Справа № 462/2240/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2018 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі Рущак Т.О.

за участю позивачки - ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -

встановив:

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01.08.2003 року, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

ОСОБА_2 18.04.2018 року звернулася з позовом до суду про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя у них не склалося, відповідач неодноразово був засуджений до позбавлення волі, після звільнення не працює, не піклується про сім'ю та не займається вихованням дітей. Зазначила, що їхня сімя остаточно розпалася, з 2016 року проживають окремо, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Переконана, що шлюб носить формальний характер, а подальше сумісне життя та збереження сімї є неможливим та недоцільним.

В судовому засіданні позивач позов підтримала, посилаючись на мотиви такого, доповнила, що протягом трьох років проживають окремо з відповідачем, не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства. Крім того, відповідач проживає з іншою жінкою, наполягає на розірванні шлюбу, просить не надавати строку для примирення та позов задовольнити.

Відповідач проти позову не заперечив, підтвердив факти наведені позивачем, вважає, що шлюб припинено, подальше спільне життя неможливе. Просить не надавати строку для примирення та позов задовольнити.

За таких обставин, оскільки відповідач визнав позов, відповідно до положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити рішення у підготовчому засіданні.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Як встановлено судом та доведено матеріалами справи, сторони зареєстрували шлюб 01 серпня 2003 року у Відділі РАГСу Залізничного РУЮ м. Львова, актовий запис № 208 (а.с.5), в якому мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6, 7).

Також встановлено, що сторони протягом трьох років проживають окремо, спільного господарства не ведуть, припинили сімейні стосунки.

Позивач примирення вважає неможливим та наполягає на розірванні шлюбу.

З урахуванням фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову, категоричної позиції позивача щодо розірвання шлюбу, наведене свідчить про те, що розлад у відносинах сторін носить стійкий характер і продовжується тривалий час, що призвело до втрати почуттів та перспектив налагодження стосунків немає.

Суд приймає до уваги позицію відповідача про визнання позову і його бажання розірвати шлюб.

Наведене дає підстави для висновку про те, що подальше проживання та збереження сімї сторін неможливе, тому суд приходить до переконання, що їх шлюб слід розірвати.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 247, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, керуючись ст. ст. 104, 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України, суд,

вирішив:

Позов задовольнити. Розірвати шлюб між ОСОБА_5 (до шлюбу Пац) ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований 01 серпня 2003 року у Відділі РАГСу Залізничного РУЮ м. Львова, актовий запис № 208.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 05 червня 2018 року.

Суддя: (підпис) ОСОБА_1

З оригіналом згідно.

Суддя: Б.М.Гедз