Ухвала

Іменем України

27 червня 2018 року

м. Київ

справа № 289/371/13-ц

провадження № 61-37240ск18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 17 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - Державна міграційна служба Радомишльського районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області про позбавлення права користування житловим приміщенням та зняття фізичної особи з реєстрації місця проживання та за зустрічним позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_7, Радомишльської міської ради, третя особа - ОСОБА_8, про визнання державного акту на право власності на земельну ділянку повністю недійсним, договорів дарування частково недійсними та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 21 жовтня 2013 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено за безпідставністю. Зустрічний позов ОСОБА_5 та ОСОБА_6 задоволено частково. Визнано частково недійсним договір дарування житлового будинку АДРЕСА_1 укладений 10 грудня 2012 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_4 у 1/8 частині житлового будинку. Визнано частково недійсним договір дарування земельної ділянки, площею 0,715 га з кадастровим № НОМЕР_1, що розташована по АДРЕСА_2, укладений 10 грудня 2012 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_4 у 1/8 частині земельної ділянки. Визнано недійсним державний акт на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданий Радомишльською міською Радою на прізвище ОСОБА_7 на підставі рішення № 310 від 24 травня 2012 року і зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 95. Визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/16 частину житлового будинку АДРЕСА_1 та на 1/16 частину земельної ділянки для обслуговування будинку за цією ж адресою. Визнано за ОСОБА_6 право власності на 1/16 частину житлового будинку АДРЕСА_1 та на 1/16 частину земельної ділянки для обслуговування будинку за цією ж адресою. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

08 травня 2018 року ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу на рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 21 жовтня 2013 року разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 17 травня 2018 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 21 жовтня 2013 року відмовлено на підставі частини другої статті 358 ЦПК України.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу 08 травня 2018 року після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, при цьому її було повідомлено про розгляд справи належним чином, а наявність обставин пропуску строку внаслідок виникнення обставин непереборної сили ОСОБА_4 не наведено та не підтверджено належними й допустимими доказами. Позивач була належним чином повідомлена про розгляд справи, у тому числі й про судове засідання призначене на 21 жовтня 2013 року, у якому ухвалено оскаржене рішення і особисто приймала у ньому участь, що підтверджується журналом судового засідання.

26 травня 2018 року ОСОБА_4 через засоби поштового зв'язку звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 17 травня 2018 року, у якій просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та передати справу для продовження розгляду.

При цьому посилається на порушення судом норм процесуального права. Касаційна скарга мотивована незгодою ОСОБА_4 з рішенням суду першої інстанції. Щодо ухвали апеляційного суду Житомирської області від 17 травня 2018 року ОСОБА_4 зазначає, що про наявність підстав для захисту прав позивача ОСОБА_4 у відповідності до статті 59 Конституції України та підготування апеляційної скарги її представнику ОСОБА_10 стало відомо лише 05 травня 2018 року у день передачі матеріалів по вказаній справі та підготування апеляційної скарги. ОСОБА_10 не знав про наявність додаткових перешкод у ОСОБА_4 для звернення до суду та дізнався про існування необхідності захисту її прав від позивача.

Також ОСОБА_4 вказує, що є безробітною пенсіонеркою, самостійно утримує свою родину, не має постійного місця роботи, хворіє. Тривалий час намагалася знайти кошти за для захисту своїх прав та належного представника, який орієнтується у вказаних правовідносинах судового захисту. І лише після спливу тривалого часу змогла знайти необхідні кошти, витребувати необхідні документи та звернутися до свого представника ОСОБА_10

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Як свідчить тлумачення частини другої статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).

Встановивши, що ОСОБА_4 звернулася із апеляційною скаргою у травні 2018 року, тобто після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення і відсутні підстави, передбачені пунктами 1 та 2 частини другої статті 358 ЦПК України, суд апеляційної інстанції обґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженого судового рішення свідчить, що правильне застосовування судом апеляційної інстанцій норм права є очевидним (частини другої статті 358 ЦПК України), а касаційна скарга - необґрунтованою.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 17 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - Державна міграційна служба Радомишльського районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області про позбавлення права користування житловим приміщенням та зняття фізичної особи з реєстрації місця проживання та за зустрічним позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_7, Радомишльської міської ради, третя особа - ОСОБА_8, про визнання державного акту на право власності на земельну ділянку повністю недійсним, договорів дарування частково недійсними та визнання права власності.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н.О. Антоненко

В.І. Журавель