Справа № 369/9309/17
Провадження № 2/369/373/18
РІШЕННЯ

Іменем України

07.06.2018 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Дубас Т.В.,

при секретарі Яцевич В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Хоменко Тетяни Леонідівни, треті особи Панікар Валентина Миколаївна - державний нотаріус Києво-Святошинської державної нотаріальної контори Київської області, ОСОБА_5 що діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7, про визнання заповіту недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Хоменко Т.Л. складені заповіти заповідача ОСОБА_8 за №№ 1219, 1220, 1221 однією датою - дев'ятого листопада 2015 року стосовно нерухомого майна - житлового будинку під АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,25 га за тією ж адресою.

Згідно почасової інформації, зазначеної на заповітах, оформлення заповітів проведене з часовим інтервалом у 15 хвилин.

Нотаріус Хоменко Т.Л. зазначила у відповіді адвокатові за вих.. № 01-16/23 від 10.07. 2017 р. часовий інтервал у 05 хвилин по складенню заповітів.

Згідно паперових носіїв заповітів інтервал по часовому складенню заповітів складає 15 хвилин.

Заповіт № 1221 складений таким чином, що відміняє два попередніх заповіти, що порушує права ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та породжує юридичні наслідки, пов'язані з недійсністю правочину № 1221.

Із тексту заповіту № 1221 вбачається, що заповідач ОСОБА_6 змінив свою думку щодо двох попередніх заповітів і заповів майно, зазначене в них, ОСОБА_5.

Під час оформлення заповіту № 1221 ОСОБА_5 втручалася у волевиявлення заповідача ОСОБА_6, настоювала на заповіті їй всього майна, чим негативно впливала на волевиявлення заповідача, що призвело до того, що вплинуло на оформлювана заповітів - нотаріуса Хоменко Т.Л., а заповіт № 1221 суперечить двом попереднім заповітам №№ 1219 та 1220, та що сприяло збільшенню частки ОСОБА_5 у спадщині у вигляді всього спадкового нерухомого майна.

Нотаріус Хоменко Т.Л. під впливом ОСОБА_5 склала суперечливий заповіт № 1221, що не відповідає дійсним намірам та волевиявленню заповідача.

Складення спірного заповіту № 1221 від 09 листопада 2015 року відбувалося при наступних обставинах.

У робочому кабінеті нотаріуса Хоменко Т.Л. перебували всі учасники складення заповітів, а саме: заповідач ОСОБА_6, спадкоємці - ОСОБА_1, ОСОБА_5.

Нотаріус Хоменко Т.Л. запропонувала спадкодавцю ОСОБА_6 оголосити своє волевиявлення.

Спадкодавець оголосив своє волевиявлення наступним чином.

Земельну ділянку площею 0,0887 га заповів ОСОБА_2.

Кімнату площею 14, 7 м. кв. у житловому будинку під АДРЕСА_1 заповів ОСОБА_1.

Все інше нерухоме майно, за винятком вище вказаного, заповів ОСОБА_5.

Спочатку був складений заповіт на земельну ділянку під АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2.

Після нього був складений заповіт на кімнату площею 14, 7 м. кв. у житловому будинку під АДРЕСА_1 Києво-Святошинського району Київської області на користь ОСОБА_1.

Під час їх складення всі учасники перебували на місцях без виходу з кабінету нотаріуса, через безперервність складення заповітів.

Третім по рахунку мав почати складатися заповіт на користь ОСОБА_5

Нотаріус Хоменко Т.Л. зупинила складення заповіту та вийшла з кабінету.

Слідом за нею вибігла ОСОБА_5

Заповідач ОСОБА_6 нікуди не виходив, а тому не міг змінити своє волевиявлення.

Заповідач будь-яких заяв з приводу зміни свого волевиявлення не робив, у заповіті № 1221 відсутні будь-які записи чи застереження з цього приводу.

Дані обставини про кардинальну зміну заповіту заповідачем ОСОБА_6 нотаріусом заперечені та не зазначені у листі - відповіді нотаріуса № 01-16/23 від 10.07. 2017 року-на запит адвоката № 1955/26-06 від 26 червня 2017 року.

Через деякий час нотаріус Хоменко Т.Л. та ОСОБА_5 повернулися і складення заповіту на користь ОСОБА_5 продовжилося.

По закінченню процедури складення третього заповіту № 1221 від 09. 11. 2017 року, на користь ОСОБА_5 та отримання другого екземпляру заповітів, всі учасники складення заповітів, покинули нотаріальну контору.

Коли позивачі, подали заяви державному нотаріусу Києво-Святошинської державної нотаріальної контори Київської області Панікар Валентині Миколаївні, про видачу свідоцтв про право на спадщину на нерухоме майно, державним нотаріусом нас було повідомлено, що заповіт № 1221 на користь ОСОБА_5 відміняє заповіти №№ 1219 та 1220 і позивачам буде надана відмова у вчиненні нотаріальних дій.

Позивачі зрозуміли, що нотаріус Хоменко Т.Л. перебуває у зговорі з ОСОБА_5 та вчинила складення заповіту винятково на користь ОСОБА_5, що суперечить волевиявленню заповідача.

Обставини, оголошені державним нотаріусом Панікар В.М., є прямим доказом недійсності заповіту № 1221 на користь ОСОБА_5, який не відповідає вимогам закону про волевиявлення заповідача та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Нотаріусом Хоменко Т.Л. в телефонному режимі повідомлено, що вона допустила помилку, вважаючи, що заповідальне майно позивачів відносяться до іншого будинку.

Нотаріус Хоменко Т.Л. не виконала своїх прямих посадових обов'язків.

Тому позивачі просили визнати правочин № 1221-Заповіт ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 від 09 листопада 2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Хоменко Тетяною Леонідівною - недійсним - в частині заповідального майна на користь ОСОБА_1 - кімнати розміром 14, 7 кв. м., що знаходиться в будинку АДРЕСА_1, згідно Заповіту № 1220 від 09.11.2015 року.

Заповіт № 1221 на користь ОСОБА_5 неправомірно охвачує заповідальне майно згідно Заповіту 1220 від 09.11.2015 року на користь ОСОБА_1 в частині заповідального майна на користь ОСОБА_2 - земельної ділянки площею 0,0887 га АДРЕСА_1, згідно Заповіту № 1219 від 09.11.2015 року.

Заповіт № 1221 на користь ОСОБА_5 неправомірно охвачує заповідальне майно - земельну ділянку площею 0,0887 га, згідно Заповіту 1219 від 09.11.2015 року на користь ОСОБА_2.

Судові витрати просили покласти на відповідача.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 вимоги позову підтримали та просили їх задоволити в повному обсязі.

Відповідач приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Хоменко Т.Л. направила до суду письмовий відзив згідно якого просила в позові відмовити. В подальшому направила клопотання про розгляд справи у її відсутності.

Третя особа державний нотаріус Києво-Святошинської державної нотаріальної контори Київської області Панікар Валентина Миколаївна про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Третя особа ОСОБА_5 що діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7в судовому засіданні проти вимог позову заперечувала та просила в позові відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку що позовні вимоги не підлягають до задоволення виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 09 листопада 2015 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Хоменко Т.Л. було посвідчено заповіт ОСОБА_8 яким він заповів своїй дочці ОСОБА_2 земельну ділянку, кадастровий номер :01:007:5044, площею 0,0887 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Даний заповіт до підписання прочитаний у гол заповідачем ОСОБА_6 і васноруч ним підписаний у присутності нотаріуса о 12 годині 35 хвилин.

Нотаріусом було роз'яснено заповідачу зміст ст.ст. 1235, 1241, 1254, 1255, 1274, 1276, 1307 Цивільного кодексу України.

Заповіт зареєстровано в реєстрі за № 1219.

Також 09 листопада 2015 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Хоменко Т.Л. було посвідчено заповіт ОСОБА_8 яким він заповів своїй дочці ОСОБА_1 кімнату площею 14,7 кв.м., що знаходиться в житловому будинку під АДРЕСА_1

Даний заповіт до підписання прочитаний у гол заповідачем ОСОБА_6 і васноруч ним підписаний у присутності нотаріуса о 12 годині 50 хвилин.

Нотаріусом було роз'яснено заповідачу зміст ст.ст. 1235, 1241, 1254, 1255, 1274, 1276, 1307 Цивільного кодексу України.

Заповіт зареєстровано в реєстрі за № 1220.

Також 09 листопада 2015 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Хоменко Т.Л. було посвідчено заповіт ОСОБА_8 яким він заповів своїй дружині ОСОБА_5 житловий будинок рід АДРЕСА_1 та земельну ділянку кадастровий номер: НОМЕР_1

Даний заповіт до підписання прочитаний у гол заповідачем ОСОБА_6 і васноруч ним підписаний у присутності нотаріуса о 13 годині 05 хвилин.

Нотаріусом було роз'яснено заповідачу зміст ст.ст. 1235, 1241, 1254, 1255, 1274, 1276, 1307 Цивільного кодексу України.

Заповіт зареєстровано в реєстрі за № 1221.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_2

Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 539/2016 до майна померлого ОСОБА_6

Спадщину після померлого прийняли його доньки ОСОБА_1, ОСОБА_2 та його дружина ОСОБА_5 що діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ст. 1234 ЦК України, право на заповіт має фізична особа з повною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто.

Згідно з ч. 2 ст. 1234 ЦК України, право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Стаття 1236ЦК України визначає що заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Частиною 3 ст. 1247 ЦК України передбачено, що заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 1247 ЦК України, заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. За частиною 4 вказаної статті, заповіти посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів, відповідно до ч. 1 ст. 1248 ЦК України.

За правовою нормою ч. 2 ст. 1248 ЦК України, нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

Згідно ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним.

Заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним, що визначено частиною 1 ст. 1257 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 1257 ЦПК України, за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Відповідно до Глави 1 ч. 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, нотаріальні дії вчиняються у приміщенні державної нотаріальної контори, у державному нотаріальному архіві, приміщенні, яке є робочим місцем (конторою) приватного нотаріуса. В окремих випадках, коли фізична особа не може з'явитися в зазначене приміщення, а також коли того вимагають особливості посвідчуваного правочину, такі нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаними приміщеннями, але в межах нотаріального округу.

Відповідно до зазначеного Порядку, нотаріус посвідчує заповіти фізичних осіб з повною цивільною дієздатністю, у тому числі подружжя, які складені відповідно до вимог статей 1233-1257 Цивільного кодексу України та особисто подані нотаріусу.

Посвідчення заповіту через представників не допускається.

У заповіті зазначаються місце і час складення заповіту, дата та місце народження заповідача.

Заповіт особисто підписує заповідач.

При посвідченні заповіту від заповідача не вимагається подання доказів, які підтверджують його право на майно, що заповідається.

Нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів.

Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів .

У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним, про що зазначається перед його підписом.

Якщо заповідач унаслідок фізичної вади, хвороби або з будь-яких інших причин не може власноручно підписати заповіт, за дорученням заповідача він може бути підписаний іншою фізичною особою.

Фізична особа, на користь якої заповідається майно, не вправі підписувати заповіт за заповідача.

Нотаріус при посвідченні заповіту зобов'язаний роз'яснити заповідачу зміст статті 1241 Цивільного кодексу України про право на обов'язкову частку у спадщині та зміст статті 1307 Цивільного кодексу України щодо нікчемності заповіту на майно, яке є предметом спадкового договору.

Судом встановлено, що заповіт має бути складений так, щоб розпорядження заповідача не викликало незрозумілостей чи суперечок після відкриття спадщини.

Встановлено, що при посвідченні спірного заповіту приватним нотаріусом було додержано всіх норм та умов законодавства про нотаріат, а саме: перевірено дієздатність заповідача, з'ясовано волевиявлення та складено заповіт з її слів, з роз'ясненням трактування відповідних статтей ЦК України.

Заповідач власноручно підписав заповіт у нотаріуса та прочитав його у голос, про що і зазначено в самому заповіті.

Зважаючи на те, що юридичних підстав для відмови у вчиненні нотаріальної дії у відповідача не було - 09 листопада 2015 року нотаріусом було посвідчено заповіт ОСОБА_8, що зареєстровано в реєстрі за № 1221.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заповіт був посвідчений відповідно до ст. 1248 ЦК України та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, згідно яких заповіт має бути складений у письмовій формі, із зазначенням місця і часу складання заповіту та підписаний особисто заповідачем та прочитаний вголос.

Посвідчуючи даний заповіт від 09.11.2015 року, нотаріус діяла відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до абз.2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочин, якщо у книзі шостій ЦК немає відповідного правила.

Відповідно до п.16 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, статтею 1257 ЦК визначено підстави нікчемності заповіту та визнання його недійсним, які не виключають застосування загальних норм параграфа 2 глави 16 ЦК відповідно до встановлених судом обставин, якщо вони узгоджуються з правовими підставами на наслідками нікчемності або недійсності заповіту, зазначеними у ст.1257 ЦК.

Згідно п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» при вирішенні спорів про визнання недійсним правочину, вчиненого особою під впливом насильства (стаття 231 ЦК), судам необхідно враховувати, що насильство має виражатися в незаконних, однак не обов'язково злочинних діях. Насильницькі дії можуть вчинятись як стороною правочину, так і іншою особою - як щодо іншої сторони правочину, так і щодо членів її сім'ї, родичів тощо або їх майна.

У матеріалах справи відсутні докази вчинення фізичного та психічного насильства по відношенню до ОСОБА_6 під час складення нею заповіту. Обставини на які посилаються позивачі що відповідний заповіт був посвідчений нотаріусом через 15 хвилин після посвідчення попереднього заповіту не є підставою для визнання його недійсним.

Таким чином, оцінюючи зібрані у справі докази у їх сукупності у межах позовних вимог, суд вважає, що позивачі не довели, що у ОСОБА_6 було відсутнє вільне волевиявлення, а також не встановлено, що при складанні заповіту були порушені вимоги діючого законодавства.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необхідність відмови у позовних вимогах.

Керуючись Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, ст.ст. 202, 203, 215, 231, 1224, 1233, 1248, 1253, 1257 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 13, 76, 81, 82, 141, 223, 258, 263, 264, 265, ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1, ОСОБА_2 до приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Хоменко Тетяни Леонідівни, треті особи Панікар Валентина Миколаївна - державний нотаріус Києво-Святошинської державної нотаріальної контори Київської області, ОСОБА_5 що діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7, про визнання заповіту недійсним - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 18 червня 2018 року.

Суддя: Дубас Т.В.