провадження № 2/243/1438/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2018 року Слов?янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Мірошниченко Л.Є.

За участю

Секретаря судового засідання Міхєй В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №7 м. Словянська, цивільну справу

за позовною заявою ОСОБА_1, яка представляє інтереси ОСОБА_2, ОСОБА_3

до ОСОБА_4 районної державної адміністрації Донецької області,

ОСОБА_5 сільської ради Словянського району Донецької області

вимоги позивача: про скасування державного акту про право власності на земельну ділянку та визнання права власності

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_6 виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

У квітні 2018 року ОСОБА_1, яка представляє інтереси ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 районної державної адміністрації Донецької області, ОСОБА_5 сільської ради Словянського району Донецької області про скасування державного акту про право власності на земельну ділянку та визнання права власності, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 05.08.2006 року померла мати позивачів ОСОБА_7 Після смерті останньої вони прийняли спадщину та 15.03.2007 року отримали свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме земельні паї земель КСП Надія, на теперішній час земель фермерського господарства Славагро на території Хретищенської сільської ради, розміром 2,9 га в умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частини в натурі (на місцевості), що належить спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДН №0180957, виданого ОСОБА_4 районною адміністрацією 12.12.1997 року, зареєстрованою у книзі сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 450 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №450. В квітні 2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до ОСОБА_4 районної державної адміністрації з заявою про виділ їм в натурі (на місцевості) земельної ділянки. Розпорядженням голови ОСОБА_4 районної державної адміністрації від 27.04.2016 року за №152 їм було видано дозвіл на розробку технічної документації з землеустрою відносно встановлених меж земельної ділянки №409 в натурі (на місцевості) як власникам сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН №1194416 від 19.03.2007 року, зареєстрованого 19.03.2007 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №450/1, №450/2. В той же час отримати витяг з Державного земельного кадастру та зареєструвати за собою право власності на земельну ділянку їм не вдалося, оскільки зазначена земельна ділянка значиться за спадкодавцем ОСОБА_7 під кадастровим номером №:04:000:0307 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №725134 від 03.11.2006 року, про що в книзі записів Державної реєстрації державних актів на право власності на земельний ділянок фізичних осіб ОСОБА_5 сільської ради за №1АА 007483 розділ 1 здійснений запис №2. Рішенням державного кадастрового реєстратора від 06.06.2017 року за №РВ-017 ним було відмовлено у внесенні відомостей (змін в них) в Державному земельному кадастрі внаслідок невідповідності електронного документу встановленим вимогам, а саме: поземельна книга вже відкрита, заявлені свідчення :04:000:0307) внесені в Поземельну книгу. За повідомленням міськрайонного управління в ОСОБА_4 районі та м. Словянську від 26.02.2018 року за №116/146-18, відповідно до наявних даних державного земельного кадастру земельна ділянка з кадастровим номером :04:000:0307 внесена в Національну кадастрову систему та запис про державну реєстрацію документу, що підтверджує право власності на земельну ділянку у розділі Книги записів скасовується на підставі рішення суду. Крім того оскільки розпорядженням голови ОСОБА_4 районної державної адміністрації №224 від 20.04.2006 року земельна ділянка, площею 2,9 га в межах кордонів відповідно плану, розташована на території Хрестищанської сільської ради Словянського району, цільове призначення якої ведення товарно-сільськогосподарського виробництва, передана була у власність ОСОБА_7, вважають, що є підстави про визнання за позивачами права власності на вказану ділянку. У звязку з чим просить суд:

Скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №725134 від 03.11.2006 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №82, скасувати державну реєстрації вказаного земельного акту виключити запис про державну реєстрацію цього документу з Національної кадастрової системи.

Визнати за позивачами ОСОБА_2, ОСОБА_3 в порядку спадкування право власності на земельну ділянку, площею 2,9 га, в тому числі рілля, розташований на території ОСОБА_5 сільської ради Словянського району, переданий для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах: від ОСОБА_8 Б землі ОСОБА_9, ОСОБА_10, від Б до В землі ОСОБА_11, від В до Г землі ПАТ ДТЕК Донецькобленерго, від Г до А землі ОСОБА_11, вартістю 70752 грн. 96 коп.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

2. В судове засідання позивач ОСОБА_1, яка представляє інтереси ОСОБА_2, ОСОБА_3, на підставі довіреності від 15.02.2018 року (а.с.7) та довіреності від 15.02.2018 року (а.с.8) повідомлялась належним чином про час, дату та місце розгляду справи. Надала суду заяву про розгляд справи без її участі (а.с.52), вимоги просила задовольнити.

3. В судове засіданні позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не з»явилися, про час, дату та місце були повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, вимоги просили задовольнити (а.с.53-54), таким чином суд вважає, що відповідно до ст. 223 ЦПК України можливо справу розглянути без участі позивачів.

4. В судове засіданні представник відповідача ОСОБА_4 районної державної адміністрації Донецької області ОСОБА_12, що діє на підставі довіреності від 26.12.2017 року (а.с.56), не з»явилась, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином,, надала заяву про розгляд справи за своєї відсутності, не заперечувала проти задоволення позовних вимог (а.с.55), таким чином суд вважає, що відповідно до ст. 223 ЦПК України можливо справу розглянути без участі представника відповідача.

5. В судове засіданні представник відповідача ОСОБА_5 сільської ради Словянського району Донецької області, не з»явився, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином,, надала заяву про розгляд справи за своєї відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог (а.с.51), таким чином суд вважає, що відповідно до ст. 223 ЦПК України можливо справу розглянути без участі представника відповідача.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

12. Ухвалою суду від 19.04.2018 року проведено по справі підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду (а.с.38).

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Відповідно до свідоцтва про смерть серія І-НО №130597 вбачається, що ОСОБА_7 померла 05.08.2006 року у м. Словянську Донецької області (а.с.9).

Згідно до свідоцтва про право на спадщину, що видані державним нотаріусом Першої ОСОБА_4 нотаріальної контори ОСОБА_8 від 15.03.2007 року спадкоємцями майна ОСОБА_7 є ОСОБА_2 та ОСОБА_3, спадкове майно на яке складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у КСП Надія на території Хретищенської сільської ради, розміром 2,9 га в умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частини в натурі (на місцевості), що належить спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДН №0180957, виданого ОСОБА_4 районною адміністрацією 12.12.1997 року, зареєстрованого у книзі сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 450, у розмірі 1/2 частині кожній спадкоємиці, а також вкладів з нарахованими відсотками, спеціальними та компенсаційними рахунками до них, що знаходяться на схроні в ОСОБА_4 відділенні ВАТ Державний ощадний банк України 2868 на особових рахунках №43894, 91551/3886, належних спадкодавцю на підставі довідки №147, виданої ОСОБА_4 відділенням ВАТ Державний ощадний банк України 2868 25.01.2007 року у розмірі 1/2 частки кожній, зареєстровано в реєстрі за №2-1142 та за №2-1145, відповідно (а.с.10.11).

Рішенням №РВ-017 від 06.06.2017 року про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, державним кадастровим реєстратором Відділ у ОСОБА_4 районі та м. Словянську Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області ОСОБА_3 відмовлено у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру з підстав невідповідності електронного документу установленим вимогам, а саме заявлені відомості вже внесені до Поземельної книги (а.с.12).

Як вбачається з листа Відділу у ОСОБА_4 районі та м. Словянську Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 26.02.2018 року за №116/146-18 (а.с.14), земельна ділянка з кадастровим номером :2400:04:000:0307 враховується за ОСОБА_7 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №725134 від 03.11.2006 року, про що в книзі записів державної реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку фізичних осіб ОСОБА_5 сільської ради №1АА007483 Розділ І вчинено запис №82.

V. Оцінка суду.

Відповідно до ст.116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян здійснюється в межах норм, визначених цим Кодексом, і провадиться один раз по кожному виду використання.

Згідно до ст.118 ЗК України, яка регулює порядок надання земельних ділянок у власність громадянам, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з зазначенням бажаного місця розташування земельної ділянки, яку він бажає отримати у власність. Дане клопотання громадянина відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування розглядає у місячний строк і надає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні, а після його виготовлення приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та про надання земельної ділянки громадянину у власність.

У відповідність ч.1 ст. 121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: а) для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство. Якщо на території сільської, селищної, міської ради розташовано декілька сільськогосподарських підприємств, розмір земельної частки (паю) визначається як середній по цих підприємствах. У разі відсутності сільськогосподарських підприємств на території відповідної ради розмір земельної частки (паю) визначається як середній по району; б) для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара; в) для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара; г) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара; ґ) для індивідуального дачного будівництва - не більше 0,10 гектара; д) для будівництва індивідуальних гаражів - не більше 0,01 гектара.

Відповідно до ст.122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад.

Стаття 125 Земельного Кодексу України визначає, що право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації такого права.

У разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно спадкодавця, спадкоємець має право згідно з пунктом 66 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 25 грудня 2015 року № 1127 подати документи, необхідні для державної реєстрації права власності на підставі заяви спадкоємця. Перелік документів передбачений в статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та в Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. До них належать: документи, що підтверджують набуття спадкодавцем права власності на нерухоме майно, витяг із Спадкового реєстру про наявність заведеної спадкової справи та документ, що містить відомості про склад спадкоємців, виданий нотаріусом чи уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, якими заведено відповідну спадкову справу.

Підставою для державної реєстрації права власності відповідно до статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», є державний акт на право приватної власності на землю, державний акт на право власності на землю, державний акт на право власності на земельну ділянку або державний акт на право постійного користування землею, видані до 1 січня 2013 року.

Згідно з частиною 1 статті 126 Земельного кодексу України в редакції, яка діяла до 01 січня 2013 року, документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, є державний акт на право власності.

Державний акт, виданий після смерті спадкодавця при зазначенні в ньому дати прийняття уповноваженим органом відповідного рішення про передачу у власність земельної ділянки за життя спадкодавця, свідчить про набуття спадкодавцем права власності на земельну ділянку.

Відповідно до правової позиції, яка викладена в постанові Верховного суду України від 22 травня 2013 року в справі № 6-33цс13, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

Таким чином, оскільки земельна ділянка під кадастровим номером №:04:000:0307 значиться за спадкодавцем ОСОБА_7, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №725134 від 03.11.2006 року про що в книзі записів Державної реєстрації державних актів на право власності на земельний ділянок фізичних осіб ОСОБА_5 сільської ради за №1АА 007483 розділ 1 здійснений запис №2, тому у позивачів не має можливості здійснити державну реєстрацію документу, що підтверджує право власності на земельну ділянку.

За таких підстав, суд вбачає, що відносно субєктивного земельного права створюється неможливість реалізації позивачами свого права на земельну ділянку через дублювання кадастрового номера, позивачами вичерпані всі засоби досудового врегулювання даного спору, в звязку з чим позов в частині скасування державного акту на земельну ділянку та скасування державної реєстрації вказаного земельного акту підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про визнання права власності за позивачами на земельну ділянку, суд виходить з наступного

Спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, розглядаються з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7, зокрема про те, що відповідно до статті 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

У відповідності із ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав й обов'язків (спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із п.4.15 гл.10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом Мінюсту України від 22.02.2012 року №296/5 встановлено, що видача свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно спадкоємцю, нотаріусом проводиться за наявності зареєстрованих правовстановлюючих документів на імя спадкодавця.

Спадкоємцями після померлої 05.08.2006 року ОСОБА_7 є її доньки ОСОБА_3 та ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвами про право власності за законом (а.с.10-11).

В той же час державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №725134 від 03.11.2006 року на імя ОСОБА_7 був виданий після смерті спадкодавця про що в книзі записів Державної реєстрації державних актів на право власності на земельний ділянок фізичних осіб ОСОБА_5 сільської ради за №1АА 007483 розділ 1 здійснений запис №2.

У звязку з чим, відповідно до рішення державного кадастрового реєстратора від 06.06.2017 року за №РВ-017, було відмовлено позивачам у внесенні відомостей (змін в них) в Державному земельному кадастрі внаслідок невідповідності електронного документу встановленим вимогам, а саме: поземельна книга вже відкрита, заявлені свідчення :04:000:0307) внесені в Поземельну книгу (а.с.12).

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно п.3.1 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. №24-753/0/4-13: якщо нотаріус або орган державної реєстрації прав відмовляють у вчиненні покладених на них нотаріальних дій чи здійсненні державної реєстрації, така відмова може бути оскаржена в судовому порядку, за умови відсутності спору про право на спадщину.

Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свої власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «ОСОБА_13 Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю.

Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обовязків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

Як вказав Верховний Суд України у своїй постанові від 10.02.2016 року у справі №6-2124цс15, оскільки відповідно до ст.328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон повязує виникнення у особи субєктивного права власності на певні обєкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб особа набула право власності на відповідний обєкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному ст.392 цього Кодексу.

Також, у постанові від 23.12.2014 року у справі №3-199гс14 Верховний Суд України зазначив, що за змістом ст.392 ЦК України, позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інший спосіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли позивач не може реалізувати своє право власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правовстановлюючого документу. При цьому, передумовою для застосування положень ст.392 ЦК України є відсутність іншого, крім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права.

Проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, та того, що в даний час позивачі виконали всі можливі дії для державної реєстрації права власності на земельну ділянку, таким чином, їх звернення до суду є єдиним видом захисту порушеного права.

У звязку з чим, суд прийшов до висновку, про наявність підстав про визнання права власності за позивачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на земельну ділянку, тому позовні вимоги в даній частині є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Позивач, відповідно до позову не вимагає компенсації за понесені нею судові витрати по справі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 116,125,126 ЗК України, ст.ст. 328, 1218 ЦК України, ст.ст.10-13, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1, яка представляє інтереси ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 районної державної адміністрації Донецької області, ОСОБА_5 сільської ради Словянського району Донецької області про скасування державного акту про право власності на земельну ділянку та визнання права власності задовольнити.

Скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №725134 від 03.11.2006 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №82, скасувати державну реєстрації вказаного земельного акту виключити запис про державну реєстрацію цього документу з Національної кадастрової системи.

Визнати за ОСОБА_2, ідентифікаційний номер:НОМЕР_1, що зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, в порядку спадкування право власності на земельну ділянку, площею 2,9 га, в тому числі рілля, розташовану на території ОСОБА_5 сільської ради Словянського району, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах: від А до Б землі ОСОБА_9, ОСОБА_10, від Б до В землі ОСОБА_11, від В до Г землі ПАТ ДТЕК Донецькобленерго, від Г до А землі ОСОБА_11, вартістю 70752 грн. 96 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, або в порядку п.15.5 Перехідних Положень ЦПК України. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_14