336/2574/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Запоріжжя 21 червня 2018 року
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Зарютіна П.В.
за участю секретаря Чернишової І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -
Позивач звернулася до суду з вищезгаданим позовом.
В позові вказує, що 16.02.2017 року між нею та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до якого позивач передала відповідачу в якості позики грошові кошти у сумі 1500 доларів США, на підтвердження цього відповідач передав позивачу розписку від 16.02.2017 року.
Згідно до домовленості відповідач зобовязався повернути отримані кошти в строк до 16.02.2018 року включно.
В порушення умов укладеного між сторонами договору позики відповідач борг не повернув, станом на 16.05.2018 року загальна сума боргу складає 47 241, 90 гривень, з яких 1500 доларів США, що еквівалентно 39 297 гривень, згідно курсу НБУ на момент подачі позову до суду - сума основного боргу, 100 доларів США (2619,80 гривень) х 3 місяці = 7859,40 гривень проценти від простроченої суми боргу.
На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти за договором позики у загальному розмірі 47 241,90 грн. та судовий збір.
Вищевказана справа була призначена до судового розгляду, проте у судове засідання сторони не явилися.
Через ненадання відповідачем, який не має статусу підприємця, інформації щодо його адреси відповідна судова повістка була йому надіслана за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Крім того, відповідач викликався до суду через відповідне оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.
При цьому відповідач про причини своєї неявки не повідомив, а сторона позивача не висловила згоди на вирішення справи у порядку заочного розгляду, тому суд розглянув вищевказану справу у порядку загального позовного провадження.
У порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Всебічно зясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.
Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Судом встановлено, що 16.02.2017 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до якого позивач передав відповідачу в якості позики грошові кошти у розмірі 1500 доларів США, на підтвердження цього відповідач передав позивачу розписку від 16.02.2017 року.
Згідно до домовленості відповідач зобовязався повернути отримані кошти в строк до 16.02.2018 року.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
За поясненнями позивача, відповідач не виконав свого зобовязання та не повернув їй позику.
Повернення суми позики має бути підтверджене письмово, проте суду не було надано жодних доказів того, що відповідач вчинив дії, що могли б свідчити про виконання ним своїх зобовязань за договором позики.
Згідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
За користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.
Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (ст. 536 ЦК України).
Як вбачається, внаслідок невиконання відповідачем взятих на себе зобовязань, станом на 16.05.2018 року виникла заборгованість у загальному розмірі 47 241, 90 гривень, з яких 1500 доларів США, що еквівалентно 39 297 гривень, згідно курсу НБУ на момент подачі позову до суду - сума основного боргу, 100 доларів США (2619,80 гривень) х 3 місяці = 7859,40 гривень проценти від простроченої суми боргу, згідно досягнутої угоди за договором позики.
Суд також вважає за необхідне стягнути відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача судові витрати у справі через задоволення позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 530, 625, 1046, 1048, 1049 ЦК України, ст.ст. 1-4, 5, 12, 13, 76-81 89, 258, 263-265 ЦПК України, суд, -
Задовольнити позов ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1; номер облікової картки платника податків: 344001927) до ОСОБА_2 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2; номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1) про стягнення суми заборгованості за договором позики.
Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2; номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1; номер облікової картки платника податків: 344001927) заборгованість за договором позики від 16.02.2017 року у загальному розмірі 47 241,90 гривень та судовий збір у розмірі 704,80 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження : якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частину другій статті 358 ЦПК України.

Суддя П.В. Зарютін