УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2018 року Дзержинський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді Нємиш Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Андрієвої Т.О.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Торецьк Донецької області заяву представника заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2, про відновлення втраченого судового провадження,

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про відновлення втраченого судового провадження по цивільній справі № 225/1651/14-ц за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Дзержинськвугілля» про відшкодування моральної шкоди нанесеної умовами виробництва. Відновлення втраченого судового провадження необхідно для приведення судового рішення до виконання.

Учасники справи у судове засідання не з`явились, хоча були повідомлені про дату, час і місце проведення розгляду справи належним чином. Від заявника надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

З'ясував обставини справи, дослідив зібранні матеріали втраченого провадження, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 490 ЦПК України, заява про відновлення втраченого судового провадження подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Судом встановлено, що рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 13.04.2014 року позов ОСОБА_1 до ДП «Дзержинськвугілля» про відшкодування моральної шкоди задоволений частково; стягнуто з ДП «Дзержинськвугілля» на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію у відшкодування моральної шкоди у сумі 20000 грн.

Факт ухвалення відповідного рішення, його зміст, підтверджується копією цього рішення, доданого до заяви заявником, наявністю цього рішення в електронній базі даних КП «Д-3»Дзержинського міського суду Донецької області та в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Згідно відомостей, які містяться в електронній базі даних КП «Д-3»Дзержинського міського суду Донецької області, вказана справа 28.05.2014 року була направлена до Апеляційного суду Донецької області і звідти повернута не була.

Згідно зі ст.488 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення, або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 489 ЦПК України втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.493 ЦПК України при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги:

1) частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо);

2) документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів;

3) матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи;

4) будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи;

5) відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень;

6) дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі;

7) будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел.

Суд може допитати як свідків осіб, які були присутніми під час вчинення процесуальних дій, учасників справи (їх представників), а в необхідних випадках - осіб, які входили до складу суду, що розглядав справу, з якої втрачено провадження, а також осіб, які виконували судове рішення, та вчиняти інші процесуальні дії, передбачені цим Кодексом, з метою відновлення втраченого судового провадження.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.494 ЦПК України, на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити. В ухвалі суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих до суду і досліджених у судовому засіданні, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з втраченого провадження.

Таким чином, безпосереднім обєктом відновлення є конкретний перелік відсутніх повністю або частково матеріалів втраченої цивільної справи. Предметом відновлення є зміст окремих процесуальних документів чи їх частин, що містились у втраченій цивільній справі.

Судом досліджені надані представником ОСОБА_1 ОСОБА_2 копії документів, а саме: копія паспорту ОСОБА_1 та картка платника податків (а.с. 3), позовна заява (а.с. 4), уточнення до позовної заяви (а.с. 5), рішення від 13.05.2014 року (а.с. 6-7), ухвала апеляційного суду Донецької області від 10.06.2014 року (а.с. 8), довідка до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10 ААВ (а.с. 9), акт № 13 розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 (а.с. 10-12), медичний висновок лікарсько-експертної комісії (а.с. 13), витяги із медичної карти амбулаторного хворого (а.с.14-17), акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 24.03.2014 року (а.с. 14), копія трудової книжки ОСОБА_1 (а.с. 19-21).

На підставі зібраних і перевірених матеріалів, суд вважає установленим зміст рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 13.05.2014 року у цивільній справі № 225/1651/14-ц (провадження № 2/225/719/2014) за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Дзержинськвугілля» про відшкодування моральної шкоди, відновлення зазначеного рішення суду заявнику необхідно для отримання копії рішення та для звернення судового рішення до виконання, а тому, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви про відновлення втраченого судового провадження в обсязі, наявному в матеріалах даної справи..

Керуючись ст. 95, 260, 261, 353, 494, п.п.15.5 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву представника заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2, про відновлення втраченого судового провадження - задовольнити.

Частково відновити провадження по цивільній справі № 225/1651/14-ц (провадження № 2/225/719/2014) за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Дзержинськвугілля» про відшкодування моральної шкоди в частині рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 13.05.2014 року наступного змісту:

«225/1651/14-ц

2/225/719/2014

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вмотивоване)

13 травня 2014р. Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

судді Андреєва В. В.,

при секретарі Пілюгіній Г.Ю.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Дзержинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Дзержинськвугілля» про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

22 квітня 2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Дзержинськвугілля», в якому ставить питання про стягнення з Державного підприємства «Дзержинськвугілля» на його користь у відшкодування моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, 150000грн.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що працював у відповідача у ВП «Шахта Торецька» і 16.04.2014р. був звільнений за станом здоровя у звязку з отриманим професійним захворюванням. У відповідності до висновку обласної профпаталогічної медико-соціальної експертної комісії від 15.04.2014 року за №492753 йому встановлено 35% втрати професійної працездатності та третя група інвалідності у звязку з отриманим професійним захворюванням. Через отримання професійного захворювання спричинено моральну шкоду, яка полягає у погіршені фізичного стану, неможливості як раніше виконувати роботу по господарству, що перешкоджає нормальній життєдіяльності.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та наполягав на їх задоволенні. Зазначив, що через отримане захворювання має проблеми зі здоровям, вважає себе неповноцінною людиною.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Зазначив, що моральна шкода у суді позивачем не доведена.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що позивач з травня 2005р. по квітень 2014р. перебував у трудових правовідносинах з ДП «Дзержинськвугілля»», де працював у відокремленому підрозділі «Шахта Торецька», що підтверджується записами в його трудовій книжці. Висновком лікарсько-експертної комісії за №338/370 від 26.02.2014р (а.с.12) йому встановлений діагноз основний: хронічне обструктивне захворювання легень пилової етіології, друга стадія помірний перебіг. Ускладнене легеневою недостатністю першого-другого ступеню. Захворювання професійного характеру, встановлене вперше. Згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 24.03.2014р., захворювання виникло з причин умов виробництва запиленості повітря.

Згідно довідки серії 10АА за №243329 від 15.04.2014р. Донецькою обласною профпаталогічною МСЕК у зв`язку з захворюванням встановлений ступень втрати професійної працездатності 35% за сукупністю де 5% каліцтво 2006р. і 30% захворювання 2014р. по 15.04.2015р. (а.с.3).

У квітні 2014р. він був звільнений з підприємства в зв'язку з виявленим профзахворюванням за п.2 ст.40 КЗпП України.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством .

Згідно частини 1 ст. 9 Закону України Про охорону праці (в редакції Закону від 21 листопада 2002 року № 229-IV) відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоровя, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відповідно до Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.

Законом України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV, а саме підпунктом е пункту 1 частини першої ст. 21, частиною 3 ст. 28 передбачався обовязок Фонду у разі настанні страхового випадку відшкодувати заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоровя грошову суму за моральну шкоду.

Проте Законом України Про внесення змін до закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності від 23 лютого 2007 року № 717-V, який набув чинності 20 березня 2007 року, з Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності виключені підпункт е пункту 1 частини першої ст. 21, частиною 3 ст. 28, які передали обовязок Фонду у разі настанні страхового випадку відшкодувати заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоровя грошову суму за моральну шкоду.

З часу внесення зазначених змін до Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності , тобто з 20 березня 2007 року, спеціальний закон щодо відшкодування працівнику моральної шкоди, заподіяної йому ушкодженням здоровя на виробництві відсутній, а тому до цих правовідносин повинен застосовуватися спеціальний закон, яким є ст. 237-1 КЗпП України.

Правомірність застосування судом цієї норми підтвердив Конституційний Суд в своєму рішенні від 08.10.2008 року № 20-рп/2008, в якому зазначено, скасування права застрахованим громадянам, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності не порушило право цих громадян на відшкодування моральної шкоди, оскільки статтею 1167 Цивільного Кодексу України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Право на відшкодування моральної шкоди виникло у позивача з 15.04.2014р., а саме з часу встановлення йому стійкої втрати працездатності, тобто вже після внесення відповідних змін до Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, а тому правовідносини по відшкодуванню моральної шкоди, заподіяної йому ушкодженням здоровя під час виконання трудових обовязків, регулюються саме ст. 237-1 КЗпП України.

Відповідно до частини 1 та 2 ст. 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Суд вважає, що саме через небезпечні умови праці позивач отримав захворювання.

Сукупність проаналізованих та досліджених в судовому засіданні доказів дає можливість суду зробити висновок про те, що ушкодження здоровя на виробництві спричинило позивачу моральну шкоду, яка полягає в фізичному болю та у моральних переживаннях, що призвело до змін звичайного стану життя та потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивачу встановлена стійка втрата працездатності на 30% Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує порушення нормальних життєвих звязків позивача, неможливість ведення попереднього способу життя. Разом з тим, вимогу позивача про відшкодування моральної шкоди в розмірі 15000грв. суд визнає завищеною. З врахуванням ступеня та глибини моральних страждань позивача, керуючись принципом розумності та справедливості, суд знаходить можливим стягнути на користь позивача 20000грв. як відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України слід стягнути з ДП «Дзержинськвугілля» на користь держави судові витрати у розмірі 243,6грн. по сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Дзержинськвугілля» про відшкодування моральної шкоди, задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Дзержинськвугілля» на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію у відшкодування моральної шкоди у сумі 20000 (Двадцять тисяч) гривен.

Стягнути з Державного підприємства «Дзержинськвугілля» на користь держави судовий збір у розмірі 243,6 (Двісті сорок три гривні 60 копійок) гривен.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: підпис ОСОБА_4В.»

Частково відновити провадження по цивільній справі № 225/1651/14-ц (провадження № 2/225/719/2014) за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Дзержинськвугілля» про відшкодування моральної шкоди, що складається з копій наступних документів:

копія паспорту ОСОБА_1 та картка платника податків, позовна заява ОСОБА_1 до ДП «Дзержинськвугілля» про відшкодування моральної шкоди, уточнення до позовної заяви, рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 13.05.2014 року, ухвала апеляційного суду Донецької області від 10.06.2014 року, довідка до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10 ААВ, акт № 13 розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1, медичний висновок лікарсько-експертної комісії, витяги із медичної карти амбулаторного хворого, акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 24.03.2014 року, копія трудової книжки ОСОБА_1

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя