233 № 233/1070/18
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2018 року м.Костянтинівка
Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі :
головуючої судді Бєлостоцької О.В.,
при секретарі Теліціній О.О.,
представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому зазначила, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом вона є власницею будинку № 100 по вул.13-ти розстріляних в м.Костянтинівка Донецької області. В зазначеному будинку з 2007 року з дозволу колишньої власниці ОСОБА_4 зареєстрований відповідач по справі, який більше чотирьох років за вказаною адресою не проживає, оскільки змінив місце проживання. Зважаючи на те, що ОСОБА_3 більше одного року без поважних причин не мешкає в будинку № 100 по вул.13-ти розстріляних в м.Костянтинівка Донецької області, позивач просить визнати його особою, що втратила право користування жилим приміщенням вказаного будинку.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Представник позивача пояснив, що відповідач по справі майже 5 років не мешкає за адресою реєстрації, оскільки з власної волі змінив місце проживання. Будь-яких перешкод у проживанні в будинку з боку позивачки відповідачу не чинилось. Жодної зацікавленості будинком протягом майже пяти років ОСОБА_3 не виявляв.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з*явився, про час і місце його проведення був належним чином повідомлений, причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280, 281 ЦПК України.
Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснили, що ОСОБА_3 в квітні 2014 року з власної волі перестав мешкати в будинку № 100 по вул.13-ти розстріляних в м.Костянтинівка, оскільки переїхав мешкати до батьків в Російську Федерацію. Будь-яких перешкод з боку ОСОБА_2, яка є тіткою відповідача, останньому не чинилось.
З*ясувавши позицію представника позивача по справі, допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судовим розглядом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є власницею будинку № 100 по вул.13-ти розстріляних в м.Костянтинівка на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 25 травня 2017 року (а.с.8-9).
Відповідач ОСОБА_3 з 13 жовтня 2007 року зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією будинкової книги за вказаною адресою (а.с.9-13).
Правовідносини, що виникли між сторонами по справі регулюються нормами Цивільного кодексу України та Житлового кодексу України.
Частиною 4 ст.9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Частиною 1 статті 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім*ї , інших осіб.
Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім*ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або закону. Приймаючи до уваги, що судом з досліджених доказів, зокрема, з пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 встановлено, що відповідач більше одного року без поважних причин з власної волі не проживає в належному позивачці на праві власності будинку, відсутні підстави вважати, що між сторонами по справі є будь-які домовленості щодо збереження права користування житлом, тому суд вважає за необхідне задовольнити позов і визнати відповідача ОСОБА_3 особою, що втратила право користування жилим приміщенням будинку, розташованого за адресою: Донецька область, м.Костянтинівка, вул.13-ти розстріляних, 100.
В силу ст.141 ЦПК України судові витрати у вигляді витрат по сплаті судового збору по справі слід віднести на відповідача по справі.
На підставі ст. ст. 9, 150 ЖК України, ст.ст. 383, 391, 405 ЦК України, керуючись ст. ст. 4,19,259,263, 264, 265, 280-282 ЦПК України,-
Визнати ОСОБА_3 особою, що втратила право користування жилим приміщенням будинку № 100 по вул.13-ти розстріляних в м.Костянтинівка Донецької області.
Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати, пов*язані із сплатою судового збору у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення по справі виготовлений 18 червня 2018 року.

Суддя