Єдиний унікальний номер: 378/197/18
Провадження № 2/378/96/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2018 р. Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: Гуртовенко Р. В.

за участю секретаря: Шевченко Т. А., Яременко І.Ю.,

позивача та представника

позивачів - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

ОСОБА_3: ОСОБА_4,

третіх осіб: ОСОБА_5,

ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Ставище Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_3 до Полковницької сільської ради Ставищенського району Київської області, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, визнання права власності в порядку виділення частки з колгоспного двору та за позовом третьої особи ОСОБА_10 до Полковницької сільської ради Ставищенського району Київської області, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_9 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернулися ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 з посиланням на те, що згідно погосподарських книг Полковницької сільської ради за 1986-1990, 1991-1995 роки, виписки за 1991-1995 роки та довідок Полковницької сільської ради житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до майна колгоспного двору. На час припинення колгоспного двору 15 квітня 1991 року в ньому проживали та не втратили частку в його майні ОСОБА_11 (їх батько) - голова двору, ОСОБА_12 (їхня мати) - член двору, а також ОСОБА_2 (їх сестра), ОСОБА_3 та ОСОБА_7, які хоч і вибули станом на 15 квітня 1991 року на час навчання в іншу місцевість, проте являлися неповнолітніми, та згідно діючих на той час ст. ст. 120,123 ЦК УРСР (1963 р.) та Закону України "Про власність" набули право власності по 1/5 частці вказаного житлового будинку кожен, як на майно колгоспного двору. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 (їх сестра). Спадщину за законом після її смерті прийняла мати ОСОБА_12, подавши до державного нотаріуса Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини та малолітній син померлої ОСОБА_10, який фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, оскільки постійно проживав у вказаному житловому будинку, в тому числі і на час смерті матері. Вважають, що ОСОБА_2 за життя набула право власності на 1/5 частину даного житлового будинку, як на майно колгоспного двору, а тому право власності на вказаний житловий будинок в цілому увійшло до складу спадщини, яка відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок її смерті. Відповідно до довідки Полковницької сільської ради №40 від 23.01.2018 року номер будинку АДРЕСА_1 змінено на АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_12 померла, спадщину за заповітом після її смерті прийняли ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_9 та ОСОБА_3, подавши до Ставищенської районної державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у встановлений строк. ОСОБА_11, який є чоловіком ОСОБА_12, 03.06.2008 року подав до Ставищенської державної нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини. ОСОБА_12 за життя набула право власності на 3/10 частини зазначеного житлового будинку, як на майно колгоспного двору, а тому право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в цілому увійшло до складу спадщини, яка відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок її смерті. ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_11, спадщину за заповітом прийняла ОСОБА_5, подавши до Ставищенської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у встановлений строк. ОСОБА_4 та ОСОБА_6, які є дочками свого батька також подали до Ставищенської районної державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у встановлений строк, але оскільки є спадкоємець за заповітом, то їм, як непрацездатним дочкам спадкодавця належить по 1/12 частці спадкового майна ОСОБА_11, що становить по 1/60 частині вищевказаного житлового будинку, який в цілому увійшов до складу спадщини, що відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_4 внаслідок смерті батька. Полковницька сільська рада не оспорює право власності на даний будинок за ОСОБА_12, ОСОБА_11, ОСОБА_2, проте не може видати свідоцтво про право власності на житловий будинок на ім'я померлих. Полковницька сільська рада не оспорює право власності за ОСОБА_3 та ОСОБА_7, які на час припинення колгоспного двору були неповнолітніми, однак видати свідоцтво про право власності неможливо. Відповідно до довідки Комунального підприємства Київської обласної ради «Південне бюро технічної інвентаризації» до 01.01.2013 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в КП КОР «Південне БТІ» було зареєстровано за ОСОБА_11 на підставі свідоцтва про право власності виданого Полковницькою сільською радою від 16.10.1995 року. Вказане свідоцтво про право власності на житловий будинок втрачено, про що зроблено оголошення в газеті «Сільські обрії» від 11 серпня 2017 року. Вищевикладене позбавляє їх можливості оформити свої спадкові права в Ставищенській районній державній нотаріальній конторі. Рік побудови вказаного житлового будинку - 1966, вартість будинку відповідно до технічного паспорта становить 121978 гривень, загальна площа - 68 м2, житлова - 36,1 м2. Земельна ділянка, де розташований вказаний житловий будинок, приватизована.

Позивачі з урахуванням уточнених позовних вимог (Т. 1 а. с. 197-204) просять суд визнати за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 матері ОСОБА_12 на 1/20 частини житлового будинку АДРЕСА_1, як загальною площею - 68 м2, житловою площею - 36,1 м2, загальною вартістю 121978 гривень та право власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 батька ОСОБА_11 на 1/60 частини вказаного житлового будинку; визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 матері ОСОБА_12 на 1/20 частини житлового будинку АДРЕСА_1, як загальною площею - 68 м2, житловою площею - 36,1 м2, загальною вартістю 121978 гривень; визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 матері ОСОБА_12 на 1/20 частини житлового будинку АДРЕСА_1, як загальною площею - 68 м2, житловою площею - 36,1 м2, загальною вартістю 121978 гривень та право власності в порядку виділення частки з колгоспного двору на 1/5 частину вказаного житлового будинку; визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 матері ОСОБА_12 на 1/20 частини житлового будинку АДРЕСА_1, як загальною площею - 68 м2, житловою площею - 36,1 м2, загальною вартістю 121978 гривень та право власності в порядку виділення частки з колгоспного двору на 1/5 частину вказаного житлового будинку.

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до суду направили письмові заяви, в яких свій позов підтримують, справу просять розглядати без їх участі (Т. 1 а. с. 154-156).

Позивач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, підтвердила обставини, на які посилається в позовній заяві та підтримала позов третьої особи ОСОБА_10.

Позивач та одночасно представник всіх вказаних вище позивачів ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги повністю підтримала, підтвердила обставини, на які позивачі посилаються в позовній заяві та підтримала позов третьої особи ОСОБА_10.

Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_4 суду показала, що батьки позивачів померли, спочатку їх мати, а потім батько, який останніх сім років лікувався від алкоголізму. Хоронили батьків за свої кошти, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 також допомагали. Всі діти брали участь у колгоспному дворі. Вона вживає землю в домогосподарстві батьків, спору між спадкоємцями з цього приводу не має. В сім'ї вона найстарша, ще є шість сестер. Одна з них ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла, до своєї смерті була зареєстрована в спірному житловому будинку. На даний час в будинку ніхто не зареєстрований. ОСОБА_5 в спірному житловому будинку зареєстрована не була і в по господарських книгах не рахується.

Представник відповідача Полковницької сільської ради в судове засідання не прибув. Полковницька сільська рада направила до суду листи, в яких позовні вимоги в т. ч. позов третьої особи ОСОБА_10 визнала, просить справу розглядати без участі їх представника (Т. 1 а. с. 108, 211, 228, 256; Т. 2 а. с. 10, 39). Відзиву на позовну заяву відповідач не подавав.

Третя особа: ОСОБА_6 в судовому засіданні проти задоволення позову ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 не заперечила, проте заперечила проти задоволення позову третьої особи ОСОБА_10, про що подала заяву до суду (Т.1 а. с. 225).

Третя особа: ОСОБА_9 в судовому засіданні проти задоволення позову ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 не заперечила, та не заперечила проти задоволення позову третьої особи ОСОБА_10, про що подала заяву до суду (Т.1 а. с. 254).

Третя особа: ОСОБА_10 в судовому засіданні проти задоволення позову ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 не заперечив.

До суду ОСОБА_10 звернувся з позовом (Т. 1 а. с. 118-123), відповідно до якого просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_2 на 1/10 частину житлового будинку АДРЕСА_1, загальною площею - 68 м2, житловою площею - 36,1 м2, загальною вартістю 121978 гривень, посилаючись на те, що відповідно до погосподарських книг Полковницької сільської ради за 1986-1990, 1991-1995 роки, виписки за 1991-1995 роки та довідок Полковницької сільської ради житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до майна колгоспного двору. На час припинення колгоспного двору 15 квітня 1991 року в ньому проживали та не втратили частку в його майні ОСОБА_11 - голова двору, ОСОБА_12 - член двору, ОСОБА_2, а також ОСОБА_3 та ОСОБА_7, які хоч і вибули станом на 15 квітня 1991 року на час навчання в іншу місцевість, проте являлися неповнолітніми, та згідно діючих на той час ст. ст. 120,123 ЦК УРСР (1963 р.) та Закону України "Про власність" набули право власності по 1/5 частці вказаного житлового будинку кожен, як на майно колгоспного двору. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2. Спадщину за законом після її смерті прийняла його баба ОСОБА_12, подавши до державного нотаріуса Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини та він, на той час, малолітній син покійної, як такий, що фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, оскільки постійно проживав у вказаному житловому будинку, в тому числі і на час смерті матері. Вважає, що ОСОБА_2 за життя набула право власності на 1/5 частину вказаного житлового будинку, як на майно колгоспного двору, а тому право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, в цілому увійшло до складу спадщини, яка відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок смерті матері. Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_3 померла баба ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_4 помер дід ОСОБА_11. Відповідно до довідки Полковницької сільської ради №108 від 19.03.2018 року вбачається, що номер будинку АДРЕСА_1 було змінено на АДРЕСА_1. Як вбачається з довідки Полковницької сільської ради №104 від 19 березня 2018 р. виконком сільської ради не оспорює право власності на вищевказаний будинок, проте видати свідоцтво про право власності на житловий будинок на ім'я померлих неможливо. Відповідно до довідки Комунального підприємства Київської обласної ради «Південне бюро технічної інвентаризації» №1983 від 15.08.2017 року зазначено, що до 01.01.2013 р. право власності на вищевказаний житловий будинок було зареєстровано за ОСОБА_11 на підставі свідоцтва про право власності виданого Полковницькою сільською радою від 16.10.1995 року. Проте, вказане свідоцтво про право власності на житловий будинок втрачено, про що зроблено оголошення в газеті «Сільські обрії» від 11 серпня 2017 року. Це позбавляє його можливості оформити свої спадкові права на частину жилого будинку після смерті матері. Відсутність правовстановлюючого документу на будинок та витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно не дає змоги оформити йому, як спадкоємцеві права на будинок.

В судовому засіданні ОСОБА_10 свої позовні вимоги підтримав, підтвердив обставини, на які посилається в позовній заяві та просить задовольнити позов.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши вступне слово учасників справи, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, допитавши свідка ОСОБА_4, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 слід задовольнити частково, а в задоволенні позову ОСОБА_10 слід відмовити, виходячи із наступного.

Суд не приймає визнання вказаних позовів відповідачем Полковницькою сільською радою Ставищенського району Київської області.

Судом встановлено слідуючі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до погосподарських книг Полковницької сільської ради за 1986-1990, 1991-1995 роки, виписки за 1991-1995 роки та довідок Полковницької сільської ради (Т. 1 а. с. 29, 92, 133, 134, 135-140) житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до майна колгоспного двору. На час припинення колгоспного двору 15 квітня 1991 року в ньому проживали та не втратили частку в його майні ОСОБА_11 - голова двору, ОСОБА_12 та ОСОБА_2 - члени двору.

Суд не приймає до уваги довідки Полковницької сільської ради від 12.02.2018 року №73 та №105 від 19.03.2018 року щодо затвердження рішенням №2 від 27.01.1995 року списків власників будинків, які належали до майна колгоспного двору (Т. 1 а. с. 94, 147), оскільки згідно архівної довідки від 09.01.2018 року №05-04/5 (Т. 1 а. с. 89) списки власників будинків до вказаного рішення сільської ради на державне зберігання до архівного сектору не передавались.

Відповідно до довідки Полковницької сільської ради №40 від 23.01.2018 року вбачається, що номер спірного будинку АДРЕСА_1 змінено на АДРЕСА_1 на підставі рішення №41 тринадцятої сесії Полковницької сільської ради від 11.12.2007 року ( Т. 1 а. с. 91).

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_12, спадщину за заповітом після її смерті прийняли позивачі, а саме ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_9 та ОСОБА_3, подавши до Ставищенської районної державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у встановлений строк. ОСОБА_11, який є чоловіком ОСОБА_12 03.06.2008 року подав до Ставищенської державної нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини. Вказані обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи щодо майна померлої ОСОБА_12 (Т. 1 а. с. 58-87).

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_11 спадщину після смерті якого за заповітом прийняла ОСОБА_5, подавши до Ставищенської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у встановлений строк. ОСОБА_4 та ОСОБА_6, які є дочками свого батька також подали до Ставищенської районної державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у встановлений строк, але оскільки є спадкоємець за заповітом, їм як непрацездатним дочкам спадкодавця, що мають інвалідність належить обов'язкова частка спадкового майна ОСОБА_11 відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України, де вказано, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Вказані обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи щодо майна померлого ОСОБА_11 (Т. 1 а. с. 44-57).

Із довідки Полковницької сільської ради № 64 від 29 січня 2018 року встановлено, що виконком сільської ради не оспорює право власності на будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_12, ОСОБА_11, проте видати свідоцтво про право власності на житловий будинок на ім'я померлих неможливо. Також Полковницька сільська рада не оспорює право власності за ОСОБА_3 та ОСОБА_2, які на час припинення колгоспних дворів були неповнолітні, однак видати свідоцтво про право власності неможливо, так як за Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» із змінами та їх доповненнями внесеними з 01.01.2013 року, свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджується виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав видається органом державної реєстрації прав (Т. 1 а. с. 93).

Відповідно до довідки Комунального підприємства Київської обласної ради «Південне бюро технічної інвентаризації» № 1983 від 15.08.2017 року до 01.01.2013 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в КП КОР «Південне БТІ» було зареєстровано за ОСОБА_11 на підставі свідоцтва про право власності виданого Полковницькою сільською радою від 16.10.1995 року. Проте, вказане свідоцтво про право власності на житловий будинок було втрачене, про що зроблене оголошення в газеті «Сільські обрії» від 11 серпня 2017 року (а. с. 35, 88).

09 січня 2018 року ОСОБА_4 звернулась до Ставищенської районної державної нотаріальної контори з заявами про видачу на її ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом на належну їй частину спадкового майна, проте їй було відмовлено за відсутності правовстановлюючого документа (Т. 1 а. с. 41-42).

Вказаний житловий будинок 1966 року побудови, вартість будинку відповідно до технічного паспорта становить 121978 гривень, загальна площа 68 м2, житлова - 36,1 м2. (Т. 1 а. с. 36-39).

Земельна ділянка, де розташований вказаний житловий будинок, приватизована, що підтверджується копією державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 17.02.2000 року та довідкою Полковницької сільської ради №39 від 23 січня 2018 року ( Т. 1 а. с. 40, 90).

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ст. 120 ЦК УРСР (1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. З частини 2 статті 123 ЦК УРСР (1963 року) вбачається, що розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до Постанови Верховної Ради Української РСР від 26 березня 1991 року №885-ХП 15 квітня 1991 року введений в дію Закон України "Про власність". Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

Згідно з положеннями ст. 1218, частин 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини, до складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно вимог статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У відповідності до ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частину спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

За ч. 1, 2, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави відмови в ній установлюються законом.

В частині 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-IV вказано, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. В ч. 1 ст. 3 вказаного Закону передбачено обов'язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав.

Частинами 2, 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації.

Згідно абзацу 4 пункту 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затвердженої наказом Мінюсту від 03.03.2004 року №20/5), при видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з реєстру прав власності.

Суд не вирішує питання щодо права власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування спірного житлового будинку, оскільки такі вимоги учасниками справи не заявлялись.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 15, ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Відповідно до ст. 71 ЦК УРСР (1963 року) загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки.

За ст. 76 ЦК УРСР (1963 року) перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Згідно із ч. ст. 80 ЦК УРСР (1963 року) закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову є підставою для відмови в позові.

Виходячи з презумпції можливості та обов'язку особи знати про стан своїх майнових прав, суд вважає, що члени колгоспного двору, які вибули з нього не довели, що вони не могли дізнатися про порушення свого цивільного права внаслідок видачі свідоцтва про право власності на спірний будинок на ім'я ОСОБА_11 та реєстрації КП КОР «Південне БТІ» права власності за останнім. Свідоцтва, що видане в 1995 році не оспорювали протягом 23 років. Сплив строку позовної давності є підставою для відмови у позові щодо виділення частки в колгоспному дворі.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 слід задовольнити частково, а саме: визнати за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_12 на 1/9 частину спірного житлового будинку та право власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_11 на 1/42 частину спірного житлового будинку; визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_12 на 1/9 частину спірного житлового будинку; визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_12 на 1/9 частину спірного житлового будинку; визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_12 на 1/9 частину спірного житлового будинку. В задоволенні решти частини позовних вимог позивачів слід відмовити.

Згідно із ч. 1 ст. 14 ЦК УРСР (1963 року) за неповнолітніх, які не досягли п'ятнадцяти років, угоди укладають від їх імені батьки (усиновителі) або опікун. Вони вправі учиняти лише дрібні побутові угоди.

Встановлено, що рішенням виконавчого комітету Іванівської сільської ради від 03.04.1997 року позивача ОСОБА_4 призначено опікуном ОСОБА_10 (Т. 1 а. с. 184), так як мати останнього ОСОБА_2 померла. Із спадкової справи на померлу ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (Т. 2 а. с. 30-37) вбачається, що опікун ОСОБА_4 до нотаріальної контори із заявою в інтересах ОСОБА_10 щодо прийняття спадщини матері останнього не зверталась.

Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Згідно із ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

За ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Доказів вступу в управління або володіння спадковим майном ОСОБА_10 суду не надав, а безумовної підстави прийняття спадщини малолітніми до 2004 року законодавство не містило.

Таким чином, суд вважає, що в задоволенні позову третьої особи ОСОБА_10 слід відмовити повністю.

Суд не вирішує питання щодо визнання права власності на частину спірного житлового будинку за третіми особами ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_9, які мають право на відповідну частку даного будинку, оскільки ними такі позовні вимоги не заявлялись.

Оскільки Полковницька сільська рада до пред'явлення позову про визнання права власності в порядку спадкування на даний житловий будинок і в судовому засіданні не оспорювала цього права, відповідно до змісту ст. 141 ЦПК України на неї не може бути покладений обов'язок по відшкодуванню судових витрат.

Керуючись ст. ст. 14, 120, 123, 529, 548, 549 ЦК УРСР (1963 р.), ст. ст. 15 ч. 1, 182, 392, 1218, 1220 ч. 1, 2, 1223, 1241, 1261, 1266, 1268, 1269, 1270, 1297 ЦК України, ст. ст. 2, 3, 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 1 липня 2004 року № 1952-IV, п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затвердженої наказом Мінюсту від 03.03.2004 року №20/5), ст. ст. 4, 10, 12, 81, 89, 141, 247, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 матері ОСОБА_12 на 1/9 (одну дев'яту) частину житлового будинку АДРЕСА_1, загальною площею - 68 м2, житловою площею - 36,1 м2, загальною вартістю 121978 гривень.

Визнати за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 батька ОСОБА_11 на 1/42 (одну сорок другу) частину житлового будинку АДРЕСА_1, загальною площею - 68 м2, житловою площею - 36,1 м2, загальною вартістю 121978 гривень.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 матері ОСОБА_12 на 1/9 (одну дев'яту) частину житлового будинку АДРЕСА_1, загальною площею - 68 м2, житловою площею - 36,1 м2, загальною вартістю 121978 гривень.

Визнати за ОСОБА_7 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 матері ОСОБА_12 на 1/9 (одну дев'яту) частину житлового будинку АДРЕСА_1, загальною площею - 68 м2, житловою площею - 36,1 м2, загальною вартістю 121978 гривень.

Визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 матері ОСОБА_12 на 1/9 (одну дев'яту) частину житлового будинку АДРЕСА_1, загальною площею - 68 м2, житловою площею - 36,1 м2, загальною вартістю 121978 гривень.

В задоволенні решти частини позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_3 - відмовити.

В задоволенні позову ОСОБА_10 - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Київської області через Ставищенський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р. В. Гуртовенко