Ухвала

30 березня 2018 року

м. Київ

справа № 760/15261/14-ц

провадження № 61-14774ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Карпенко С. О., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом'янського районного

суду м. Києва від 22 грудня 2015 року та рішення Апеляційного суду міста Києва від 9 лютого 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Терра Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Кристалбанк», до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Траєкторія», Приватного підприємства «Арт Хаус Мілленіум» про стягнення кредитної заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року

№ 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон № 2147-VIII).

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України).

Відповідно до підпункту 14 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону № 2147-VIII судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 325 ЦПК України у редакції, чинній на час ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, касаційна скарга може

бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду.

22 березня 2018 року передана судді-доповідачу Карпенко С. О. касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 22 грудня 2015 року та рішення Апеляційного суду міста Києва від 9 лютого 2017 року, яка подана після спливу визначеного законодавцем строку.

До касаційної скарги додана заява про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень.

Вирішуючи питання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, суд має виходити з того, що підстави пропуску строків можуть бути визнані поважними лише у тому випадку, якщо таке недотримання строків касаційного оскарження було зумовлене діями (бездіяльністю) суду апеляційної інстанції, а так само наявністю інших об'єктивних перешкод, що безумовно перешкоджали своєчасному зверненню з такою скаргою.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, може бути визнано порушенням права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, в аспекті дотримання принципу правової визначеності, який включає принцип остаточності судового рішення.

Як на підставу для поновлення строку на касаційне оскарження рішенняСолом'янського районного суду м. Києва від 22 грудня 2015 року та рішення Апеляційного суду міста Києва від 9 лютого 2017 рокуОСОБА_1 посилається на те, що вона та її представник були відсутні 9 лютого 2017 року в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, а копія рішення Апеляційного суду міста Києва від 9 лютого 2017 року направлена на адресу заявника лише 17 листопада

2017 року та отримана нею 21 листопада 2017 року.

Проте, супровідний лист та поштовий конверт про направлення Апеляційним судом міста Києва 17 листопада 2017 року на адресу ОСОБА_1 копії судового рішення від 9 лютого 2017 року, додані заявником до заяви про поновлення строку на касаційне оскарження, не можна визнати достатніми доказами, які б підтвердили поважність причин пропуску строку касаційного оскарження. Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень, заявник не зазначає, чи повідомлялась вона про розгляд цієї справи в апеляційному суді, чи викликалась у судове засідання на

9 лютого 2017 року, які дії були вчинені нею для своєчасного подання касаційної скарги, а також коли їй стало відомо про ухвалення Апеляційним судом міста Києва рішення, оскільки його копію судом апеляційної інстанції 17 листопада 2017 року було направлено ОСОБА_1 саме за її заявою.

Оскільки касаційна скарга подана після закінчення строків, установлених законодавцем, і підстави, наведені заявником у заяві про поновлення строку, не можна визнати поважними, так як заявником не надано доказів, які б могли свідчити про наявність особливих і непереборних обставин, за яких вона не подала касаційну скаргу у передбачений законом строк, та які б виправдали пропуск строку значної тривалості, касаційна скарга відповідно до частини третьої статті 393 ЦПК України залишається без руху з наданням заявнику права протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної

скарги без руху навести належні підстави для поновлення строку на касаційне оскарження та надати відповідні докази, в тому числі й докази щодо дати направлення цієї касаційної скарги до Верховного Суду, оскільки відбиток календарного штемпеля на поштовому конверті нечіткий і з'ясувати точну

дату неможливо. Якщо наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено найменування суду, до якого подається скарга.

У касаційній скарзі зазначено, що така подається до Вищого спеціалізованого суду України. Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Отже, ОСОБА_1 у касаційній скарзі неправильно зазначила найменування суду, до якого подається касаційна скарга.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі, зокрема, повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) інших учасників справи.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 не зазначила повне найменування

Публічного акціонерного товариства «Кристалбанк» та Товариства з

обмеженою відповідальністю «Траєкторія», вказавши ПАТ «Кристалбанк»

та ТОВ «Траєкторія».

Окрім цього, у порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України,

до касаційної скарги не доданий документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документ, що підтверджує підстави звільнення заявника від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у редакції, чинній на час подання касаційної скарги, за подання до суду касаційної скарги на рішення суду справляється судовий збір у розмірі

200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Як вбачається з судових рішень, у позовній заяві, поданій у липні 2014 року, заявлено вимогу майнового характеру про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 1 661 510 грн 57 коп.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у редакції, чинній на час подання позовної заяви, за подання до суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становила

1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України

на 2014 рік» з 1 січня 2014 року мінімальна заробітна плата становила

1 218 гривень.

За таких обставин, заявнику необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 7 308 грн (1 218*3(3 654)*200%).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УДКСУ у Печерському районі м. Києва, , банк отримувача ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО 820019, рахунок отримувача: 312 132 077 000 07, ККДБ 22030102.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно надати оригінал відповідного документа.

Оскільки касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 ЦПК України, вона відповідно до вимог частини другої статті

393 ЦПК України залишається без руху.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 22 грудня 2015 року та рішення Апеляційного суду міста Києва від 9 лютого 2017 року залишити без руху.

Надати заявнику десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення зазначених недоліків.

Невиконання вимог ухвали в зазначений строк у частині наведення належних підстав для поновлення строку на касаційне оскарження і надання доказів на їх підтвердження є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження.

У разі невиконання у встановлений судом строк інших вимог цієї ухвали, скарга вважатиметься неподаною і повертається заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Карпенко