Постанова

Іменем України

16 травня 2018 року

м. Київ

справа № 520/7786/14-ц

провадження № 61-3452св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Хопти С. Ф., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,

відповідачі: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 червня 2016 року у складі судді Луняченка В. О. та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 29 вересня 2016 року у складі колегії суддів: Гайворонського С. П., Сегеди С. М., Кононенко Н. А.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості.

Позовну заяву мотивовано тим, що 30 березня 2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 2007/670-2.06/47, за умовами якого ОСОБА_1 надано кредит у розмірі 72 864 долари США зі сплатою 12,45 % річних та кінцевим терміном повернення - 29 березня 2027 року. Кредит надано на фінансування будівництва житла - квартири АДРЕСА_1.

30 березня 2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 25-04/19, за умовами якого ОСОБА_2 зобов'язалась у солідарному порядку відповідати за виконання позичальником зобов'язань щодо повернення коштів за кредитним договором № 2007/670-2.06/47.

У зв'язку із неналежним виконанням умов кредитного договору станом на 10 червня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 111 389,21 доларів США, що еквівалентно 1 314 784 грн 85 коп., та складається із заборгованості за кредитом у розмірі 70 951,95 доларів США, що еквівалентно 837 482 грн 83 коп.; заборгованості за процентами у розмірі 36 029,60 доларів США, що еквівалентно 425 276 грн 17 коп.; пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 636,20 доларів США, що еквівалентно 7 509 грн 36 коп.; пені за несвоєчасне повернення процентів у розмірі 3 771,46 доларів США, що еквівалентно 44 516 грн 50 коп.

На підставі викладеного ПАТ «Укрсоцбанк» просило стягнути з боржника та поручителя кредитну заборгованість у розмірі 1 314 784 грн 85 коп.

У лютому 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали до суду заперечення на позов, у яких просили відмовити у позові, застосувавши наслідки спливу строку позовної давності. Зазначали, що останній платіж за кредитним договором на погашення заборгованості було здійснено 30 квітня 2009 року.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14 червня 2016 року у позові ПАТ «Укрсоцбанк» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що 10 грудня 2009 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось до ОСОБА_1 з вимогою про дострокове повернення кредитних коштів, що вказує на зміну строку дії кредитного договору. Банк звернувся до суду з позовом у червні 2014 року, тобто з пропуском трирічного строку пред'явлення вимог до боржника. Також банком пропущено шестимісячний строк пред'явлення вимог до поручителя, що вказує на припинення поруки.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 29 вересня 2016 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 червня 2016 року залишено без змін.

Ухвалу суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що банк пред'явив вимоги до позичальника з пропуском трирічного строку позовної давності, про застосування наслідків спливу якого відповідачі просили. Крім того, банк пропустив шестимісячних строк пред'явлення вимог до поручителя, що вказує на припинення поруки.

ПАТ «Уксоцбанк» у касаційній скарзі, поданій 27 жовтня 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка була уточнена 18 листопада 2016 року, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов ПАТ «Укрсоцбанк» задовольнити.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що укладаючи кредитний договір, його сторони погодили строк дії договору, який спливає 29 березня 2027 року, а тому банк протягом усього часу дії договору має право пред'явити вимоги до божника про повернення кредитних коштів. Крім того, банк вважає, що до правовідносин, що склались між сторонами, строк позовної давності взагалі не підлягає застосуванню, оскільки власник майна у будь-який час (поки існує порушення прав власника) може пред'явити позов про усунення перешкод у користуванні майном.

Відзив на касаційну скаргу не подано.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У січні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України, під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 30 березня 2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 2007/670-2.06/47, за умовами якого ОСОБА_1 надано кредит у розмірі 72 864 долари США зі сплатою 12,45 % річних та кінцевим терміном повернення - 29 березня 2027 року. Кредит надано на фінансування будівництва житла - квартири АДРЕСА_1.

30 березня 2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 25-04/19, за умовами якого ОСОБА_2 зобов'язалась у солідарному порядку відповідати за виконання позичальником зобов'язань щодо повернення коштів за кредитним договором № 2007/670-2.06/47.

У зв'язку із неналежним виконанням умов кредитного договору станом на 10 червня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 111 389,21 долар США, що еквівалентно 1 314 784 грн 85 коп., та складається із заборгованості за кредитом у розмірі 70 951,95 доларів США, що еквівалентно 837 482 грн 83 коп.; заборгованості за процентами у розмірі 36 029,60 доларів США, що еквівалентно 425 276 грн 17 коп.; пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 636,20 доларів США, що еквівалентно 7 509 грн 36 коп.; пені за несвоєчасне повернення процентів у розмірі 3 771,46 доларів США, що еквівалентно 44 516 грн 50 коп.

10 грудня 2009 року за вихідним номером 16-15/670-1 ПАТ «Укрсоцбанк» направило ОСОБА_1 лист-претензію про погашення заборгованості за договором кредиту, у якому зазначало, що у зв'язку із невиконанням позичальником умов кредитного договору, цей договір вважається таким, що закінчився і підлягає достроковому поверненню. За умовами договору позичальник зобов'язаний повністю погасити кредит та проценти за фактичний час використання кредиту, а також сплатити штраф та пеню у строк до 31 грудня 2009 року.

Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За частинами першою, п'ятою статті 261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Сторони кредитного договору встановили як строк дії договору, так і строки виконання зобов'язань за щомісячним погашенням платежів.

Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків.

Пунктом 3.3.10. кредитного договору сторони погодили умови дострокового повернення кредитних коштів, процентів та сплату штрафних санкцій.

Пред'явлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом змінює строк виконання зобов'язання та зумовлює перебіг позовної давності.

У зв'язку з порушенням боржником виконання зобов'язання за кредитним договором, банк використав право достроково вимагати з позичальника повернення заборгованості за кредитним договором, надіславши боржнику 10 грудня 2009 року лист-претензію про дострокове негайне повернення всієї суми кредиту та пов'язаних з ним платежів (процентів і штрафних санкцій) (а. с. 19).

Отже, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про негайне повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня після строку, зазначеного у листі-претензії, - «31 грудня 2009 року».

Такий висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 09 листопада 2016 року у справі № 6-2251цс16.

Банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором у червні 2014 року, пропустивши таким чином трирічний строк позовної давності, який сплинув 1 січня 2013 року. Оскільки відповідачі звернулись до суду із заявою про застосування наслідків спливу строку позовної давності, то суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у позові.

Крім того, перевірячи законність рішення суду першої інстанції, апеляційний суд правильно виходив із того, що банк пропустив шестимісячний строк пред'явлення вимог до поручителя, а тому відповідно до частини першої статті 559 ЦК України порука є припиненою.

Згідно із статтею 410 ЦПК України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Доводи касаційної скарги про порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права є безпідставними, не спростовують висновків судів та не дають підстав для скасування оскаржуваних судових рішень.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 29 вересня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б. І. Гулько

С. Ф. Хопта

Ю. В. Черняк