Справа № 372/1157/16-ц Головуючий у І інстанції Потабенко Л. В.
Провадження № 22-ц/780/2470/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 4 13.06.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 червня 2018 року Апеляційний суд Київської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Приходька К.П.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря: Дрозд Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 04 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про виділ в натурі частини житлового будинку, та визнання права власності на землю,-

встановила:

у квітні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до Обухівського районного суду Київської області з вищезазначеним позовом, мотивуючи його тим, що вона є власником 11/18 частин житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Трипілля, вул. Наддніпрянська, буд. 27.

Інші 7/18 частин нерухомого майна належить відповідачу ОСОБА_2

Відносини позивача з відповідачем склалися недоброзичливі, між ними виникають спори про порядок користування і володіння будинком, господарськими будівлями та спорудами, угоди про спосіб виділення в натурі часток із загального майна досягнуто не було, тому позивач з врахуванням того, що має намір проживати в даному будинку звернулася до суду з даним позовом.

З урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просила суд виділити в натурі їй у власність 11/18 частин житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: Київська область, Обухівський район, село Трипілля, вулиця Наддніпрянська, будинок № 27, а саме наступні приміщення житлового будинку: літ. «а», № приміщення 1-1 «коридор», пл. 10,30 кв.м.; літ. «а», № приміщення 1-2 «ванна», пл. 6,10 кв.м.; літ. «а», № приміщення 1-3 «кладова», пл. 1,6 кв.м.; літ. «а», № приміщення 1-4 «туалет», пл. 1,20 кв.м.; літ. «а1», № приміщення 1-І «веранда», пл. 9,50 кв.м.; літ. «а1», № приміщення 1-ІІ «веранда», пл. 10,50 кв.м.; літ. «А», № приміщення 1-5 «кухня», пл. 9,10 кв.м.; літ. «А», № приміщення 1-9 «житлова», пл. 10,50 кв.м.; літ. «А», № приміщення 1-10 «коридор», пл. 10,30 кв.м.;

Виділити в натурі ОСОБА_3 у власність наступні господарські будівлі і споруди: літ. «Б» - «гараж»; літ. «В» - «літня кухня», літ. «В під» - «погріб під частиною будівлі», №2 - «1/2 Ворота», №3 - «1/3 Огорожа»;

Визнати за ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку площею 0,0284 га (284 м2), лінія розмежування проходить: з точки 8, що знаходиться в лівому куті передньої межі ділянки по лівій межі через точку 9 на відстань 26,59 м до точки 10; з точки 10 вправо по лінії паралельній задньому фасаду гаража, літ. Б на відстані 1 м. від нього на відстань 12,6 м. до точки 11; з точки 11 перпендикулярно вправо на 6,94 м. на відстані 1 м. від правого фасаду літньої кухні, літ. В до точки 12; з точки 12 перпендикулярно вліво по лінії на відстані 1 м. від заднього фасаду прибудови, літ. а на відстань 12,85 м. до точки 13; з точки 13 перпендикулярно вправо по лінії на відстані 1 м. від правого фасаду житлового будинку, літ. А на відстань 7,28 м. до точки 14; з точки 14 перпендикулярно вправо по лінії на відстані 1 м. від правого фасаду прибудови, літ. а на відстань 2,57 до точки 15; з точки 15 вліво на відстані 1 м. від правого фасаду житлового будинку, літ. А на відстань 1,12 м. до точки 16; з точки 16 вправо на відстань 1 м. до початку лінії поділу і по лінії поділу житлового будинку, літ. А і прямо на 1 м. до точки 17; з точки 17 перпендикулярно вправо на відстані 1 м. по лінії паралельній лівому фасаду житлового будинку, літ. А на відстань 7,78 м. до точки 18; з точки 18 перпендикулярно вліво на відстані 1,5 м. по лінії паралельній передньому фасаду гаража, літ Б на відстань 4,85 м. до точки 19; з точки 19 вліво під кутом 45° на відстань 4,57 м. до точки 20; з точки 20 вліво під кутом 45° на відстані 3,5 м. по лінії паралельній лівій межі на відстань 15,63 м. до точки 21; з точки 21 вправо по передній межі на відстань 3,55 м. до вихідної точки 8, яка є частиною земельної ділянки площею 0,0796 га, що на праві власності належить ОСОБА_2, розташованої по вул. Наддніпрянська, 27 у с. Трипілля Обухівського району, Київської області, кадастровий номер :01:028:0055, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 31; номер запису про право власності: 15378554; дата, час державної реєстрації 07.07.2016 18:49:24;

Припинити право власності ОСОБА_2 на дану земельну ділянку.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 04 квітня 2018 року позов задоволено частково.

Виділено в натурі у власність ОСОБА_3 11/18 частин житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Трипілля, вул. Наддніпрянська, 27, а саме наступні приміщення житлового будинку: літ. «а», № приміщення 1-1 «коридор», пл. 10,30 кв.м.; літ. «а», № приміщення 1-2 «ванна», пл. 6,10 кв.м.; літ. «а», № приміщення 1-3 «кладова», пл. 1,6 кв.м.; літ. «а», № приміщення 1-4 «туалет», пл. 1,20 кв.м.; літ. «а1», № приміщення 1-І «веранда», пл. 9,50 кв.м.; літ. «а1», № приміщення 1-ІІ «веранда», пл. 10,50 кв.м.; літ. «А», № приміщення 1-5 «кухня», пл. 9,10 кв.м.; літ. «А», № приміщення 1-9 «житлова», пл. 10,50 кв.м.; літ. «А», № приміщення 1-10 «коридор», пл. 10,30 кв.м., решта приміщень вищевказаного будинку залишено ОСОБА_2.

Виділено в натурі у власність ОСОБА_3 наступні господарські будівлі і споруди: літ. «Б» - «гараж»; літ. «В» - «літня кухня», літ. «В під» - «погріб під частиною будівлі», №2 - «1/2 Ворота», №3 - «1/3 Огорожа», решта господарських будівель і споруд залишено ОСОБА_2.

Визнано за ОСОБА_3, право власності на земельну ділянку площею 0,0284 га (284 м2), лінія розмежування проходить: з точки 8, що знаходиться в лівому куті передньої межі ділянки по лівій межі через точку 9 на відстань 26,59 м до точки 10; з точки 10 вправо по лінії паралельній задньому фасаду гаража, літ. Б на відстані 1 м від нього на відстань 12,6 м до точки 11; з точки 11 перпендикулярно вправо на 6,94 м на відстані 1 м від правого фасаду літньої кухні, літ. В до точки 12; з точки 12 перпендикулярно вліво по лінії на відстані 1 м від заднього фасаду прибудови, літ. а на відстань 12,85 м до точки 13; з точки 13 перпендикулярно вправо по лінії на відстані 1 м від правого фасаду житлового будинку, літ. А на відстань 7,28 м до точки 14; з точки 14 перпендикулярно вправо по лінії на відстані 1 м від правого фасаду прибудови, літ. а на відстань 2,57 до точки 15; з точки 15 вліво на відстані 1 м від правого фасаду житлового будинку, літ. А на відстань 1,12 м до точки 16; з точки 16 вправо на відстань 1 м до початку лінії поділу і по лінії поділу житлового будинку, літ. А і прямо на 1 м до точки 17; з точки 17 перпендикулярно вправо на відстані 1 м по лінії паралельній лівому фасаду житлового будинку, літ. А на відстань 7,78 м до точки 18; з точки 18 перпендикулярно вліво на відстані 1,5 м по лінії паралельній передньому фасаду гаража, літ Б на відстань 4,85 м до точки 19; з точки 19 вліво під кутом 45° на відстань 4,57 м до точки 20; з точки 20 вліво під кутом 45° на відстані 3,5 м по лінії паралельній лівій межі на відстань 15,63 м до точки 21; з точки 21 вправо по передній межі на відстань 3,55 м до вихідної точки 8, яка є частиною земельної ділянки площею 0,0796 га, що на праві власності належить ОСОБА_2, розташованої по вул. Наддніпрянська, 27 у с. Трипілля Обухівського району, Київської області, кадастровий номер :01:028:0055, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 31; номер запису про право власності: 15378554; дата, час державної реєстрації 07.07.2016 18:49:24.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, а також ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що в оскаржуваному рішенні виділ в натурі частини житлового будинку оснований на Технічному паспорті позивача від 05.03.2012 року виданого на імя ОСОБА_2 та ОСОБА_3, який отриманий з порушенням законодавства, а також містить дані, що не відповідають дійсності.

Технічний паспорт від 05.03.2012 року ОСОБА_2 не замовляла і вперше його побачила в судовому провадженні, а подальше посилання на даний паспорт буде: техпаспорт ОСОБА_3

Апелянт зазначає, що на час отримання ОСОБА_3 спадщини, для замовлення технічного паспорту (в тому числі, якщо його втрачено) необхідно було мати наступні документи: акт на земельну ділянку, документи на право власності та паспорт громадянина України. Таких документів в повному обсязі ОСОБА_3 не могла представити.

Крім того, отриманий 05 березня 2012 року ОСОБА_3 технічний паспорт має багато розбіжностей і неточностей, відносно інформації наведеної в техпаспортах виданих 20 серпня 2003 року на ОСОБА_5 і ОСОБА_6 та від 26 березня 2004 року на ОСОБА_5 і ОСОБА_2, а також за договором дарування ОСОБА_7 (спадкодавця ОСОБА_3О.).

Апелянт стверджує, що технічний паспорт ОСОБА_3 суперечать рекомендаціям з питань технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна (Затверджених Державним комітетом України з питань житлово комунального господарства. Наказ 05.09.2003 р. № 146).

Також, в позовній заяві ОСОБА_3 в додатку представлено інформаційну довідку з Реєстру прав власності на нерухоме майно, що за тією самою адресою вул. Наддніпрянська, 27, с. Трипілля, Обухівського району, Київської області крім часткової власності на будинок 11/18 ОСОБА_3 та 7/18 ОСОБА_2, ще є зареєстроване право власності на будинок ОСОБА_8 з частиною 1/1. На момент подання апеляційної скарги, реєстрація ОСОБА_8 існує в Реєстрі прав власності на нерухоме майно з часткою власності 1/1 на будинок за адресою: с. Трипілля, вул. Наддніпрянська, 27 (номер інформаційної довідки 122358533, дата, час формування 27.04.2018 18:20:20).

Апелянт стверджує, що надані ОСОБА_3 докази свідчать, що ОСОБА_8 привів свої документи в порядок і може тепер зареєструвати у відповідності з законодавством приватну власність ще на один будинок №23 по вул. Наддніпрянській, с. Трипілля в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Згідно Реєстру прав власності на нерухоме майно, власником 1/1 будинку № 27, вул. Наддніпрянська, с. Трипілля, Обухівського району являється ОСОБА_8

Всі правовідносини, що мали місце до моменту відкриття спадщини 12 червня 2012 року та отримання на неї права власності у порядку спадкування, не можуть стосуватись ОСОБА_3, а таким чином не можуть порушувати її інтереси та права, внаслідок чого не можуть бути захищені у судовому засіданні.

Апелянт стверджує, що суд першої інстанції не прийняв до уваги, що спадщина ОСОБА_3 11/18 частини житлового будинку основана на Договорі дарування ОСОБА_5 частини будинку своїй дочці ОСОБА_7 (матері позивача) ОСОБА_3

У вищезазначеному договорі дарування не розглянуті істотні умови договору щодо землі, які передбачали б можливість користування землею.

Також, зазначає, що ОСОБА_7 не вимагала набуття права власності на земельну ділянку на якій знаходиться подарована їй частина будинку. Також вона не оформляла ніяких документів на право власності чи на користування цією земельною ділянкою.

ОСОБА_7 не набула цивільних прав на земельну ділянку, після набуття права власності на частину будинку 03 квітня 2004 року по вул. Наддніпрянській, 27, с. Трипілля.

ОСОБА_2 вважає, що ОСОБА_7 не набула права володіння земельною ділянкою на якій знаходиться подарована їй частина будинку. Також остання не оформляла ніяких документів на право власності чи на користування цією земельною ділянкою.

Просила скасувати рішення Обухівського районного суду Київської області від 04 квітня 2018 року і ухвалити нове, яким відмовити позивачеві по суті позовних вимог повністю.

В свою чергу ОСОБА_3 подала відзив на апеляційну скаргу в якій посилається на те, що оскаржуване рішення було ухвалено на основі повного та всебічного зясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами та перевіреними судом першої інстанції.

Згідно технічного паспорту на житловий будинок, державних актів на право власності на земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та висновку комплексної судової, земельно технічної експертизи № 19598/16-43/2103/17-43/21120/2121/17-43 від 13.11.2017 року суд першої інстанції розподілив домоволодіння, господарських будівель та споруд, та земельної ділянки.

Також, зазначає, що судом першої інстанції були враховані обставини, встановлені рішенням Апеляційного суду Київської області від 24 грудня 2014 року.

Позивач стверджує, що 01 грудня 2012 року, через 1 місяць після смерті ОСОБА_7 (31.10.2011 р.) ОСОБА_2 підписала Договір на розділення спірної ділянки на дві окремі що також приховувалось (внаслідок поділу земельної ділянки площею 0,146га., з кадастровим номером :01:028:0034, були утворені земельна ділянка з кадастровим номером :01:028:0056 площею 0,0662га., та земельна ділянка з кадастровим номером :01:028:0055 площею 0,0796га.).

Технічний паспорт ОСОБА_3 на спірний будинок від 05 березня 2012 року був отриманий в БТІ під час оформлення свідоцтва права на спадщину за законом у відповідності до чинного законодавства. Згоди на отримання технічного паспорту або безпосереднього його замовлення іншим співвласником будинку закон не передбачає. БТІ у технічному паспорті зменшив загальну площу будинку на 3.3 кв.м. (балкон), згідно змін до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України від 24.05.2001 року №.127 зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 року за №582/5773.

Також стверджує, що посилання апелянта на те, що технічний паспорт ОСОБА_3 від 05 березня 2012 року є неналежним доказом, а висновок експертизи винесений з порушеннями і суд першої інстанції не врахував цього при ухвалені оскаржуваного рішення є необґрунтованим.

Вважає, що ОСОБА_8І, помилково був внесений БТІ Обухівського району в реєстр 02.04.2007 року як власник 1/1 будинку по вул. Наддніпрянська, 27. У сільській раді дана помилка була усунена.

Видати даний запис з Реєстру не можливо, оскільки на даний час він є архівний, реєстрацією прав власності на нерухоме майно займається інший орган.

На день ухвалення оскаржуваного рішення відповідно до відомостей реєстру прав власності на нерухоме майно, ОСОБА_2 належить 7/18 частини житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Трипілля, вул. Наддніпрянська, буд.№27, а ОСОБА_3 належить 11/18 частини житлового будинку, господарських будівель та споруд за цією ж адресою. ОСОБА_2 на праві власності також належить земельна ділянка з кадастровим номером :01:028:0055 площею 0,0796га., ОСОБА_4 належить земельна ділянка з кадастровим номером :01:028:0056 площею 0,0662га., за адресою Київська область, Обухівський район, с. Трипілля, вул. Наддніпрянська, буд. №27, які були отримані в результаті поділу ОСОБА_2 земельної ділянки 0,146га., за вищевказаною адресою з кадастровим номером :01:028:0034.

Просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Обухівського районного суду Київської області від 04 квітня 2018 року без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 12.01.1976 року ОСОБА_6 отримав свідоцтво на забудову індивідуальної садиби (Зареєстровано за №14 у Виконкомі Обухівської районної Ради депутатів трудящих 12.01.1976 р).

Колишній номер будинку 7 а, у зв'язку з подальшою забудовую вулиці, змінився на №27, а вулиця Горького в 2000-х роках була перейменована на вулицю Наддніпрянську, згідно Рішення Трипільської сільської ради Обухівського району Київської області.

14 грудня 2000 року ОСОБА_6 написав заповіт, яким все своє майно, яке на день смерті йому належатиме, з чого б воно не складалось i де б воно не знаходилось, заповів своїй дочці ОСОБА_2 Заповіт зареєстрований в peєcтpi за №138 в Трипільській сільській раді i посвідчений 14.12.2000 року секретарем виконкому ОСОБА_9

27 червня 2002 року ОСОБА_6 помер.

15 травня 2003 року ОСОБА_5 подала заяву на приватизацію присадибної земельної ділянки, розміром 0.146га., на якій знаходився будинок. Ця ділянка 12 червня 2014 року стала спірною після отримання позивачем ОСОБА_3 свідоцтва про спадщину.

25 вересня 2003 року ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину будинку. Другу частину будинку успадкувала ОСОБА_5

03 квітня 2004 pоку ОСОБА_5 подарувала належну її частку будинку (11/18) своїй дочці ОСОБА_7

29 квітня 2005 року рішенням 20 сесії 4 скликання Трипільської сільської ради в частині затвердження технічної документації на ім'я ОСОБА_5, що було виконане у відповідності із заявою на приватизацію від 15.05.2003 року.

12 квітня 2006 року ОСОБА_5 отримала державний акт на право власності cepiя ЯГ №158883 на земельну ділянку в с. Трипілля, вул. Наддніпрянська, 27 кадастровий номер 0:01:028:0034.

22 серпня 2009 року ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_2 земельну ділянку розміром 0,146 га, розташовану за адресою с. Трипілля Обухівського району Київської області по вул. Наддніпрянська, 27 кадастровий номер 0:01:028:0034.

31 жовтня 2011 року померла ОСОБА_7

12 червня 2012 року ОСОБА_3 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом з врахуванням 1/2 частини майна, від якої відмовилась ОСОБА_5, що включало частину будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами в с. Трипілля Обухівського району по вул. Наддніпрянська, 27. При цьому ОСОБА_5 також відмовилась від 1/2 частини майна на користь позивача ОСОБА_3

01 листопада 2013 pоку ОСОБА_2 подарувала своєму синові ОСОБА_4 земельну ділянку з кадастровим номером :01:028:0056 площею 0,0662 га., яка утворилась внаслідок поділу земельної ділянки розміром 0,146 га, розташовану за адресою с. Трипілля Обухівського району Київської області по вул. Наддніпрянська, 27 кадастровий номер 0:01:028:0034, і у відповідача ОСОБА_2 у власності залишилась земельна ділянка площею 0,0796 з кадастровим номером :01:028:0055.

Вищевказані обставини були встановлені рішенням апеляційного суду Київської області від 24 грудня 2014 року, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 до Трипільської сільської ради, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання недійсним рішення сільської ради, недійсним договорів дарування та скасування державної реєстрації, третя особа Управління Держземагенства Обухівського району.

Відповідно до відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно, ОСОБА_2 належить 7/18 частини житлового будинку №27 по вул. Наддніпрянська в с. Трипілля Обухівського району Київської області, а ОСОБА_3 належить 11/18 частини житлового будинку, ОСОБА_4 на праві власності також належить земельна ділянка з кадастровим номером :01:028:0056 площею 0,0662га., яка розташована за адресою с. Трипілля Обухівського району Київської області по вул. Наддніпрянська, 27.

Висновком експерта за результатами проведення комплексної судової земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи №19598/16-43/21073/17-43/21120/21121/17-43 від 13.11.2017 року, запропоновано 4 можливі варіанти розподілу обєктів нерухомого майна, а саме житлового будинку, господарських будівель та споруд та встановлення розміру (межі, конфігурації, координати поворотних точок) земельної ділянки для обслуговування належних ОСОБА_3 11/18 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції врахував позицію сторін, та фактичний порядок користування домоволодінням яке склалось між сторонами та прийшов до висновку що перший варіант поділу, є більш наближений до рівності часток співвласників.

З такими висновками погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно із ч.1ст.364 ЦК України, співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Виходячи з положень ст.ст.183,367 ЦК України, виділ частки в натурі може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній зі сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідатиме розміру їх часток у домоволодінні, та можливості переобладнати будинок в ізольовані квартири.

Відповідно до положень ч.1 ст.367 ЦК України, у разі поділу майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Відповідно до ч.2 ст.1225 ЦК України, до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п.п.18,18-1 постанови №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 року, згідно зі ст.377 ЦК України, а з часу внесення змін до ст.120 ЗК України Законом України від 27 квітня 2007 року - і згідно зі ст.120 ЗК України, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. Розмір земельної ділянки, необхідної для обслуговування житлового будинку, будівлі або споруди, визначається шляхом проведення за клопотанням сторін експертизи з врахуванням чинних нормативних документів у галузі будівництва, санітарних норм та правил тощо.

Лише з 01 січня 2010 року до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) відповідно до ст.377 ЦК України і ст.120 ЗК України в редакції Закону України від 05 листопада 2009 року №1702-VI.

Відповідно до ч.1 ст.377, ч.3 ст.415 ЦК України, ч.4 ст.120 ЗК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок переходить право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). При переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі та споруди.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову, оскільки до позивача перейшло право власності на частину земельної ділянки, яка зайнята її частиною у житловому будинку та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування.

Відповідно до положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки суду відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-384, ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 04 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді