після смерті ОСОБА_4, які б закликалися до спадкування у разі спадкування за законом, а саме: дружина ОСОБА_3 та сини ОСОБА_9 і Сергій) = 1/6; 1/6:2=1/12), а тому звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак свідоцтво про право на спадщину не отримала.

31 березня 2013 року ОСОБА_3 померла та після її смерті відкрилась спадщина у вигляді 7/12 частин квартири АДРЕСА_2 (1/2 + 1/12 = 7/12).

Згідно заповіту від 28 січня 2012 року ОСОБА_3 заповідала все своє майно, у тому числі й належну їй частину квартири АДРЕСА_2, ОСОБА_1

05 серпня 2013 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_10 з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3

Постановою приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_10 від 21 жовтня 2013 року відмовлено ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з тим, що після смерті ОСОБА_3, яка померла 31 березня 2013 року, між спадкоємцями виник спір.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2015 року визнано за ОСОБА_1 право власності на 7/12 частин трьохкімнатної квартири АДРЕСА_2, розташованої на другому поверсі пятиповерхового будинку, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлої 31 березня 2013 року.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання Свідоцтв про право на спадщину за заповітом, серія та номер ВТВ № 662757 від 26.12.2012 року, виданих приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_4, померлого 30.09.2011 року, якими визнане право ОСОБА_2 на 7/16 часток вказаної квартири (із зазначення, що не прийнята обовязкова частка квартири складає 1/16 частку) та на 14/16 часток вказаної квартири (із зазначення, що не прийнята обовязкова частка квартири складає 2/16 частки) недійсними, суд першої інстанції виходив з того, що нотаріусом допущено помилку при вирахуванні обовязкової частки у спадщині, яка належала ОСОБА_3, що призвело до неправильного визначення частки у спадщині й іншого спадкоємця відповідача ОСОБА_2

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

При цьому, іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у звязку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 належить на праві власності 7/12 частин трьохкімнатної квартири АДРЕСА_2, розташованої на другому поверсі пятиповерхового будинку, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлої 31 березня 2013 року.

Інша частина цієї квартири, тобто 5/12 частин, належить відповідачу ОСОБА_2 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлого 30 вересня 2011 року.

Зазначені обставини встановлені рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2015 року, яке згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, в редакції від 18.03.2004 року, є обовязковим для суду при розгляді даної справи.

Натомість, приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального кїокругу ОСОБА_6 видано Свідоцтва про право на спадщину за заповітом серія та номер ВТВ № 662757 від 26.12.2012 року, після смерті ОСОБА_4, померлого 30.09.2011 року, якими визнане право ОСОБА_2 на 7/16 часток вказаної квартири (із зазначення, що не прийнята обовязкова частка квартири складає 1/16 частку) та на 14/16 часток вказаної квартири (із зазначення, що не прийнята обовязкова частка квартири складає 2/16 частки), що не відповідає дійсності, а тому ці свідоцтва підлягають скасуванню.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 про те, що задоволення позовних вимог ОСОБА_1 призведе до позбавлення ОСОБА_2 права власності на частку спадкової квартири є необґрунтованими та надуманими, адже, оскаржуваним рішенням також визнано за ОСОБА_2, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлого 30.09.2011 року, право власності на 5/12 частин спірної квартири.

В іншій частині рішення суду не оскаржується, а тому колегія суддів не перевіряє висновки суду першої інстанції в іншій частині заявлених позовних вимог ОСОБА_1 та зустрічних позовних вимог ОСОБА_2, оскільки, згідно ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України і зважаючи на роз'яснення, викладені в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 р., під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та заявлених позовних вимог у суді першої інстанції.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 16 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 червня 2018 року.

Головуючий:

Судді: