Постанова

Іменем України

13 червня 2018 року

м. Київ

справа № 369/8558/14-ц

провадження № 61-6371св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н .О., Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Крата В. І., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра»,

представники позивача: Федоренко Сергій Вікторович, Чапік Микола Миколайович, Побережний ОлександрПетрович,

відповідач - ОСОБА_6,

представники відповідача: ОСОБА_7, ОСОБА_8,

третя особа - служба у справах дітей Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Апеляційного суду Київської області від 08 листопада 2016 року в складі колегії суддів: Олійника В. І., Лівінського С. В., Мельника Я. С.,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2014 року публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6, третя особа - служба у справах дітей Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області (далі - служба у справах дітей Києво-Святошинська РДА) про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позовна заява мотивована тим, що 13 березня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» (далі - ВАТ КБ «Надра»), правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір № 34/П/27/2007-840, відповідно до умов якого останньому надано кредит у розмірі 245 000 доларів США під 13,74 % річних, строком на

120 місяців, з кінцевим терміном повернення до 10 березня 2017 року. На забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором,

13 березня 2007 року між сторонами укладено іпотечний договір, предметом якого є земельна ділянка, загальною площею - 0,151 га (кадастровий номер НОМЕР_1), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, та належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 07 грудня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Ященко П.В. та зареєстрованого у реєстрі за № 1482, а також житловий будинок, незавершений будівництвом, готовність 71 % з належними до нього будівлями і спорудами, зареєстрований Києво-Святошинським бюро технічної інвентаризації 07 лютого 2007 року за № 321 у книзі № 2 та колодязь № 1, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1. У зв'язку із неналежним виконанням ОСОБА_6 своїх зобов'язань утворилась заборгованість у розмірі

423 814,08 доларів США та 853 887,28 грн.

З урахуванням викладеного, ПАТ «КБ «Надра» просило звернути стягнення на предмет іпотеки: земельну ділянку, загальною площею 0,151 га (кадастровий номер НОМЕР_1), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; житловий будинок, незавершений будівництвом, готовність 71 % з належними до нього будівлями і спорудами, зареєстрований Києво-Святошинським бюро технічної інвентаризації 07 лютого 2007 року за № 321 в книзі № 2 та колодязь № 1, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1. Також, банк просив на час реалізації предмета іпотеки передати в його управління у порядку статті 34 Закону України «Про іпотеку» з правом заміни замків, обладнанням охоронними пристроями предмета іпотеки.

Справа переглядалась судами неодноразово.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області

від 11 березня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та недоведеними. Відсутні належні та допустимі докази наявності боргу у вказаному позивачем розмірі.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 08 листопада 2016 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 березня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позовних вимог.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 13 березня 2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевчук З. М. та зареєстрованим в реєстрі за № 344д, а саме на нерухоме майно:

земельну ділянку, площею - 0,151 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу від 07 грудня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Ященко П. В. та зареєстрованого в реєстрі за № 1482;

житловий будинок незавершений будівництвом, готовність 71 % з належними до нього будівлями і спорудами, зареєстрований Києво-Святошинським бюро технічної інвентаризації від 07 лютого 2007 року за № 321 в книзі № 2 та колодязь № 1, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, з метою погашення заборгованості відповідача за кредитним договором від 13 березня 2007 року

№ 34/П/27/2007-840 у розмірі 423 814,08 доларів США та 853 887,28 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом - 231 255,83 доларів США, заборгованості за відсотками - 177 085,76 доларів США, заборгованості за сплату комісії - 15 472,49 доларів США, пені - 417 660,92 грн, штрафу за порушення умов кредитного договору - 436 226,36 грн шляхом його продажу ПАТ «КБ «Надра» з застосуванням процедури продажу, передбаченої статтею 38 Закону України «Про іпотеку», з укладенням від свого імені договору купівлі-продажу нерухомого майна із будь-якою особою-покупцем за ціною, визначеною на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності, на умовах та в порядку, викладеному в статті 38 Закону України «Про іпотеку», з наданням ПАТ «КБ «Надра» всіх повноважень продавця предмету іпотеки, в тому числі, але не виключно: отримувати дублікати правовстановлюючих документів на вказаний предмет іпотеки в органах бюро технічної інвентаризації, органах нотаріату та інших органах державної влади, місцевого самоврядування та у будь-яких установах незалежно від форм власності; отримувати всі необхідні документи та довідки, які потрібні для продажу вище зазначеного предмета іпотеки в Державній реєстраційній службі України, в Головному управлінні Держземагенства у Київській області та всіх підпорядкованих структурних підрозділах або у інших органах, які будуть здійснювати функції з реєстрації речових прав на нерухоме майно; здійснювати будь-які платежі у якості продавця в процесі укладення договору купівлі-продажу предмету іпотеки; звертатися до суб'єктів оціночної діяльності із заявою про проведення експертної оцінки предмета іпотеки, а також ставити підпис від свого імені за одержання експертної оцінки; отримувати довідки та документи, які необхідні для укладення та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу; отримувати в органах місцевого самоврядування за місцезнаходженням предмета іпотеки довідки про склад сім'ї іпотекодавця та копії будинкових книг.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позовні вимоги, апеляційний суд виходив із того, що у зв'язку з невиконанням своїх зобов'язань боржником за кредитним договором, позов про звернення стягнення на предмет застави є обґрунтованим.

01 грудня 2016 року ОСОБА_6подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Разом з тим, заявником заявлено клопотання про зупинення виконання рішення Апеляційного суду Київської області від 08 листопада 2016 року до закінчення касаційного провадження.

Касаційна скарга мотивована тим, що скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд, належним чином не перевірив надані докази у справі.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

06 лютого 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами установлено, що 13 березня 2007 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір № 34/П/27/2007-В40, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 245 000 доларів США, строком на 120 місяців, з кінцевим строком повернення кредиту - не пізніше 10 березня 2017 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13,74 % річних.

13 березня 2007 року укладено іпотечний договір, предметом якого є: земельна ділянка, загальною площею - 0,151 га (кадастровий номер НОМЕР_1), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 07 грудня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Ященко П.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 1482;

житловий будинок, незавершений будівництвом, готовність 71 %, з будівлями та спорудами, та колодязем № 1, зареєстрований Києво-Святошинським бюро технічної інвентаризації, 07 лютого 2007 року за № 321 в книзі № 2, за адресою: АДРЕСА_1.

Пунктом 3.3.2 вказаного договору визначено, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до чинного законодавства України у разі, коли у момент настання строку виконання іпотекодавцем зобов'язань, забезпечених іпотекою за цим договором, вони не будуть виконані.

Відповідно до пункту 3.3.3 договору іпотеки у випадку порушення іпотекодавцем обов'язків, передбачених цим договором, вимагати від іпотекодавця дострокового виконання у повному обсязі зобов'язання, або самостійно вжити заходів, необхідних для забезпечення схоронності та захисту предмета іпотеки від посягань з боку третіх осіб, із стягненням з іпотекодавця понесених витрат.

Пунктом 5.1 вказаного договору визначено, що іпотеко держатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язання в цілому або в тій частині, а також у випадку порушення іпотекодавцем будь-яких зобов'язань за цим договором або будь-яких гарантій та запевнень, наданих іпотеко держателю за цим договором.

Звертаючись до суду з позовом, ПАТ КБ «Надра» посилалось на те, що станом на 04 червня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 423 814,08 доларів США та 853 887,28 грн.

Про наявність заборгованості за кредитним договором, її розмір та необхідність погашення ОСОБА_6 був повідомлений шляхом направлення йому повідомлення про порушення основного зобов'язання з вимогою погасити заборгованість за кредитом, а також з попередженням про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки.

Встановлено, що вказана вимога банку не виконана та заборгованість за кредитним договором позичальником не погашена.

Частина 1 статті 1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статей 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору.

Відповідно до змісту статей 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Згідно з статтею 629 ЦК України, договір є обов'язковим до виконання обома сторонами.

Частина 1 статті 1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статей 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору.

Відповідно до змісту статей 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Згідно з статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання обома сторонами.

Відповідно до статті 589 ЦК України, частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Стаття 41 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Таким чином, ЗаконУкраїни «Про іпотеку» визначаєспеціальний порядок звернення стягнення на предмет іпотеки, у тому числі деякі специфічні правила для здійснення реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій).

Отже, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення, апеляційний суд, встановивши, що відповідач порушив свої зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість, у зв'язку з чим дійшов правильного висновку про те, що підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя про звернення стягнення на предмет іпотеки, способом реалізації предмета іпотеки суд, відповідно до позовних вимог ПАТ КБ «Надра», обґрунтовано визначив з застосуванням процедури продажу, передбаченої статтею 38 Закону України «Про іпотеку» за ціною, визначеною на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом було дотримано норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Разом з тим, суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії) (частина третя статті 436 ЦПК України).

Враховуючи те, що ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 грудня 2016 року зупинено виконання рішення Апеляційного суду Київської області від 08 листопада

2016 рокудо закінчення касаційного провадження, тому виконання рішення на підставі частини 3 статті 436 ЦПК України підлягає поновленню.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Керуючись статтями 389, 400, 410, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Київської області від 08 листопада 2016 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Апеляційного суду Київської області

від 08 листопада 2016 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н .О. Антоненко

В. М. Коротун

В. І. Крат

В. П. Курило