Постанова

Іменем України

30 травня 2018 року

м. Київ

справа № 344/9630/16-ц

провадження № 61-11178св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), ВисоцькоїВ. С., Штелик С. П.,

учасники справи:

боржник - ОСОБА_4,

заінтересована особа - державний виконавець відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції Каліфіцький Анатолій Сергійович,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4, до якої приєдналася ОСОБА_6, на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 жовтня 2016 року в складі судді Польської М. В. та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 28 листопада 2016 року в складі колегії суддів: Фединяка В. Д., Матківського Р. Й., Ковалюка Я. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У серпні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою на постанову про відкриття виконавчого провадження від 16 березня 2016 року на примусове виконання виконавчого листа, виданого 31 липня 2012 року, про стягнення з нього на користь державного міського підприємства «Івано-Франківськтепплокомуненерго» боргу в розмірі 10 879,73 грн.

Скарга мотивована тим, що документ вступив в законну силу 30 липня 2012 року, строк пред'явлення виконавчого листа до виконання - до 31 липня 2013 року, отже, виконавчий лист поданий до виконання з пропуском строку. Копія постанови про відкриття виконавчого провадження не була направлено йому для добровільного виконання. Просив поновити строк на подання скарги на постанову державного виконавця, визнати незаконною постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, виконавчий лист повернути до відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 жовтня 2016 року поновлено строк на подання скарги, у задоволенні скарги відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що строк пред'явлення виконавчого листа до виконання переривався.

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 28 листопада 2016 року ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 жовтня 2016 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги правильність висновків суду не спростовують.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, до якої приєдналася ОСОБА_6, просить зазначені ухвали скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, скаргу задовольнити.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди неправильно застосували норми Закону України «Про виконавче провадження» та ЦПК України.

Івано-Франківський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області надав заперечення на касаційну скаргу, в яких зазначає, що ухвали судів попередніх інстанцій є законними і обґрунтованими, висновки судів відповідають встановленим обставинам справи, підстав для їх скасування немає.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд установив, що 31 липня 2012 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області видано виконавчий лист про стягнення у солідарному порядку з ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_9 на користь державного міського підприємства «Івано-Франківськтепплокомуненерго» заборгованості в розмірі 10 879,73 грн.

На примусове стягнення з ОСОБА_4 на користь державного міського підприємства «Івано-Франківськтепплокомуненерго» заборгованості в розмірі 10 879,73 грн постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції від 29 серпня 2012 року відкрито виконавче провадження та накладено арешт на все майно, що належить боржнику.

У зв'язку з тим, що майно боржника не виявлено, постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції від 27 червня 2013 року виконавчий лист, виданий 31 липня 2012 року, повернуто стягувачу.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції від 02 серпня 2013 року відкрито виконавче провадження. Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції від 31 жовтня 2013 року виконавчий лист повернутий стягувачу за відсутністю придатного майна для звернення стягнення.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції від 18 листопада 2013 року відкрито виконавче провадження. Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції від 29 квітня 2014 року виконавчий лист повернутий стягувачу у зв'язку з відсутністю майна для звернення стягнення.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції від 28 липня 2014 року відкрито виконавче провадження. Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції від 03 грудня 2014 року виконавчий лист повернутий стягувачу у зв'язку з відсутністю майна для звернення стягнення.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції від 05 лютого 2015 року відкрито виконавче провадження. Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції від 25 червня 2015 року виконавчий лист повернутий стягувачу у зв'язку з відсутністю майна для звернення стягнення.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції від 06 листопада 2015 року відкрито виконавче провадження. Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції від 23 лютого 2016 року виконавчий лист повернутий стягувачу у зв'язку з відсутністю майна для звернення стягнення.

За заявою стягувача від 09 березня 2016 року постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції від 16 березня 2016 року відкрито виконавче провадження про примусове стягнення з ОСОБА_4 на користь державного міського підприємства «Івано-Франківськтепплокомуненерго» заборгованості в розмірі 10 879,73 грн.

Перевіряючи додержання строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, суд врахував, як положення статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон), так і інші акти законодавства, якими врегульовано це питання. Відповідно до пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 04 листопада 2010 року № 2677-VI «Про внесення змін до Закону України «Про виконавче провадження» та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)» виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені на момент їх видачі.

Статтею 47 Закону встановлено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо є письмова заява стягувача. Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Відповідно до статті 23 Закону строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються, зокрема пред'явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Відповідно до статті 25 Закону державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

З огляду на викладене, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку, що строк пред'явлення до виконання виконавчого листа, виданого 31 липня 2012 року, переривався. Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється, а повернення стягувачу виконавчого документа на підставі заяви не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання.

Доводи касаційної скарги правильності висновків судів не спростовують.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, ухвали судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, до якої приєдналася ОСОБА_6, залишити без задоволення.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 28 листопада 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Мартєв

В.С. Висоцька

С.П. Штелик