Справа № 456/21/16 Головуючий у 1 інстанції: Янів Н.М.
Провадження № 22-ц/783/7229/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Струс Л.Б.

секретаря: Бадівської О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Стрийської міської ради, виконавчого комітету Стрийської міської ради, комунального підприємства Львівської обласної ради «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, приватний нотаріус Стрийського районного нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання незаконним дій рішень, скасування рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з позовною заявою та просив визнати незаконним та скасувати підпункт 1.6. пункту 1 рішення Стрийської міської ради Львівської області від 22 жовтня 1996 р. №343 «Про затвердження актів на закінчення будівництва і введення в експлуатацію житлових будинків, які належать громадянам на праві особистої власності»; визнати незаконним та скасувати підпункт 1.5. пункту 1 рішення виконавчого комітету Стрийської міської ради народних депутатів Львівської області від 20.02.1997 р. № 47 «Про реєстрацію та оформлення права власності на квартири, гаражі, будинковолодіння, розрахунок ідеальних долей та видачу дублікату свідоцтва»; визнати незаконною та скасувати реєстрацію права власності на будинковолодіння №13 по вул. Лисенка в м. Стрию в складі 2-х житлових будинків ОСОБА_7, проведену 07.03.1997 р. Стрийським міжрайонним бюро технічної інвентаризації за реєстром №1369. В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 з 20.11.1952 р. За час шлюбу спільною працею та за спільні кошти збудували будинковолодіння в складі 2-ох житлових будинків, що знаходиться за адресою: Львівська область, м. Стрий, вул. Лисенка 13. Від шлюбу в них народилося три доньки: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 11.03.1997р. ОСОБА_7 подарувала ОСОБА_3 46/100 вищевказаного будинковолодіння. Окрім того, 09.01.2013 р. ОСОБА_7 склала заповіт, яким все належне їй майно заповіла ОСОБА_5 15.10.2013 р. дружина померла. Після смерті дружини йому вперше стало відомо, що у нього відсутнє будь-яке право на будинковолодіння №13 по вул. Лисенка в м. Стрию. Про це йому стало відомо із свідоцтва про право особистої власності від 25.02.1997 р., виданого на ім»я дружини. Дане свідоцтво було видане на підставі рішень виконавчого комітету Стрийської міської ради народних депутатів №343 від 22.10.1996 р. та №47 від 20.02.1997 р. Не погоджується із даним фактом, оскільки вважає, що згідно ст. 23 Кодексу про шлюб та сімю, чинного на час виникнення спірних відносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Оскаржуваним рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16 листопада 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що протиправними діями відповідачів порушено права позивача на ? частину будинковолодіння № 13 по вул. Лисенка у м. Стрий Львівської області, що складається з 2-х житлових будинків, оскільки вказане нерухоме майно згідно положень ст. 22 Кодексу про шлюб та сімю України є спільною сумісною власністю подружжя позивача та ОСОБА_7 Відтак вважає оскаржувані ним рішення незаконними та такими, що підлягають скасуванню. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Зважаючи на положення п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 - VІІІ Апеляційний суд Львівської області здійснює свої повноваження до початку роботи новоутвореного апеляційного суду у відповідному апеляційному окрузі. Відповідно до пункту 9 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

У судовому засіданні апеляційної інстанції представник ОСОБА_5 ОСОБА_9 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду без змін, вважає, що права позивача оскаржуваними ним рішеннями не порушені.

Інші учасники справи в судове засідання не з»явилися, про причини неявки суд не повідомили, були належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, тому розгляд справи відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України здійснюється колегією суддів за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам відповідає.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом установлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_7 перебували у зареєстрованому шлюбі з 20.11.1952 року (а.с.7 т.1).

15.10.2013 року ОСОБА_7 померла.

Судом установлено, що станом на 1962 р. за ОСОБА_7 було зареєстровано право власності на житловий будинок за адресою провулок Котляревського, 13 (нова адреса вул..Лисенка, 13) в м. Стрий. Згідно з п.2.2 рішення виконавчого комітету Стрийської міської ради №313 від 19.09.1996 р. «Про надання дозволу на будівництво житлових будинків, господарських будівель і виготовлення будівельних паспортів», за заявою ОСОБА_7 дозволено виготовити технічний паспорт на самовільно побудовані споруди.

З матеріалів справи убачається, що Стрийською міською радою 22.10.1996 р. було прийнято рішення №343 «Про затвердження актів на закінчення будівництва і введення в експлуатацію житлових будинків, які належать громадянам на праві особистої власності», відповідно до п. 1.6 якого затверджено акт від 18.09.1996 року про закінчення будівництва і введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння № 13 по вул.. Лисенка, мансардні приміщення, три житлові кімнати житловою площею 47,4 кв.м., корисною площею 72,1 кв.м ОСОБА_7 (а.с. 8, 21 т.1).

20.02.1997р. рішенням виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області від 20.02.1997 року №47 «Про реєстрацію та оформлення права власності на квартири, гаражі, будинковолодіння, розрахунок ідеальних долей та видачу дублікату свідоцтва» вирішено оформити право власності та видати свідоцтво про право власності на будинковолодіння №13 по вул. Лисенка в м. Стрию в складі 2-х житлових будинків ОСОБА_7 (п.1.5) (а.с.17 т.1).

25.02.1997р. Стрийською міською радою народних депутатів на підставі вищевказаного рішення було видано свідоцтво про право особистої власності на будинок № 13 на вул.. Лисенка у м. Стрий на ім»я ОСОБА_7, яке зареєстроване Стрийським МБТІ за реєстровим №1369 від 07.03.1997р. (а.с.9 т.1).

Судом першої інстанції вірно установлено, що вищезазначені рішення приймалися на підставі заяви ОСОБА_7 та відповідно до Закону України "Про місцеві ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування","Правил державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб", затверджених наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству №56 від 13.12.1995р. При цьому жодні законні інтереси позивача не були порушені.

Згідно ст. 22 Кодексу по шлюб та сім»ю України, чинного на час виникнення спірних правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю, Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Судом установлено, що сторонами справи, третіми особами визнається та не оспорюється факт належності частини будинкволодіння в складі 2-ох житлових будинків, що знаходиться за адресою: Львівська область, м. Стрий, вул. Лисенка 13 ОСОБА_2, як члену подружжя на підставі ст. 22 Кодексу про шлюб та сім»ю, чинного на момент реєстрації будинковолодіння. Окрім того, рішенням Стрийського міськрайонного суду від 14.08.2014 р. у справі № 456/1402/14-ц встановлено факт, що за час шлюбу позивач ОСОБА_2 разом з дружиною ОСОБА_7 побудували житловий будинок разом з господарськими спорудами, розташовані по вул. Лисенка 13 м. Стрий, що являється їхньою спільною сумісною власністю подружжя (а.с 13-14 т.1). Тому доводи апеляційної скарги про те, що протиправними діями та оскаржуваними рішеннями відповідачів порушено право позивача на частину будинковолодіння № 13 по вул. Лисенка в м. Стрий, оскільки це майно нажите подружжям за час шлюбу і є його спільною сумісною власністю, не обґрунтовані.

В ході розгляду справи судом не здобуто доказів, які б свідчили про звернення позивача до нотаріуса, з метою визначення та законодавчого закріплення своєї частки в спільному майні подружжя, а тому суд прийшов до обґрунтованого висновку про безпідставність тверджень позивача та його представника про обмеження його прав пов»язаних з розпорядженням майном.

За таких обставин, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, вірно встановив обставини справи та прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у позові.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду відповідає вимогам процесуального та матеріального права, обставинам справи, доводи скарги висновків суду не спростовують, тому колегія суддів підстав для скасування рішення суду не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 23.06.2018р.

Головуючий

Судді: