Справа № 129/737/18
Провадження у справі № 2/129/503/2018
У Х В А Л А

"07" червня 2018 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді В.М. Ковчежнюка

розглянувши без учасників справи в місті Гайсині цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

Установив:

Представник позивача в судове засідання не з'явився, підтвердження направлення (надання) відповідачу копій доказів, що подаються до суду, не надав.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, до суду повернулося повідомлення про невручення через інші причини, які не дали змоги виконати пересилання поштового відправлення (а.с.107).

Згідно зі ст.263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин та враховуючи приписи ч.4, п.п.3,4 ч.5 ст.12 ЦПК України розгляд цивільної справи необхідно відкласти, в тому числі задля вжиття заходів до забезпечення доданим до заяви копіям письмових документів статусу допустимих доказів відповідно до ч.1 ст.78, ч.9 ст.83 ЦПК України, невиконання ж зазначених вимог ухвали зобов'язує суд відмовити в позові, чого суд робити уникає з огляду на встановлені п. 6 ч.1 ст. 3 ЦК України загальні засади цивільного законодавства справедливість, добросовісність, розумність та визначені ч. 1 ст. 2 ЦПК України завдання цивільного судочинства: справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Зазначені висновки витікають з передбаченої п.1 ч.1 ст.129 Конституції України основної засади судочинства, - рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, - та з буквального значення системно зв'язаних між собою норм ч. 6 ст. 175, ч. 1 ст. 78, ч. ч. 2, 8, 9 ст. 83 ЦПК України, зі змісту яких видно, що разом з позовною заявою до суду подаються всі наявні в позивача докази; що неподані у встановлений законом чи судом строк докази до уваги судом не беруться; що суд не бере до уваги приєднані до позову докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) позивачем копій долучених до позову доказів іншим учасникам справи; що подання суду всіх доказів разом з позовною заявою та з підтвердженням про заздалегідь (за якийсь час до чого - небудь; наперед (Академічний тлумачний словник української мови том 3, 1972.- ст. 125 ) надсилання (надання) їх іншим учасникам справи є елементом порядку подання доказів; що відсутність такого підтвердження є порушенням встановленого законом порядку подання доказів; що подані з порушенням встановленого законом порядку докази судом до уваги не беруться (є недопустимими).

З огляду на викладене посилатися на ч.1 ст.177 та ч.2 ст.190 ЦПК України як на підставу невиконання зазначених вимог неприпустимо, оскільки в цих нормах йдеться про копії документів, прилучених до позову, а не про копії доказів, які на час подання позову до суду вже мають бути надіслані учасникам справи, тому суд додатково надсилає їм подані позивачем копії позовної заяви та долучених до справи документів, якими відповідно до ч.ч.1,2 ст.95 ЦПК України є оригінали письмових доказів; враховуючи приєднання до заяви копій документів (копій письмових доказів), а не їх оригіналів, документами, що прилучені до позову, є платіжне доручення про сплату судового збору та документ, що підтверджує надсилання (надання) позивачем відповідачу копій доказів; приписи ч.9 ст.83 ЦПК України необхідно виконувати згідно з ч.6 ст.175 ЦПК України: «у позовній заяві можуть бути вказані інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору», якими є інформація про встановлене ч.9 ст.83 ЦПК України підтвердження та само підтвердження про направлення (надання) відповідачу копій доказів, що подаються до суду.

Крім того, ст.83 ЦПК України регламентує порядок подання доказів суду першої інстанції в усіх видах проваджень як до, так і після відкриття провадження в цивільній справі, а тому вважати приписи цієї статті стосовними лише стадій після відкриття провадження неприпустимо.

Також суд звертає увагу представника позивача на приписи ст.129-1 Конституції України, п.7 ч.3 сь.2, ст.18 ЦПК України про обов'язковість судових рішень, що набрали законної сили, та відповідальність за їх невиконання.

Керуючись ст.ст. 84, 240 ЦПК України,

Ухвалив:

Відкласти розгляд цивільної справи за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості на 12.07.2018 р. 10:00 год.

Відповідача ОСОБА_1 про судове засідання 12.07.2018 р. о 10:00 год. повідомити поштою та оголошенням на веб-сайті Гайсинського районного суду.

Зобов'язати представника позивача до 12.07.2018 р. надати Гайсинському районному суду підтвердження направлення (надання) відповідачу копій доказів, що подаються до суду, зокрема способом, передбаченим п.8 Порядку оформлення поштових відправлень з вкладенням матеріалів звітності, розрахункових документів і декларацій, затвердженого постановою КМ України від 28.07.1997 р. № 799, - з метою надання їм статусу допустимих доказів відповідно до ч.1 ст.78, ч.9 ст.83 ЦПК України; роз'яснити, що відповідно до ч.2 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви; зауважити представнику позивача, що він зобов'язаний правильно розуміти приписи ст.83 ЦПК України, яка регулює порядок подання учасниками справи доказів як до так і після відкриття в ній провадження, що витікає зі змісту її другої та третьої частин і зазначеної в п.1 ч.1 ст.129 Конституції України чільної основної засади судочинства - рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом; наполегливе небажання виконувати законні вимоги суду задля надання долученим до позову документам статусу допустимих доказів обумовлює відмову в позові через недоказаність вимог чи залишення позову без розгляду відповідно до п.9 ч.1 ст.257 ЦПК України; відповідно до ч.1 ст.148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у разі невиконання процесуальних обов'язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу.

Суддя: