Справа № 462/2762/17 Головуючий у 1 інстанції: Палюх Н.М.
Провадження № 22-ц/783/6876/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2018 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

секретаря: Жукровської Х.І.,

за участю: представника апелянта ОСОБА_2 ОСОБА_3,

представника третьої особи ОСОБА_4 ОСОБА_5.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 20 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6 державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Латориця», ОСОБА_4 про визнання недостовірним і протиправним записів,-

в с т а н о в и л а:

у червні 2017р. ОСОБА_2 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_6 державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, в якому просила визнати недостовірним і протиправним станом на 12 травня 2017р. запис у Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України про те, що керівником юридичної особи - товариства з обмеженою відповідальністю «Латориця» є ОСОБА_4, а також запис, що підписантом від імені юридичної особи товариства з обмеженою відповідальністю «Латориця» без довіреності є ОСОБА_4.

В обгрунтування позовних вимог, зазначала, що вона є учасником ТзОВ Латориця, з часткою у статутному фонді 50%. Другим учасником є ОСОБА_4, з часткою у статутному фонді 50%. Згідно п.19.1.4. Статуту товариства, до компетенції загальних зборів відноситься обрання виконавчого органу ( директора). Не зважаючи на те, що зборів учасників товариства з питання призначення директора товариства не проводилось і вона не підписувала про це жодних рішень, ОСОБА_4 присвоїв собі повноваження директора товариства, сфальсифікувавши протокол №6 зборів учасників товариства від 15 березня 2004 року і підробив її підпис на протоколі. Рішенням господарського суду Львівської області від 02.08.2011 р., яке залишено без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 12 жовтня 2011 р., визнано недійсним рішення зборів учасників ТзОВ «Латориця» від 15.03.2004року, оформленого протоколом №6. Дане рішення суду доведено до відома віповідача. Однак 12 травня 2017 р. вона отримала витяг з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, в якому зазначено: Прізвище, імя, по батькові , дата обрання (призначення) осіб, які обираються до органу управління юридичної особи, уповноважених представляти юридичну особу у правовідносинах з третіми особами, або осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори та дані про наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи: ОСОБА_4 - підписант, ОСОБА_4 керівник. Таким чином, реєстр містить недостовірну інформацію. Протиправність наявності в реєстрі недостовірних даних, визначається тим, що ці дані не відповідають дійсності, що суперечить ст.16 Закону і не залежить від того, хто відповідає за достовірність цих даних і чи знав реєстратор під час внесення їх в реєстр про їхню недостовірність і суперечить змісту існування Єдиного державного реєстру. Такий стан реєстру, в якому є дані, що не є достовірними порушує її права як громадянина, учасника цивільних правовідносин на отримання достовірних відомостей про субєктів цивільних правовідносин.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 20 жовтня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_6 державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Латориця», ОСОБА_4 про визнання недостовірним і протиправним записів відмовлено.

Дане рішення оскаржила позивач ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним і необґрунтованим. Зокрема зазначає, що суд першої інстанції при ухваленні рішення покликався на те, що обраний нею спосіб захисту її прав не передбачений ст. 16 ЦК України, як на підставу для відмови у задоволенні позову. Крім того, суд першої інстанції проігнорував наявність у Цивільному кодексі України ст. 275, якою регулюється порядок захисту немайнових прав, які і є предметом позову. Також, зазначає, що вона обрала такий спосіб захисту права, який на її думку відповідає змісту порушеного права і способу порушення, а також для того, щоб унеможливити порушення в майбутньому. Однак, зазначає, що суд відмовивши їй в задоволенні позову порушив вимоги матеріального і процесуального права, та прийшов до висновків, які не відповідають обставинам справи. Враховуючи наведене просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким її позовні вимоги задовольнити повністю.

26 січня 2018 року відповідач ОСОБА_6 державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради подало відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 в якому зазначає, що не погоджується з доводами апеляційної скарги та просить суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

01 лютого 2018 року представник третьої особи ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 подала відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2, в якому зазначає, що позивачем не вірно обрано спосіб захисту своїх прав та не наданого жодного належного та допустимого доказу для підтвердження доводів апеляційної скарги, а відтак просить суд апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судове засідання відповідач ОСОБА_6 державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Латориця» не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, заяв про відкладення розгляду справи від останніх не поступило, поважності причин неявки в судове засідання ними не надано, а тому в силу вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта ОСОБА_2 ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, представника третьої особи ОСОБА_4 ОСОБА_5 на заперечення доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (ч. 3 ст. 3 ЦПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що вказане рішення відповідає вказаним вимогам закону.

Положеннями частини 1 статті 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що позивачем невірно обрано спосіб захисту своїх прав, який не передбачений ст.16 ЦК України, не доведено факту порушення будь-яких її прав як суб'єкта інформаційних відносин.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Матеріалами справи та судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 та третя особа ОСОБА_4 є учасниками ТзОВ «Латориця» з часткою у статутному фонді по 50%.

Відповідно до п.19.1.4 статуту товариства до компетенції загальних зборів відноситься обрання виконавчого органу (директора).

Із витягу Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що станом на 12.05.2017р. в даному реєстрі міститься запис про те, що керівником юридичної особи ТзОВ «Латориця» є ОСОБА_4 та запис про те, що підписантом від імені юридичної особи ТзОВ без довіреності є ОСОБА_4

В позовній заяві ОСОБА_2 вазувала, що збори учасників товариства з питання призначення директором товариства п.Пилипціва І.В. не проводились і нею не підписувалось жодних рішень. ОСОБА_4, на думку позивача, присвоїв собі повноваження директора товариства, сфальсифікував протокол № 6 зборів учасників товариства від 15.03.2004р. і підробив підпис ОСОБА_2 на протоколі.

Рішенням господарського суду Львівської області від 02.08.2011р., яке залишено без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 12.10.2011р., визнано недійсним рішення зборів учасників ТзОВ «Латориця» від 15.03.20014р, оформленого протоколом №6.

Також матеріалами справи та судом встановлено, що позивач у 2015 році звернулася в Львівський окружний адміністративний суд з позовом до Державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, легалізації об'єднань громадян та засобів масової інформації Львівського міського управління юстиції ОСОБА_7, ОСОБА_6 державної реєстрації Львівської міської ради, в якому просила:

- визнати протиправною відмову державного реєстратора ОСОБА_7 анулювати у відомостях Єдиного державного реєстру запис №0004431, внесений 15.04.2005 про те, що керівником юридичної особи - товариства з обмеженою відповідальністю «Латориця» є ОСОБА_4, а також запис про те, що підписантом від імені юридичної особи товариства з обмеженою відповідальністю «Латориця» без довіреності є ОСОБА_4;

- зобов'язати державного реєстратора ОСОБА_7 анулювати у відомостях Єдиного державного реєстру запис №0004431, внесений 15.04.2005 про те, що керівником юридичної особи - товариства з обмеженою відповідальністю «Латориця» є ОСОБА_4, а також запис про те, що підписантом від імені юридичної особи товариства з обмеженою відповідальністю «Латориця» без довіреності є ОСОБА_4;

- визнати недостовірним і протиправним з моменту внесення запису в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України про те, що керівником юридичної особи - товариства з обмеженою відповідальністю «Латориця» є ОСОБА_4, а також запис про те, що підписантом від імені юридичної особи товариства з обмеженою відповідальністю «Латориця» без довіреності є ОСОБА_4

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 23.06 2016р. позовну заяву ОСОБА_2 до державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, легалізації об'єднань громадян та засобів масової інформації Львівського міського управління юстиції ОСОБА_7, ОСОБА_6 державної реєстрації Львівської міської ради, про визнання протиправної відмови, зобов'язання до вчинення дій, визнання протиправним та недостовірним запису, в частині позовних вимог про: зобов'язання державного реєстратора ОСОБА_7 анулювати у відомостях Єдиного державного реєстру запис № 0004431, внесений 15.04.2005 року про те, що керівником юридичної особи - товариства з обмеженою відповідальністю «Латориця» є ОСОБА_4, а також запис про те, що підписантом від імені юридичної особи товариства з обмеженою відповідальністю «Латориця» без довіреності є ОСОБА_4 та визнання недостовірним і протиправним з моменту внесення запису в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України про те, що керівником юридичної особи - товариства з обмеженою відповідальністю «Латориця» є ОСОБА_4 а також запис про те, що підписантом від імені юридичної особи товариства з обмеженою відповідальністю «Латориця» без довіреності є ОСОБА_4, залишено без розгляду у зв'язку з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 13.04.2017р. в задоволенні позову ОСОБА_2 до державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, легалізації об'єднань громадян та засобів масової інформації Львівського міського управління юстиції ОСОБА_7, ОСОБА_6 державної реєстрації Львівської міської ради про зобов'язання державного реєстратора ОСОБА_7 анулювати у відомостях Єдиного державного реєстру запис №0004431, внесений 15.04.2005р. про те, що керівником юридичної особи - товариства з обмеженою відповідальністю «Латориця» є ОСОБА_4, а також запис про те, що підписантом від імені юридичної особи товариства з обмеженою відповідальністю «Латориця» без довіреності є ОСОБА_4 -відмовлено Дана постанова набрала законної сили.

Крім того, як вбачається із постанови та судом встановлено, що 09.06.2015р. ОСОБА_2 звернулася до ОСОБА_6 державної реєстрації Львівської міської ради з заявою про внесення змін у відомостях Єдиного державного реєстру про те, що керівником юридичної особи ТзОВ «Латориця» є ОСОБА_4, видаливши з Реєстру інформацію про те, що директором ТзОВ «Латориця» є ОСОБА_4 До заяви долучено копію рішення Господарського суду Львівської області від 02.08.2011 та копію постанови Львівського апеляційного господарського суду від 12.10.2011, відповідно до яких визнано недійсним рішення зборів учасників ТОВ «Латориця» від 15.03.2004 року, оформленого протоколом №6, згідно якого директором ТОВ «Латориця» обрано ОСОБА_4 09.07.2015 державним реєстратором ОСОБА_7 надано відповідь на вказану заяву. Суть відповіді полягала у тому, що для внесення змін до відомостей до Єдиного державного реєстру в частині зміни керівника ТзОВ «Латориця» необхідно подати державному реєстратору документи, визначені статтею 19 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців». Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 23.06.2016р., яка набрала законної сили, відмовлено у задоволенні позову в частині визнання такої відмови протиправною.

Згідно ч.1 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» у разі якщо зміна відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі, не пов'язана із змінами, що вносяться до установчих документів юридичної особи, або не підлягає державній реєстрації, особа, уповноважена діяти від імені юридичної особи (виконавчого органу), подає (надсилає поштовим відправленням з описом вкладення) державному реєстратору за місцезнаходженням реєстраційної справи юридичної особи заповнену реєстраційну картку про внесення змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі.

Відповідно до ч.2 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» якщо зміни до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі, пов'язані із зміною керівника або осіб, що обираються (призначаються) до органу управління юридичної особи, або осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори, крім документів, передбачених частиною першою цієї статті, особа, уповноважена діяти від імені юридичної особи (виконавчого органу), додатково подає примірник оригіналу (ксерокопію, нотаріально засвідчену копію) рішення уповноваженого органу управління юридичної особи про зміну зазначених осіб та/або примірник оригіналу (ксерокопію, нотаріально засвідчену копію) розпорядчого документа про їх призначення.

Із постанови Львівського окружного адміністративного суду від 13.04.2017р. вбачається, що позивач не зверталася до державного реєстратора в порядку, визначеному статтею 19 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» для зміни відомостей про керівника та підписанта від імені ТзОВ «Латориця», а відтак суд першої інстанції, оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині вимог, що є предметом розгляду.

Відтак, спір між позивачкою і відповідачем щодо запису №0004431, внесеного 15.04.2005 про те, що керівником юридичної особи ТзОВ «Латориця» є ОСОБА_4, а також запису про те, що підписантом від імені юридичної особи ТзОВ «Латориця» без довіреності є ОСОБА_4, вже розглядався по суті в порядку адміністративного судочинства.

Вказані судові рішення не оскаржувались та набрали законної сили.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК Україн и обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Крім того, відповідно до п. 1 Положення про Єдиний державний реєстр підприємств та організацій України, затвердженого постановою КМУ від 22.01.1996 р. № 118, (надалі Положення) єдиний державний реєстр підприємств та організацій України (ЄДРПОУ) - це автоматизована система збирання, накопичення та опрацювання даних про юридичних осіб всіх форм власності та організаційно-правових форм господарювання, відокремлені підрозділи юридичних осіб, що знаходяться на території України, а також відокремлені підрозділи юридичних осіб України, що знаходяться за її межами. Згідно п. 9 вказаного Положення ведення Реєстру здійснюється: на державному рівні - уповноваженим Держстатом органом державної статистики; на територіальному рівні - територіальними органами державної статистики.

У п. 11 Положення передбачено, що територіальні органи державної статистики: 1) забезпечують ведення єдиного державного обліку суб'єктів на відповідній території; 3) перевіряють відомості, що містяться у реєстраційних картках, отриманих від державних реєстраторів, та здійснюють актуалізацію даних Реєстру. Також у п. 15 Положення передбачено, що органи державної статистики перевіряють повноту заповнення облікової картки та відповідність відомостей установчим документам суб'єкта і вносять їх до Реєстру.

Зважаючи на викладене, територіальний орган державної статистики, у даному випадку Головне управління статистики у Львiвськiй областi є уповноваженим субєктом ведення та внесення відомостей до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України щодо підприємств, які знаходяться на території Львівської області, а не відповідач по даній справі ОСОБА_6 державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За приписами ст. 16 ЦК України, захист цивільних прав та інтересів судом. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Колегія судів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки позивачем не доведено чим були порушені її права та інтереси відповідачем, а також не надано ніяких допустимих та належних доказів, які б свідчили про вищевказане.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду на підставі п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1.ч.1 ст.374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Залізничного районного суду м. Львова від 20 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 07.06.2018 року.

Головуючий : О.М. Ванівський

Судді: Р.П. Цяцяк

ОСОБА_8