Справа № 744/272/18 Провадження № 22-ц/795/551/2018 Головуючий у I інстанції - Смага С. В. Доповідач - Губар В. С.
Категорія - цивільна
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого судді - Губар В.С.,

суддів - Вінгаль В.М., Кузюри Л.В.

із секретарем судового засідання - Шапко В.М.

Скаржник - ОСОБА_2

Суб'єкт оскарження - головний державний виконавець Деснянського відділу Державної виконавчої служби м. Чернігова Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Дяченко Алла Миколаївна

Стягувач - ОСОБА_4

розглянувши апеляційну скаргу головного державного виконавця Деснянського відділу Державної виконавчої служби м. Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Дяченко Алли Миколаївни на ухвалу Семенівського районного суду Чернігівської області від 14 березня 2018 року, суддя Смага С.В.; місце ухвалення і дата складання повного тексту: 14 березня 2018 року, м. Семенівка Чернігівської області

В С Т А Н О В И В :

У березні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить визнати неправомірною та скасувати постанову від 20 лютого 2018 року (виконавче провадження № 35119150) головного державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби міста Чернігова Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Дяченко Алли Миколаївни про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у праві керування транспортними засобами.

В обґрунтування вимог скарги ОСОБА_2 посилається на те, що 12 жовтня 2012 року Семенівським районним судом Чернігівської області був виданий судовий наказ № 2519/795/2012 про стягнення з нього на користь ОСОБА_4 1/4 частини від отримуваних доходів та який знаходився на примусовому виконанні у Деснянському відділі державної виконавчої служби міста Чернігова Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області (виконавче провадження № 35119150).

Як зазначає скаржник, постановою від 20 лютого 2018 року (виконавче провадження № 35119150) головного державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби міста Чернігова Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Дяченко А.М. йому встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

ОСОБА_2 посилається на те, що за професією він є водієм автотранспортних засобів, інших спеціальностей не має; саме за цією професією він працював і вона є для нього основним законним джерелом засобів для існування, оскільки іншою фізичною працею скаржник займатися не може через відповідний стан свого здоров'я.

ОСОБА_2 вважає, що державним виконавцем при винесенні постанови від 20 лютого 2018 року (про тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами) не було з'ясовано тієї обставини, що встановлення такого обмеження може позбавити його єдиного джерела засобів до існування та не врахував, що у нього є сім'я, неповнолітня дитина, ІНФОРМАЦІЯ_2, яку також потрібно утримувати, а також створені перепони для виконання судового наказу № 2519/795/2012 від 12 жовтня 2012 року по сплаті аліментів.

На думку скаржника, винесена постанова державного виконавця порушує його конституційне право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується (стаття 43 Конституції України). Це право також передбачено статтею 6 Міжнародного пакту про економічні, соціальні та культурні права (прийнятий 16 грудня 1966 року Генеральною Асамблеєю ООН); статтею 1 Європейської соціальної хартії від 03 травня 1966 року; статтею 23 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року.

Ухвалою Семенівського районного суду Чернігівської області від 14 березня 2018 року скарга ОСОБА_2 задоволена.

Визнано неправомірною та скасовано постанову головного державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Дяченко А.М. від 20 лютого 2018 року у виконавчому провадженні № 35119150 про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у праві керування транспортними засобами.

В апеляційній скарзі головний державний виконавець Деснянського відділу Державної виконавчої служби м. Чернігів Дяченко А.М. просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що твердження ОСОБА_2 про позбавлення його законного джерела засобів до існування та створення перешкод для виконання судового рішення про стягнення аліментів не відповідають дійсності, оскільки згідно копії трудової книжки боржника остання відмітка про роботу від 07.10.2014 року, а тому апелянт вважає, що починаючи з 2014 року і по теперішній час боржник не був працевлаштований для виконання рішення суду і сплати аліментів.

Тому вважає, що оскільки боржником аліменти не сплачуються, заборгованість станом на 22 березня 2018 року складає 50057 грн. 28 коп., постанови винесені державним виконавцем відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів».

ОСОБА_2 та ОСОБА_4 відзиви на апеляційну скаргу у встановлений строк не подавались.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_2, суд першої інстанції, посилаючись на положення п. 1 ч. 10. ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» та ч. ч ст. 19 Конституції України, виходив з того, що професія водія є для заявника (боржника) основним законним джерелом засобів для існування і встановлення заявнику (боржнику) тимчасового обмеження у праві керувати транспортними засобами позбавляє його єдиного джерела заробітку, у зв'язку з чим таке обмеження до боржника не може бути застосовано.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується апеляційний суд.

Перевіряючи аргументи скарги, апеляційним судом встановлено, що Семенівським районним судом Чернігівської області виданий судовий наказ від 13 серпня 2012 року про стягнення з боржника ОСОБА_2 на користь стягувача ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку боржника, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 09 серпня 2012 року і до повноліття дитини, тобто до 11 червня 2023 року (а.с. 67).

Встановлено, що зазначений судовий наказ знаходиться на примусовому виконанні у Деснянському відділі державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області.

Як убачається з матеріалів справи, згідно розрахунку заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів станом на 06 березня 2018 року складає 49468 грн. 51 коп.

20 лютого 2018 року головним державним виконавцем Деснянського відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Дяченко Аллою Миколаївною при примусовому виконанні судового наказу винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер виконавчого провадження: 35115150, РНОКПП НОМЕР_1, у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі по АСВП № 35119150 згідно судового наказу № 2519/795/2012, виданого 12.10.2012 року (а.с. 5).

06 лютого 2018 р. набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів», яким внесено зміни до ряду законодавчих актів, в тому числі Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови:

1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Частиною 10 статті ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі:

1) якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування;

2) використання боржником транспортного засобу у зв'язку з інвалідністю чи перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю I, II групи, визнаної в установленому порядку, або дитини з інвалідністю;

3) проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції;

4) розстрочення або відстрочення сплати заборгованості за аліментами у порядку, встановленому законом.

Таким чином, у разі незгоди боржника із застосованим до нього тимчасовим обмеженням у праві керувати транспортними засобами, він має довести в суді наявність хоча б однієї з вищенаведених підстав.

Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Перевіряючи аргументи скарги, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_2 має професію водія автотранспортних засобів, працював за цією професією з 17.10.2002 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією трудової книжки (а. с. 6-10).

З військового квитка ОСОБА_2 убачається, що скаржник здобув лише середню освіту і основною цивільною спеціальністю є водій категорії «А», «С» (а. с. 11).

В судовому засіданні апеляційного суду, ОСОБА_2 пояснив, що професія водія є його основним законним джерелом засобів для існування, а іншою фізичною працею він займатись не може через стан здоров'я. А також зазначив, що у нього є інша сім'я та неповнолітня дитина, ІНФОРМАЦІЯ_2, яку необхідно утримувати.

Окрім того, в судовому засіданні ОСОБА_2 наданий договір цивільно-правового характеру від 11 травня 2018 року, укладений між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_6, щодо надання послуг з перевезення та акт прийому наданих послуг до цивільно-правового договору, що, на переконання апеляційного суду, підтверджує факт того, що боржник ОСОБА_2 продовжує працювати водієм.

Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що професія водія є для заявника (боржника) основним законним джерелом засобів для існування і встановлення заявнику (боржнику) тимчасового обмеження у праві керувати транспортними засобами позбавляє його такого джерела засобів для існування, у зв'язку з чим не може бути до нього застосовано.

Відтак, враховуючи відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, якими державний виконавець керувався при винесенні оскаржуваної постанови, судом першої інстанції правильно скасована постанова державного виконавця про тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги і зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про те, що судом допущено порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, підстави для скасування ухвали Семенівського районного суду Чернігівської області від 14 березня 2018 року - відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу головного державного виконавця Деснянського відділу Державної виконавчої служби м. Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Дяченко Алли Миколаївни залишити без задоволення.

Ухвалу Семенівського районного суду Чернігівської області від 14 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:Судді:

Повний текст постанови складено 04 червня 2018 року.