Провадження № 2/760/1653/18
Справа № 760/2196/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
14 червня 2018 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Букіної О.М.
при секретарі - Кривулько С.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу,-
02.02.2017 позивач звернувся з позовом до відповідача та просив суд стягнути в порядку регресу понесені витрати по сплаті страхового відшкодування в розмірі 4 053,73 грн., та судовий збір в розмірі 1600,00 грн.
Свої вимоги мотивує тим, що 26.05.2014 між ОСОБА_2 та ТОВ «Страхова компанія «Альфа - Гарант» було укладено поліс обов"язкового страхування цивільно - правової відповідальності наземних транспортних засобів №АІ/0553509.
29.04.2015 о 13 год. 00 хв., ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Dacia Logan» з д.н.з. НОМЕР_1, по вул. Кільцева - вул. Ватутіна в м. Києві, не дотримуючись безпечної дистанції здійснив зіткнення з автомобілем «Mercedes-Benz Vito 109 CDI» з д.н.з. НОМЕР_2, що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів.
В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль «Mercedes-Benz Vito 109 CDI» з д.н.з. НОМЕР_2, що належить ОСОБА_3
Згідно постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 15.05.2015, винним у скоєнні ДТП, що сталася 29.04.2015, було визнано ОСОБА_1 та піддано до адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.
Оскільки цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Dacia Logan» з д.н.з. НОМЕР_1 застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант» за полісом № АІ/0553509, власник пошкодженого автомобіля «Mercedes-Benz Vito 109 CDI» з д.н.з. НОМЕР_2, ОСОБА_3 звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» для відшкодування витрат на відновлення пошкодженого автомобіля внаслідок ДТП.
Позивач зазначає, що 25.11.2015 ТДВ СК «Альфа-Гарант» здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 4 053,73 грн. з урахуванням франшизи.
З огляду на викладене, позивач просив задовольнити позов.
02.02.2017 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М.
02.02.2017 судом направлено запит до відділу адресно - довідкової роботи ГУ ДМС України в м. Києві.
24.02.2017 до суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання відповідача.
Ухвалою суду від 24.02.2017 в справі відкрито провадження в справі та призначено справу до судового розгляду.
Відзив на позовну заяву відповідачем не подано.
Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, та як вбачається з матеріалів позовної, останній просить справу слухати у його відсутність. Позовні вимоги підтримує та проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідно до ст. 128 ЦПК України відповідач повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.
Враховуючи вимоги даної норми закону суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи належним.
Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Виходячи з цього, враховуючи думку представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 29.04.2015 о 13 год. 00 хв., ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Dacia Logan» з д.н.з. НОМЕР_1, по вул. Кільцева - вул. Ватутіна в м. Києві, не дотримуючись безпечної дистанції здійснив зіткнення з автомобілем «Mercedes-Benz Vito 109 CDI» з д.н.з. НОМЕР_2, що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів. В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль «Mercedes-Benz Vito 109 CDI» з д.н.з. НОМЕР_2, що належить ОСОБА_3
Згідно постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 15.05.2015, винним у скоєнні ДТП, що сталася 29.04.2015, було визнано ОСОБА_1 та піддано до адміністративного стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 340,00 грн. (а.с.9)
Згідно постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 15.05.2015 вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення водієм - ОСОБА_1, п.13.1 Правил дорожнього руху України.
Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.
Згідно з положеннями ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином, вина ОСОБА_1 встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає.
З матеріалів справи вбачається, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Dacia Logan» з д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант», згідно полісу № АІ/0553509, строк дії якого з 27.05.2014 року до 26.05.2015 включно (а.с.5).
Доказів того, що відповідачем на користь потерпілого були відшкодовані збитки завдані внаслідок вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди, відповідачем не надано.
Судом встановлено, що власник пошкодженого автомобіля 22.06.2015 з метою отримання відшкодування, звернулася до ТДВ СК «Альфа-Гарант» з відповідною заявою (а.с.8).
Згідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка буда заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю та майну третьої особи.
Згідно п. г) п.п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричини дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у п.п. 33.1.2 п. 33.1 ст. 33 цього Закону.
Доказів того, що відповідачем виконано вказані вище вимоги закону, останнім суду не надано.
Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення з відповідача в порядку регресу витрат пов'язаних з виплатою страхового відшкодування у розмірі 4053,73 грн.
Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.
Таким чином, з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору 1600,00 грн.
Враховуючи вищевикладене, позов ТДВ СК «Альфа-Гарант» підлягає задоволенню.
Керуючись ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст 993, 1191 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позов Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу, задовольнити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанціїї.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його отримання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: