Справа № 127/4990/18
Провадження 2/127/873/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2018 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючого судді Борисюк І.Е., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року у позивача з відповідачем народився син - ОСОБА_3. Шлюб між позивачем та відповідачем розірваний на підставі рішення суду від 22.07.2016 року. Рішенням Вінницької районного суду Вінницької області від 12.04.2017 року по справі № 128/474/17 з позивача на користь відповіда на утримання дитини стягуються аліменти в розмірі 1/3 частки всіх видів доходів позивача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 27.02.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Починаючи з лютого 2017 року позивач регулярно сплачував аліменти, оскільки дбав про належне матеріальне забезпечення сина. Проте, розмір аліментів який на теперішній час стягується з позивача, становить 2 008, 00 гривень, що приводить позивача в скрутне матеріальне становище, оскільки: на сьогоднішній день позивач має нерегулярний, мінливий дохід, середній місячний дохід складає 4000-6000 гривень; на його утриманні знаходиться мати, яка потребує догляду та лікування, оскільки є інвалідом і обмежена в русі. Крім позивача доглядати за його матір'ю нікому Окрім того, позивач єдиний хто сплачує комунальні платежі за помешкання, де проживає він та його матір, та єдиний хто сплачує кошти за лікування та інші побутові платежі, оскільки розмір пенсії його матері дуже малий. Також позивач зазначає, що з покращенням його матеріального становища він самостійно перегляне розмір сплати аліментів. Таким чином, позивач вважає, що розмір аліментів має бути зменшено.

Вищевикладене й стало підставою для звернення позивача до суду із вимогою про зміну розміру аліментів, які стягуються із ОСОБА_1 на користь відповідача на утримання дитини ОСОБА_3 на 1/6 частки всіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Також позивач просив суд залишити судові витрати за ним.

Ухвалою суду від 12.04.2018 вищевказану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також, даною ухвалою запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем вищевказану ухвалу суду було отримано 19.04.2018 року, а відповідачем 23.04.2018 року було отримано копію ухвали суду від 12.04.2018 року та копію позовної заяви із доданими до неї документами. (а.с. 38-39)

У строк, визначений судом ухвалою суду від 12.04.2018 року, від відповідача відзив на позов не надійшов. Будь-які докази по справі чи клопотання від відповідача, також, на адресу суду не надійшли.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від учасників справи до суду не надходили.

Враховуючи вищевикладене та положення ст. 279 ЦПК, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3, виданим 14.05.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, записані ОСОБА_1 та ОСОБА_4, актовий запис № 1502. (а.с. 24)

Згідно з рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 12.04.2017 року по справі 128/474/17, яке набрало законної сили 24.04.2017 року, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частки всіх видів його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 27.02.2017 року і до досягнення дитиною повноліття до ІНФОРМАЦІЯ_6 року.(а.с. 21-22)

Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до довідки № 143 від 28.02.2018 року, виданою виконкомом Деснянської селищної ради Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_5 - інвалід ІІ групи, знаходиться на утриманні свого сина - ОСОБА_1 та проживає разом з ним. ОСОБА_1 офіційно не працевлаштовувався. Останній запис у трудовій книжці: наказ № 573-к від 16.06.2016 року. (а.с. 26)

Відповідно до виписки з амбулаторної карти № 927417 від 28.02.2018 року, ОСОБА_5, 1962 року народження, знаходиться на «Д» обліку та являється інвалідом ІІ групи по захворюванню довічно та потребує додаткового догляду так як має обмеження у рухах. (а.с. 25)

Згідно з довідкою № 24, виданою Вінницькою центральною районною клінічною лікарнею, ОСОБА_5 у період з 16.03.2018 року по 21.03.2018 року знаходилась на лікуванні з причини: гіпертонічна хвороба ІІ ст., ст. 3 гіпертензивне серце. (а.с. 27)

Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Згідно із ч. 1 ст. 203 СК України дочка, син крім сплати аліментів зобов'язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно з ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно ч. 1 - ч. 3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву.

Сторонами по справі у відповідності до ч. 4 ст. 83 ЦПК України не було повідомлено про неможливість подання доказів у встановлений законом строк. Крім того, будь-які інші докази, ніж ті, що були надані позивачем разом із позовом, до суду сторонами по справі подані не були. Заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, до суду не надходили.

Будь-які клопотання про витребування доказів по справі в зв'язку з неможливістю їх самостійного надання та заяви про забезпечення доказів до суду сторонами по справі не подавалися.

Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи.

Також, судом в ухвалі суду від 12.04.2018 року було роз'яснено сторонам по справі наслідки ненадання суду доказів по справі, дії в разі неможливості надання доказів, а також право і порядок звернення до суду із заявами та клопотаннями.

Відповідно до ч. 3 ст. 279 ЦПК України, якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Отже, в даному випадку процесуальні дії могли бути вчинені до 14.05.2018 року (включно).

Згідно з ч. 1 ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Отже, кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд.

Відповідно до ч. 2 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п. 2, п. 4, п. 6 - п. 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов'язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов'язки, визначені законом або судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно із ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та положення ч. 8 ст. 279 ЦПК України, судом досліджуються докази і письмові пояснення, викладені в заявах по суті, в даному випадку - пояснення, викладені в позовній заяві і докази, надані разом із позовом.

Судом встановлено, що сторони мають спільного сина: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. На підставі рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 12.04.2017 року по справі 128/474/17, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частки всіх видів його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 27.02.2017 року і до досягнення дитиною повноліття до ІНФОРМАЦІЯ_6 року.

Визначений рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 12.04.2017 року по справі 128/474/17 спосіб стягнення аліментів, в даному випадку, не підлягає зміні. Однак розмір аліментів, визначений рішенням суду, на підставі ч. 1 ст. 192 СК України може бути змінений судом у випадках, передбачених цим Кодексом.

При визначені наявності підстав для зменшення розміру аліментів, визначених рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 12.04.2017 року, судом враховано, що платник аліментів офіційно непрацевлаштований, не має регулярного доходу та на його утриманні перебуває непрацездатна матір - ОСОБА_5, 1962 року народження, яка знаходиться на «Д» обліку, є інвалідом ІІ групи по захворюванню довічно та потребує додаткового догляду через обмеження у рухах. В той же час, судом враховано, що платник аліментів є працездатною, здоровою людиною, на його утриманні, крім матері і дитини - ОСОБА_3, ніхто не перебуває.

Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак, врівноважуючи позиції сторін, законодавець обмежує максимально можливий розмір аліментів для дитини - 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Таким чином, враховуючи положення ч. 2 ст. 182 СК України, суд не вправі визначити на дитину розмір аліментів менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і більше ніж 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Вирішуючи питання про зменшення розміру аліментів суд виходить з того, що стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно зі становищем одержувача аліментів. Судом, також, прийнято до уваги, що обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладено на обох батьків.

Суд, дослідивши письмові пояснення, викладені позивачем у позові, та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи вищевикладене та положення ч. 1 ст. 192 СК України, суд дійшов до переконання в наявності підстав для зміни розміру аліментів, встановленого рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 12.04.2017 року по справі 128/474/17, шляхом зменшення їх розміру, оскільки позивач зобов'язаний та може надавати щомісячне утримання дитини в розмірі ? частки від свого заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше ніж 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Достатніх підстав для зменшення розміру аліментів з 1/3 частки від заробітку (доходу) позивача до 1/6, судом не встановлено.

Встановлений даним рішенням суду розмір аліментів на утримання дитини, є гарантією її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання батька окремо від дитини не повинно впливати на обсяг його прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Суд звертає увагу, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, на що, в тому числі, необхідні й фінансові витрати. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України.

У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, на що звернув увагу в п. 23 Постанови Пленуму № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України від 15.05.2006 року.

Згідно з ст. 179 СК України аліменти є власністю дитини, а не того з батьків, на ім'я кого вони виплачуються. При цьому на отримувача аліментів покладається обов'язок розпоряджатися аліментами лише за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання, а також право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, судом враховано клопотання позивача про залишення за ним сплати судового збору. Таким чином, витрати по сплаті судового збору слід залишити за позивачем.

Оскільки, у новому розмірі аліменти мають сплачуватись з часу набрання даним рішенням законної сили та враховуючи наявність на виконанні виконавчого документа, виданого за судовим рішення про стягнення аліментів в розмірі, встановленому до ухвалення цього рішення, керуючись ст. 267 ЦПК України, суд вважає за необхідне визначити, що стягнення за виконавчим листом, виданим на підставі рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 12.04.2017 року по справі 128/474/17, слід припинити станом на день набрання законної сили даним судовим рішенням та повернути виконавчий лист до суду після завершення виконання (погашення заборгованості по аліментах).

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, ч. 2 ст. 141, ч. 1 ст. 155, ст. 179, ч. 1 ст. 180, ч. 3 ст. 181, ч. 1 і ч. 2 ст. 182, ч. 1 ст. 183, ч. 1 ст. 192, ч. 1 ст. 202, ч. 1 ст. 203 СК України, ст.ст. 12, 15, 16 ЦК України, Законом України «Про охорону дитинства», Конвенцією ООН про права дитини, ст.ст. 2, 4, 5, 11-13, 76-83, 89, 133, 141, 174, 258, 259, 263-265, 267, 274, 275, 278, 279, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, які стягуються за рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 12.04.2017 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/3 частки всіх видів його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 27.02.2017 року і до досягнення дитиною повноліття до ІНФОРМАЦІЯ_6 року, на ? частку від заробітку (доходу) ОСОБА_1, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, з часу набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнення за виконавчим листом, виданим на підставі рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 12.04.2017 року по справі 128/474/17, припинити станом на день набрання чинності даним судовим рішенням та повернути виконавчий лист до суду після завершення виконання (погашення заборгованості по аліментах).

Судові витрати залишити за ОСОБА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення шляхом подання апеляційної скарги через Вінницький міський суд Вінницької області до апеляційного суду Вінницької області.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_2.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_2, місце проживання, зареєстроване у встановленому законом порядку: АДРЕСА_1.

Суддя: