Справа № 740/1783/17 Провадження № 22-ц/795/563/2018 Головуючий у I інстанції - Олійник В. П. Доповідач - Губар В. С.
Категорія - цивільна
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого судді - Губар В.С.,

суддів - Вінгаль В.М., Кузюри Л.В.

із секретарем судового засідання - Шапко В.М.

Позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»

Відповідач - ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (із повідомленням учасників справи) у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 02 лютого 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

місце ухвалення судового рішення - м. Ніжин Чернігівської області

дата складання повного тексту судового рішення - 09 лютого 2018 року

В С Т А Н О В И В :

У травні 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось з позовом до ОСОБА_2, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 24.10.2011 року у сумі 29807,97 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 24.10.2011 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 28.02.2017 року виникла заборгованість у сумі 29807,97 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 1824,17 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 22748,18 грн., заборгованість за пенею та комісією - 3340 грн., штрафи - 500,00 грн. (фіксована частина) та 1395,62 грн. (процентна складова).

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 02 лютого 2018 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на однобічність та неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні, фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення суду та постановити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що Умовами та Правилами надання банківських послуг передбачено договірне списання з усіх відкритих у банку рахунків клієнта в погашення кредитної заборгованості, і своїм підписом у договорі відповідач засвідчив, що ознайомлений з істотними умовами договору та погоджується з ними. Зазначеними Умовами передбачено право банку в односторонньому порядку за власним рішенням, та без попереднього повідомлення клієнта змінити розмір кредитного ліміту.

Як зазначає апелянт, судом першої інстанції не взяті до уваги надані банком письмові докази, яким не надана оцінка в порядку ст. 89 ЦПК України. Зазначає, що відповідно до положень ст. 204 ЦК України кредитний договір відповідачем не оскаржувався і не визнавався недійсним, а відтак є дійсним.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить залишити рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 02 лютого 2018 року без змін, а апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» - без задоволення.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання апеляційного суду не з»явився, про час і місце розгляду справи належним чином сповіщений, що документально підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Зважаючи, що згідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторони, належним чином повідомленої про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає апеляційному розгляду справи, апеляційний суд ухвалив розглядати справу у відсутність відповідача ОСОБА_2

Вислухавши суллю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Рішення суду першої інстанції таким вимогам не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив з необґрунтованості та не доведеності заявлених ПАТ КБ «ПриватБанк» позовних вимог.

З таким висновком суду першої інстанції не може погодитись апеляційний суд, виходячи з наступного.

20 жовтня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладений кредитний договір шляхом підписання сторонами анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с.8). Із тексту вказаної заяви вбачається, що ОСОБА_2 погодився із тим, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Зазначено, що позичальник ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, наданими йому для ознайомлення у письмовому вигляді. Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку. Позичальник зобов'язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись із їхніми змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.com.ua.

Зазначені умови викладені у заяві позичальника при отриманні кредиту від 20.10.2011 року, а не у кредитному договорі, однак вказана заява містить ознаки такого договору. Згідно вказаної заяви ОСОБА_2 підтвердив, що ознайомився та згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, тарифами банку, які були надані йому у письмовій формі, про що свідчить його підпис (а.с.8 зворот).

З довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки ОСОБА_2, убачається, що 24.10.2011 року кредитний ліміт збільшено до 300 грн., 06.12.2011 року - ліміт збільшено до 2000 грн., 17.07.2014 року - встановлено кредитний ліміт у сумі 1830 грн. (а.с. 159).

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, вибору контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Перевіряючи аргументи скарги, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_2 взяті на себе зобов'язання належним чином не виконував, у погоджені сторонами строки не вносив щомісячні платежі.

Згідно із розрахунком заборгованості, наданим ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 6-7), розмір заборгованості станом на 28.02.2017 року становить 29807,97 грн. і складається із: 1824,17 грн. - заборгованість за кредитом; 22748,18 грн. - заборгованість по процентам; 3340 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1395,62 грн. - штраф (процентна складова). На спростування заборгованості відповідачем не надано доказів суду першої інстанції і не представлено апеляційному суду.

Відповідно до ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Із виписки по рахунку ОСОБА_2, яка була надана ПАТ КБ „ПриватБанк", встановлено, що останнє зняття коштів з кредитної карти здійснено ОСОБА_2 23 листопада 2013 року на суму 200 грн., а останнє погашення боргу - 01 березня 2014 року в сумі 520 грн. Зазначені обставини відповідачем не спростовані в суді першої інстанції і не спростовані в апеляційному суді.

Пунктами 2.1.1.2.11- 2.1.1.2.13 Умов та правил надання банківських послуг після настання зазначеного на картці останнього місяця її дії банком випускається картка на новий термін, за що клієнтом вноситься відповідна плата згідно діючих тарифів. Термін дії картки не підлягає продовженню банком у разі надання клієнтом до початку останнього місяця дії картки письмової заяви про закриття рахунку, за умови відсутності простроченої заборгованості клієнта перед банком за відповідним рахунком. Клієнт повинен до закінчення останнього місяця терміну дії картки звернутися до обслуговуючого відділення банку для отримання платіжної картки з новим терміном дії.

Як встановлено апеляційним судом, ОСОБА_2 дійсно отримав кредитну картку, строк якої був встановлений до травня 2015 року, а 19 серпня 2017 року була видана картка зі строком дії до липня 2021 року (а.с. 172).

Матеріали, які були надані позивачем апеляційному суду (а.с. 173-175), містять два фото відповідача ОСОБА_2 з продуктом (кредитними картками) банку, які видавались останньому 24.10.2011 року та 19.08.2017 року.

Зазначене не спростовано ОСОБА_2 в жодний належний спосіб.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

ОСОБА_2, здійснюючи часткове погашення боргу по кредиту, визнавав факт укладення ним з ПАТ КБ „ПриватБанк" договору, який повинен виконуватись належним чином.

Згідно з ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом, зобов'язання (неналежне виконання).

Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що доведеним є факт укладення між сторонами договору, який складається не лише з заяви позичальника, а також з Умов та правил надання банківських послуг.

Укладений між сторонами кредитний договір є дійсним, а тому підлягає виконанню.

Відповідно до умов договору Держателю картки у користування надана платіжна картка, яка згідно п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» є власністю емітента ПАТ КБ «ПриватБанк» і надається клієнту відповідно до умов договору.

ОСОБА_2, отримавши кредитний ліміт на картку, активно користувався кредитним лімітом, що підтверджується довідкою про рух коштів.

Враховуючи, що ОСОБА_2 своїх зобов'язань належним чином не виконував, то позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом, заборгованості по процентам за користування кредитом та трафів є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

В ході розгляду справи сторонами не оспорювалось, що ОСОБА_2 до банківської установи з заявою про закриття карткового рахунку не звертався.

Висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у зв'язку з ненаданням доказів є помилковими та спростовуються вище встановленими обставинами справи.

Разом із тим, апеляційний суд вважає необґрунтованими вимоги позову про необхідність стягнення на користь позивача заборгованості за пенею та комісією.

Покладення на боржника нових додаткових обов»язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Окрім того, позивачемсуду не доведено, за які банківські послуги підлягає стягненню комісія та не доведено, чи надавались відповідачеві такі послуги. Прозорий і конкретний розрахунок розміру пені як такої у матеріалах справи також відсутній і апеляційному суду не представлений, а відтак, підстави для стягнення з позивача заборгованості по пені та комісії у розмірі 3340 грн. - відсутні.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до приписів ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення.

Вказане відповідає правовій позиції, що висловлена Верховним Судом України 21 жовтня 2015 року у справі №6-2003цс15.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» належить задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог. З відповідача ОСОБА_2 належить стягнути на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 24.10.2011 року в сумі 26467 грн. 97 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом - 1824 грн. 17 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 22748 грн. 18 коп., штрафу (фіксована частина) - 500 грн., штрафу (процентна складова) - 1395 грн. 62 коп.

У задоволенні решти позову необхідно відмовити з вищезазначених підстав.

Частиною 1 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч.13 ст.141 ЦПК України).

Оскільки апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції і частково задовольняє позов на 88,979%, то з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» пропорційно розміру задоволених позовних вимог належить стягнути 3551 грн. 60 коп. судового збору за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанціях.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 378, 381, 382, 383, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 02 лютого 2018 року скасувати.

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 24.10.2011 року в сумі 26467 грн. 97 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом - 1824 грн. 17 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 22748 грн. 18 коп., штрафу (фіксована частина) - 500 грн., штрафу (процентна складова) - 1395 грн. 62 коп.

У задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 3551 грн. 60 коп. у відшкодування понесених судових витрат за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанціях.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:Судді:

Повний текст постанови складений 22 червня 2018 року.