Справа № 487/5048/17
Провадження № 2/487/448/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
16.04.2018 року м. Миколаїв
Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого-судді Кузьменко В.В.,
секретаря судових засідань ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Заводського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про припинення права на частку у майні, що перебуває у спільній частковій власності зі стягненням відповідної грошової компенсації,
22.09.2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4, в якому просив припинити право власності ОСОБА_4 на частку, яка складає 1/3 частину у трикімнатній квартирі № 185 в житловому будинку №8 по вул. Київська у м. Миколаєві, що перебуває у спільній частковій власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4, зі стягненням відповідної грошової компенсації з нього на користь відповідача - ОСОБА_4; визнати право власності на 1/3 частину трикімнатної квартири № 185 в житловому будинку №8 по вул. Київська у м. Миколаєві за ним - ОСОБА_3.
Свої вимоги мотивував тим, що 2/3 частки квартири належить йому на підставі договору дарування частки квартири від 15 серпня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_5 та 1/3 частки квартири належить ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло від23 лютого 1995 року. Зважаючи на те, що відповідач ОСОБА_4 у даній трикімнатній квартирі з 2000 року не проживає та в супереч вимогам ст. 322 ЦК України, своє майно не утримує: не проводить поточні ремонти для збереження жилого стану будинку, комунальні послуги не сплачує та взагалі належним йому майном не користується. Порядок користування між співвласниками не встановлювався ні за домовленістю між сторонами, ні судовим рішенням. Питання про виділ частки в натурі не ставилося.
Ухвалою суду від 24.01.2018 року відкрито провадження у справі у відповідності до ст. 122 ЦПК України (в редакції, чинній на момент звернення до суду з позовом).
Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.
Відповідач до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за своєї відсутності, відкладення судового засідання не надавав.
Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року №2147-VIII Цивільно-процесуальний кодекс України викладено у новій редакції, який набрав чинності 15.12.2017 року.
Відповідно до пункту 9 Розділу ХІII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Враховуючи зазначене, справу слід розглядати у відповідності до норм ЦПК України від 03.10.2017 року в новій редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року.
Суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. ст. 280-281 ЦПК України.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного.
Згідно договору дарування частки квартири від 15.08.2017 року посвідченого державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області ОСОБА_5, зареєстрованого в реєстрі за №3-572, ОСОБА_3 належить 2/3 частки квартири № 185, що знаходиться по вулиці Київській у будинку №8 в м. Миколаєві.
Згідно свідоцтва про право власності від 23.02.1995 року ОСОБА_4 належить 1/3 частка квартири № 185, що знаходиться по вулиці Київській у будинку №8 в м. Миколаєві.
Відповідно до ст.361 ЦК України співвласник наділений правом самостійного розпорядження часткою у праві спільної часткової власності.
Згідно з ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Відповідно до положень ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Згідно з ч. 2 ст. 364 ЦК України якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі.
Згідно ч.2 ст.365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.
Враховуючи вище зазначене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 263-265, 268, 280-284 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про припинення права на частку у майні, що перебуває у спільній частковій власності зі стягненням відповідної грошової компенсації - задовольнити.
Визнати право власності на 1/3 частину трикімнатної квартири № 185 в житловому будинку №8 по вул. Київська у м. Миколаєві за ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
У відповідності до п. п. 15.5 ч. 1 Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, яка вступила в дію з 15.12.2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Суддя Заводського районного
суду м. Миколаєва: ОСОБА_6