РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2018 року місто Чернігів

Справа №751/2917/18

Провадження№2/751/870/18

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Ченцової С.М.

секретаря судового засідання Сащенко О.М.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1,

відповідач ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна придбаного під час зареєстрованого шлюбу особистою приватною власністю

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить: визнати квартиру АДРЕСА_1 особистою власністю позивача.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 01.09.2006 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, який зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 1624. Від шлюбу народився син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Також з ними мешкає донька позивача від першого шлюбу, ОСОБА_4. Одруження з відповідачем виявилося не вдалим і на даний час позивачем подано до суду позов про розірвання шлюбу. Під час зареєстрованого шлюбу позивачем 20.12.2011 року на підставі договору купівлі-продажу, за власні кошти, була придбана квартира АДРЕСА_2, вартістю 317340 грн., де вони проживають і на даний час. Кошти були отримані від продажу 29.07.2011 року, квартири АДРЕСА_3, яка була набута позивачем на підставі договору дарування від 06.04.2001 року. Після продажу вищезазначеної квартири за 218000,00 грн., грошові кошти, які були нею отримані, позивач 29.07.2011 року поклала на депозитний рахунок філії АТ «Укрексімбанк» у м. Чернігові ПАТ «Держаний експортно-імпортний банк України» на строк 70 календарних днів, про що свідчить договір № 20506-9998 від 29.08.2011 року, та які були нею зняті з рахунку на передодні придбання спірної квартири. Крім того, для придбання квартири АДРЕСА_2, особисто позивачу 100000,00 грн. подарував її рідний дідусь, ОСОБА_5.

В підготовчому судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені в позові, просить їх задовольнити.

Відповідач в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнав.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Зважаючи на те, що відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі, суд вважає за можливе вирішити спір за наявними матеріалами справи у підготовчому судовому засіданні.

Вислухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.09.2006 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 укладений шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 1624. Прізвища після реєстрації шлюбу чоловіка та дружини «Жукови» (а.с.17).

ОСОБА_1, перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_2, придбала квартиру № 9 по вулиці Шевчука в будинку 14 в м. Чернігові, за особисті кошті, отримані від реалізації спадкового майна, що підтверджується договором купівлі продажу, посвідченим приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу 20.12.2011 року. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності № 10829852.

Засади ст. 15 ЦК України гарантують кожній особі право на захист її порушених, оспорюваних чи невизнаних прав, а також охоронюваних законом інтересів судом.

Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України майно набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положення статті 57, 60 Сімейного кодексу України, встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя щодо належного їм майна, згідно з якими майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Майно, набуте кожним з подружжя до шлюбу, є особистою приватною власністю кожного з них.

Зокрема, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму ст. 60 Сімейного кодексу України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

У зв'язку з викладеним у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя це майно не може вважатися об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Тому, сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об'єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Така правова позиція була викладена у постановах Верховного Суду України від 07.09.2016 року у справі №6-801цс16 та від 12.10.2016 року у справі № 6-846цс16, які є обовязковими для застосування у подібних правовідносинах.

ОСОБА_2 визнав позов в повному обсязі, не заперечував той факт, що ОСОБА_1Г придбала майно за особисті кошти, проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.24 Постанови від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Зважаючи на вищевикладене та враховуючи, що квартиру позивач придбала за особисті кошти та відповідач на час розгляду справи про ти цього факту не заперечує, тому за позивачем слід визнати право особистої власності на спірну квартиру.

Керуючись статтями 15, 57, 60, 328, 368 ЦК України, статтями 259, 265, 268, 273, 314, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна придбаного під час зареєстрованого шлюбу особистою приватною власністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, право особистої власності на квартиру № 9 по вулиці Шевчука в будинку 14 в м. Чернігові.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя С. М. Ченцова