Справа № 471/279/18-ц
Провадження №2/471/194/18
Номер рядка звіту 19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2018 р.

Братський районний суд Миколаївської області

у складі:

головуючого судді Скарницької І.Б.,

за участю секретаря Данілова Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Братське цивільну справу № 471/279/18-ц за позовом ОСОБА_1 до Братської селищної ради Братського району Миколаївської області про визнання договору купівлі-продажу дійсним,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Братської селищної ради Братського району Миколаївської області про визнання договору купівлі-продажу дійсним.

В своєму позові позивач зазначає, що 16 серпня 2002 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу квартири № 14, по вул. Леніна, 96 в смт. Братське Братського району Миколаївської області, договір в цей же день було зареєстровано універсальною товарною біржею Ріко-Альянс в журналі реєстрації біржових угод за № 3-92. Зобов'язання по цьому договору позивачем було виконано в повному обсязі: сплатила відповідачу оговорену суму - 2500 грн., а він віддав їй документи на квартиру так ключі від неї. Право власності на вказаний будинок позивач зареєструвала в Вознесенському МБТІ, про що свідчить реєстраційний напис на правовстановлюючому документі № 1888 від 22.08.2002 року. В пункті 9 вищезазначеного договору купівлі-продажу вказано, що договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає, а це свідчить про те, що при купівлі-продажу будинку сторони не знали про необхідність нотаріального посвідчення такого договору. В даний час виникло питання щодо оформлення субсидії. Звернувшись у відповідні органи позивач дізналась, що вказаний договір купівлі-продажу, не оформлений нотаріально, не являється документом, який засвідчує право власності на будинок, Однак, нотаріально посвідчити договір в нотаріальній конторі позивач не має змоги можливості, оскільки відповідач на момент укладання договору був громадянином іншої держави, відомості щодо його місця знаходження встановити не вдалося.

Представник позивача до початку судового засідання звернувся із письмовою заявою, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив справу слухати без його участі.

Відповідач в судове засідання не зявився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав.

Дослідивши надані докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

16 серпня 2002 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу квартири № 14, по вул. Леніна, 96 в смт. Братське Братського району Миколаївської області, договір в цей же день було зареєстровано універсальною товарною біржею Ріко-Альянс в журналі реєстрації біржових угод за № 3-92 (а.с. 5).

Зобов'язання по договору позивачем було виконано в повному обсязі: він сплатив оговорену суму 2500 грн. за купівлю вказаного майна, а відповідач віддав всі документи на квартиру та ключі від неї.

Право власності на вказаний житловий будинок ОСОБА_1 зареєструвала в КП "Возенесенському МБТІ", реєстровий номер 1888, відповідно до реєстраційного напису від 22.08.2002 року (а.с. 6).

Цивільні відносини по даній справі виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України від 01 січня 2004 року, а саме договір купівлі-продажу будинку було укладено 27.04.2001 року, тому на дані правовідносини поширюється дія норм Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року.

Відповідно до ст. 224 ЦК Української РСР (в редакції 1963 р., який діяв на час укладення угоди), за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 227 ЦК Української РСР (в редакції 1963 р.) передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).

Зобовязання за договором купівлі-продажу житлового будинку сторонами були виконанні.

Проте, в порушення вищевказаних вимог оформлення обумовленого договору купівлі-продажу нерухомого майна в нотаріальному порядку не відбулося.

Згідно з ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР (в редакції 1963 р.), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Враховуючи вище викладене, зважаючи на те, що сторони за договором домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується договором купівлі-продажу № 3-92 від 16.08.2002 року, укладеним на товарній біржі "Ріко-Альянс"; технічним паспортом на будинок, реєстраційним написом, крім того, відбулося повне виконання договору, зазначене в даному конкретному випадку, виходячи з принципу розумності та справедливості, є підставою для визнання дійсним договору купівлі-продажу спірного будинку.

Судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 280, 259, 264, 265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Братської селищної ради Братського району Миколаївської області про визнання договору купівлі-продажу дійсним задовольнити повністю.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири № 14, що розташована за адресою: вулиця Миру (Леніна), 96, смт. Братське Братського району Миколаївської області, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, на суму 2500 гривень, та зареєстрований універсальною товарною біржею Ріко-Альянс 16 серпня 2002 року за №3-92.

Судові витрати залишити за позивачем.

На рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга в порядку, передбаченому ст. 354 ЦПК України.

СуддяОСОБА_3