Романівський районний суд Житомирської області
26 червня 2018 року смт.Романів
Романівський районний суд Житомирської області в складі судді Бабича С.В., з участю секретаря судового засідання Строган Л.В., при розгляді у порядку спрощеного позовного провадження цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на неповнолітню дитину,-
В червні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2, в якому просить суд стягнути з останнього неустойку (пеню) за ІНФОРМАЦІЯ_1 за період часу з липня 2015 року по травень 2018 року в сумі 7650,95 грн, посилаючись на те, що відповідач з власної вини не виконує своїх аліментних зобов"язань.
Визначаючи розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2, позивач врахувала правову позицію, висловлену Верховним Судом України при розгляді справи № 6-2022цс15 та розрахувала дану суму за наступною формулою: (НА СА) х 1% х КД, (де НА сума нарахованих за конкретний місяць аліментів, СА сума сплачених відповідачем аліментів за цей же місяць, КД кількість днів у конкретному місяці, за який мало місце прострочення).
На даний час для обчислення розміру пені, на підставі статті 196 СК України (далі - СК України), застосовуються різні правові висновки, що містяться в постановах Верховного Суду України. Причому Верховний Суд України впродовж незначного проміжку часу неодноразово змінював свій підхід щодо способу обчислення пені на підставі статті 196 СК України.
Неодноразова зміна підходу і неможливість, по суті, встановити, які висновки Верховного Суду України, щодо способу обчислення пені, слід застосовувати, свідчить про відсутність доступного і розумно передбачуваного судового тлумачення порядку застосування статті 196 СК України, що призводить до неврахування інтересів, або ж платника, або ж одержувача аліментів.
З метою усунення невизначеності щодо підходу обчислення пені в судовій практиці та відступлення від попередніх висновків щодо застосування даної норми права у подібних правовідносинах, викладених у раніше ухвалених рішеннях Верховного Суду України, згідно ухвали Верховного Суду від 23 січня 2018 року цивільну справу № 572/1762/15-ц вирішено передати на розгляд ОСОБА_3 Верховного Суду.
Пунктом 10 частини першої статті 252 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, ОСОБА_3 Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.
Відповідно до пункту 10 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини цього Кодексу до закінчення перегляду в касаційному порядку.
Враховуючи, подібність правовідносин у даній цивільній справі та справі № 572/1762/15-ц, що передана на розгляд ОСОБА_3 Верховного Суду, суд керуючись статтями 252,253 ЦПК України, -
Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на неповнолітню дитину зупинити до до закінчення перегляду в касаційному порядку ОСОБА_3 Палатою Верховного Суду справи № 572/1762/15-ц.
Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції в пятнадцятиденний строк з дня її постановлення.
Суддя С.В. Бабич