№ 243/9993/17
Справа № 2/243/314/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2018 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючий суддя Пронін С.Г.

при секретарі Жильцові Р.Д.

за участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції в залі суду м. Слов'янська цивільну справу за позовом ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_2, про застосування наслідків недійсності правочину,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Порше Лізинг Україна» звернулося до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 11 лютого 2014 року між позивачем та ОСОБА_2 був укладений договір фінансового лізингу № 00009516, відповідно до якого позивач передав відповідачу у користування транспортний засіб типу SEAT ALTEA XL 1,6 TDI шасі № VSSZZZ5PZDR021828, двигун № НОМЕР_1, рік виробництва 2013, строком на 60 місяців. Відповідач зобовязався прийняти вказаний автомобіль і сплатити суму коштів за договором, шляхом здійснення платежів відповідно до договору та згідно з графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів, що становить невідємну частину договору на загальну суму, що становить еквівалент у гривні 23571,59 доларів США, не враховуючи авансового платежу на суму, що становить еквівалент у гривні 3535,74 доларів США. Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 11 травня 2017 року рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 13 лютого 2017 року скасовано, в задоволенні позову ТОВ «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_2, про стягнення заборгованості та збитків за договором фінансового лізингу відмовлено. Позовні вимоги ОСОБА_2 до ТОВ «Порше Лізинг Україна», про встановлення договору нікчемним та застосування наслідків нікчемного правочину задоволено частково, встановлено нікчемність правочину - договору про фінансовий лізинг №00009516 від 11 лютого 2014 року, укладений між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ОСОБА_2, застосовано наслідки нікчемного правочину та стягнуто з ТОВ «Порше Лізинг Україна» на користь ОСОБА_2 авансовий платіж в розмірі 41366,58 грн., та судовий збір в розмірі 826,80 грн., а також стягнуто з ТОВ «Порше Лізинг Україна» в дохід держави судовий збір у розмірі 275,60 грн. Відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Так, на момент укладення вказаного договору про фінансовий лізинг вартість транспортного засобу типу SEAT ALTEA XL 1,6 TDI шасі № VSSZZZ5PZDR021828, двигун № НОМЕР_1, рік виробництва 2013 становила еквівалент у 23571,59 доларів США. ОСОБА_2 користувався вказаним автомобілем з лютого 2014 року по 18 липня 2016 року. За даний період вартість транспортного засобу значно знизилася у звязку з його експлуатацією відповідачем. Згідно звіту про оцінку зазначеного транспортного засобу від 01 серпня 2016 року ринкова вартість автомобіля SEAT ALTEA XL 1,6 TDI 2013 року виробництва становить 403790,00 грн., що є еквівалентом 16277,59 доларів США, по курсу НБУ станом на 01 серпня 2016 року становить 24,8065 грн. Таким чином, за період користування відповідачем автомобілем, його вартість зменшилася, а саме 23571,59-16277,59=7294,00 доларів США, що становить еквівалент в розмірі 189811,76 грн., за курсом НБУ 26,023 грн. станом на 03 липня 2017 року. А отже, для того, щоб повернути позивача до первісного стану відповідач повинен відшкодувати вартість майна у розмірі 189811,76 грн., що

станом на момент відшкодування становить еквівалент 7294,00 доларів США. Тому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача кошти у розмірі 189811,76 грн. та судові витрати.

Представник позивача ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» ОСОБА_1, який діє на підставі довіреності у судовому засіданні позовні вимоги підтримав просив їх задовольнити, надав аналогічні пояснення викладені у позові.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав суду відзив на позов в якому зазначив, що рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 13 лютого 2017 року позовні вимоги ТОВ «Порше Лізинг Україна» були задоволені частково, з нього було стягнуто заборгованість за договором фінансового лізингу №00009516 від 11.02.2014 року, а саме: основну суму заборгованості у розмірі 171018,67 гривень, плату за фактичне користування обєктом лізингу 120279,69 грн., збитки у розмірі 225 158,01 грн., а також судові витрати у розмірі 8517,24 грн., а всього 524973,61 грн. В задоволені його зустрічних позовних вимог до ТОВ «Порше Лізинг Україна», про визнання договору нікчемним та застосування наслідків нікчемного правочину відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 11 травня 2017 року за його апеляційної скаргою, рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 13 лютого 2017 року скасовано, в задоволенні позову ТОВ «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_2, про стягнення заборгованості та збитків за договором фінансового лізингу відмовлено. А його позовні вимоги до ТОВ «Порше Лізинг Україна», про встановлення договору нікчемним та застосування наслідків нікчемного правочину задоволено частково, встановлено нікчемність правочину - договору про фінансовий лізинг №00009516 від 11 лютого 2014 року, укладений між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ОСОБА_2, застосовано наслідки нікчемного правочину та стягнуто з ТОВ «Порше Лізинг Україна» на користь ОСОБА_2 авансовий платіж в розмірі 41366,58 грн., та судовий збір в розмірі 826,80 грн., а також стягнуто з ТОВ «Порше Лізинг Україна» в дохід держави судовий збір в розмірі 275,60 грн. Ухвалою вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 листопада 2017 року рішення Апеляційного суду Донецької області від 11 травня 2017 року залишено без змін. На сьогодні зазначене рішення суду вже виконано, та на його користь стягнуто кошти з ТОВ «Порше Лізинг Україна». Зважаючи на те, що рішення Апеляційного суду Донецької області від 11 травня 2017 року набрало законної сили, а тому вважає, що провадження по вказаному спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав має бути закритим. 18 липня 2016 року він повернув ТОВ «Порше Лізинг Україна» транспортний засіб типу SEAT ALTEA XL 1,6 TDI шасі № VSSZZZ5PZDR021828, двигун № НОМЕР_1, рік виробництва 2013. Таким чином, оскільки в судовому порядку вже застосовано наслідки нікчемного правочину, а тому просить суд відмовити в задоволенні даного позову.

Представник відповідача ОСОБА_3, що діє на підставі довіреності в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, надала суду пояснення аналогічні викладені і у відзиві.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов ТОВ «Порше Лізинг Україна» підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так у ході судового засідання з достовірністю було встановлено, що:

11 лютого 2014 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ОСОБА_2 був укладений договір фінансового лізингу № 00009516, відповідно до якого позивач передав відповідачу у користування транспортний засіб типу SEAT ALTEA XL 1,6 TDI шасі № VSSZZZ5PZDR021828, двигун № НОМЕР_1, рік виробництва 2013, строком на 60 місяців. Відповідач зобовязався прийняти вказаний автомобіль і сплатити суму коштів за договором, шляхом здійснення платежів відповідно до договору та згідно з графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів, що становить невідємну частину договору на загальну суму, що становить еквівалент у гривні 23571,59 доларів США, не враховуючи авансового платежу на суму, що становить еквівалент у гривні 3535,74 доларів США.

Так, на момент укладення вказаного договору про фінансовий лізинг вартість транспортного засобу типу SEAT ALTEA XL 1,6 TDI шасі № VSSZZZ5PZDR021828, двигун № НОМЕР_1, рік виробництва 2013 становила еквівалент у 23571,59 доларів США.

Відповідач ОСОБА_2 користувався вказаним автомобілем з лютого 2014 року по 18 липня 2016 року. За даний період вартість транспортного засобу значно знизилася у звязку з його експлуатацією відповідачем.

Згідно звіту № 189 про оцінку зазначеного транспортного засобу від 01 серпня 2016 року ринкова вартість автомобіля SEAT ALTEA XL 1,6 TDI 2013 року виробництва становить 403790,00 грн., що є еквівалентом 16277,59 доларів США, по курсу НБУ станом на 01 серпня 2016 року становить 24,8065 грн.

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 13 лютого 2017 року позовні вимоги ТОВ «Порше Лізинг Україна» були задоволені частково, з ОСОБА_2 було стягнуто заборгованість за договором фінансового лізингу №00009516 від 11.02.2014 року, а саме: основну суму заборгованості у розмірі 171018,67 гривень, плату за фактичне користування обєктом лізингу 120279,69 грн., збитки у розмірі 225158,01 грн., а також судові витрати у розмірі 8517,24 грн., а всього 524973,61 грн. В задоволені зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ТОВ «Порше Лізинг Україна», про визнання договору нікчемним та застосування наслідків нікчемного правочину відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 11 травня 2017 року рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 13 лютого 2017 року скасовано, в задоволенні позову ТОВ «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_2, про стягнення заборгованості та збитків за договором фінансового лізингу відмовлено. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ТОВ «Порше Лізинг Україна», про встановлення договору нікчемним та застосування наслідків нікчемного правочину задоволено частково, встановлено нікчемність правочину - договору про фінансовий лізинг №00009516 від 11 лютого 2014 року, укладений між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ОСОБА_2, застосовано наслідки нікчемного правочину та стягнуто з ТОВ «Порше Лізинг Україна» на користь ОСОБА_2 авансовий платіж в розмірі 41366,58 грн., та судовий збір в розмірі 826,80 грн., а також стягнуто з ТОВ «Порше Лізинг Україна» в дохід держави судовий збір в розмірі 275,60 грн.

Ухвалою вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 листопада 2017 року рішення Апеляційного суду Донецької області від 11 травня 2017 року залишено без змін.

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного:

Статтею 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Законом України «Про фінансовий лізинг» встановлено, що фінансовий лізинг як вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу Лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених Лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до ч.1 ст. 806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України, у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Таким чином вищевказаною статтею встановлено правові наслідки недійсності правочину, відповідно до якої, саме кожна сторона зобовязана повернути в натурі все, що вона одержала.

Так, в п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що за змістом статті 216 ЦК та виходячи із загальних засад цивільного законодавства суд може застосувати з власної ініціативи реституцію як наслідок недійсності оспорюваного правочину.

Виходячи з викладеного, та враховуючи, що рішенням Апеляційного суду Донецької області від 11 травня 2017 року, яке залишено без змін Ухвалою вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 листопада 2017 встановлено нікчемність вказаного правочину - договору про фінансовий лізинг №00009516 від 11 лютого 2014 року, укладений між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ОСОБА_2, застосовано наслідки нікчемного правочину та

стягнуто з ТОВ «Порше Лізинг Україна» на користь ОСОБА_2 авансовий платіж в розмірі 41366,58 грн., та судовий збір в розмірі 826,80 грн., а також стягнуто з ТОВ «Порше Лізинг Україна» в дохід держави судовий збір в розмірі 275,60 грн. А також те, що ОСОБА_2 користувався вказаним автомобілем з лютого 2014 року по 18 липня 2016 року, та за даний період вартість транспортного засобу значно знизилася у звязку з його експлуатацією відповідачем, а тому суд приходить до висновку, що для того, щоб повернути позивача до первісного стану відповідач повинен відшкодувати вартість майна, що відповідно до звіту про оцінку зазначеного транспортного засобу, що сторонами не оспорювалось становить 189811,76 грн.

Щодо вимог ТОВ «Порше Лізинг Україна» в частині стягнення з відповідача на його користь витрат на сплату судового збору у сумі 2560,00 гривень, то суд виходить з приписів ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, з яких слідує, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

У зв'язку з викладеним суд вважає, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження у ході судового засідання і підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 216, 626-627, 806 ЦК України, Законом України «Про фінансовий лізинг», Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», ст. ст. 12, 13, 141, 259, 263-268, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_2, який мешкає за адресою: Донецька область, Словянський район, с. Хрестище, пров. Гагаріна, буд. 4 на користь ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна», що розташоване за адресою: 02152, м. Київ, проспект Павла Тичини, буд. 1В, п/р 1000, філія «КІБ» ПАТ «Креді ОСОБА_5», м. Київ, МФО 300379, ідентифікаційний код 35571472, грошові кошти у розмірі 189 811 (сто вісімдесят девять тисяч вісімсот одинадцять) гривень 76 копійок та судовий збір у розмірі 2847 (дві тисячі вісімсот сорок сім) гривень 18 копійок, а всього 192658 (сто девяносто дві тисячі шістсот пятдесят вісім) гривень 94 копійок.

Рішення може бути оскаржене в судову палату по цивільних справах Апеляційного суду Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_6