Справа № 203/1625/18
УХВАЛА

22 червня 2018 року суддя Кіровського районного суду м.Дніпропетровська Казак С.Ю., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою від 08.06.2018 року було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

21.06.2018 року позивачем до суду було подано заяву, в якій останній просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно відповідача, а саме: на 45/100 частин житлового будинку №52 по вул.Флотська в м.Дніпро; квартиру АДРЕСА_1 в м .Дніпро; земельну ділянку площею 5,6778 га, кадастровий номер :02:000:0067, розташовану за адресою: Харківська область, Зачепилівський район, Лебязька сільська рада. В обґрунтування поданої заяви посилався на те, що за розписками від 29.11.2016 року та 01.02.2017 року надав в боргу відповідачу грошові кошти в сумі 10000 доларів США та 15000 доларів США відповідно. У визначених в розписках строки та по теперішній час відповідач отримані в борг кошти не повернув, жодних дій на повернення позичених коштів не вчинив та на його усне звернення про повернення коштів відповів відмовою. Крім того, позивачу стало відомо, що у відповідача існують боргові зобовязання перед іншими фізичними особами та їх звернення до суду з цивільними позовами, а також про наявність відкритих кримінальних проваджень відносно ОСОБА_2 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України. Таким чином, беручи до уваги невиконання відповідачем умов розписок та відмову повернути кошти, вбачається недобросовісність відповідача та є всі підстави вважати, що дізнавшись про звернення позивачу до суду з позовом, відповідач з метою захистити себе від можливих грошових витрат та можливого звернення стягнення на належне йому майно, може здійснити відчуження останнього на користь третіх осіб, що зробить неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, ч.1 ст.152 ЦПК України встановлено, що заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з предявленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Згідно ч.ч.1,6 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Види забезпечення позову визначені ст.150 ЦПК України. Зокрема, п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України встановлено, що позов може бути забезпечений накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до розяснень наданих в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

З позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача наданих в позику грошових коштів за розписками від 29.11.2016 року та 01.02.2017 року в розмірі 10000 доларів США та 15000 доларів США; процентів за користування коштами в сумі 6743 долари США та 9000 доларів США; трьох відсотків річних, нарахованих на суму боргу, а всього виходячи із наведеного в позовній заяві розрахунку за офіційним курсом гривні до долару США, встановленим НБУ на день подачі позову, заявлено до стягнення суму боргу в розмірі 1080688 грн. 06 коп.

На підтвердження наявності боргових зобовязань відповідача перед позивачем останнім до позовної заяви надано засвідчені в порядку ст.95 ЦПК України копії відповідних розписок, з зазначенням у відповідності до п.8 ч.3 ст.175 ЦПК України про наявність в нього оригіналів відповідних письмових доказів.

З наданої до заяви про забезпечення позову Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, сформованої станом на 03.05.2018 року, вбачається, що за відповідачем на праві власності зареєстровано: 45/100 частин житлового будинку №52 по вул.Флотська в м.Дніпро; квартира АДРЕСА_1 в м .Дніпро; земельна ділянка площею 5,6778 га, кадастровий номер :02:000:0067, розташована за адресою: Харківська область, Зачепилівський район, Лебязька сільська рада.

Разом з тим, з вказаної Інформації також вбачається, що стосовно вказаного нерухомого майна в Реєстрі існує обтяження у вигляд арешту, накладеного ухвалою Зачепилівського районного суду Харківської області від 25.04.2018 року в рамках провадження №620/356/18. Обтяжувач: Зачепилівський відділ Первомайської місцевої прокуратури.

За даними Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що вказана ухвала винесена слідчим суддею Зачепилівського районного суду Харківської області від 25.04.2018 року за клопотанням прокурора, заявленим в рамках кримінального провадження №0000064, відкритого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Таким чином, враховуючи наявне на теперішній час обтяження у вигляді арешту майна відповідача, накладеного в рамках кримінального провадження, суд приходить до висновку про відсутність на момент розгляду заяви позивача ризиків відчуження цього майна, про наявність яких останній посилався в обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову.

Крім того, суд враховує, що позивачем не надано доказів щодо вартості майна, на яке він просить накласти арешт, що перешкоджає можливості визначитись із співмірністю запропонованих позивачем заходів забезпечення позивачу із заявленими позовними вимогами.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що заява позивача не відповідає вимогам п.п.3,7 ч.1 ст.151 ЦПК України, а тому на підставі ч.9 ст.153 ЦПК України підлягає поверненню заявнику.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» позивачу слід повернути сплачений за подачу заяви судовий збір.

Керуючись п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», ст.ст.149,151,152,153,258-260 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути заявнику.

Повернути ОСОБА_1 (49000, м.Дніпро, вул.Радіо,20/10, РНОКПП НОМЕР_1) судовий збір в сумі 352 грн. 40 коп., перерахований згідно квитанції №0.0..1 від 21 червня 2018 року.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана учасниками справи до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.Ю.Казак