Справа № 138/2033/17
Провадження № 22-ц/772/1097/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Цибульський О. Є.
Доповідач:Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2018 рокуСправа № 138/2033/17м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М.,

суддів: Панасюка О. С., Зайцева А. Ю.

учасники справи:

позивач ОСОБА_3,

відповідач (особа яка подала апеляційну скаргу) ОСОБА_4,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 27 лютого 2018 року у складі судді Цибульського О. Є., постановлене у м. Могилів - Подільському о 16 год. 15 хв., дата складення повного судового рішення невідома,-

в с т а н о в и в :

15.08.2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, та висувала вимогу стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошові сумі у розмірі по 1000 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дітьми повноліття, в межах суми платежу за один місяць рішення суду допустити до негайного виконання.

Позов мотивовано тим, що з 08.10.2008 року вона перебувала з у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який заочним рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду від 02 червня 2017 року було розірвано. Від подружнього життя у сторін народилося четверо дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, які проживають разом із позивачем та знаходяться на її утриманні. Вказує, що їй важко забезпечувати чотирьох синів, а відповідач в добровільному порядку не надає належної матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча є фізично здоровим, інших утриманців немає, є матеріально забезпеченим, неофіційно працює по найму у інших осіб.

Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 27 лютого 2018 року позов задоволено частково, ухвалено: стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 - в розмірі по 930 гривень щомісячно на кожну дитину, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4 - в розмірі 746 гривень щомісячно; починаючи стягнення з 15.08.2017 і до досягнення дітьми повноліття, у межах суми платежу за один місяць, на підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення допущено до негайного виконання, вирішено питання про судові витрати.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції з урахуванням інтересів дітей, враховуючи матеріальне становище позивача, на утриманні якої знаходиться четверо неповнолітніх дітей; матеріальне становище відповідача, який офіційно не працює, є інвалідом 3-ї групи і має офіційний дохід лише у вигляді державної соціальної допомоги, виходив з того, що розмір аліментів слід визначити в твердій грошовій сумі щомісячно на кожну дитину з урахуванням прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дітьми повноліття.

10 квітня 2018 року на таке рішення суду відповідач ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої просить судове рішення скасувати та ухвалити нове, яким оскаржуване рішення змінити: позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей задовольнити частково, а саме: стягувати з нього ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 аліменти в розмірі ? частини зі всіх видів доходу щомісячно і до досягнення дітьми повноліття. В іншій частині залишити рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що він є інвалідом 3 - ї групи, крім державної соціальної допомоги, яка складає 1 452 грн, інших доходів не має, а влаштуватися на роботу за станом здоров'я не має можливості. Вважає, що суд постановив незаконне рішення яким з нього стягнуто аліменти, розмір яких у 2,5 рази перевищує його місячний дохід.

Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_3 не скористалась.

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Згідно з п. 8 розділу XIII «Перехідних положень» ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується. Тому справа підлягає розгляду Апеляційним судом Вінницької області.

Згідно п. 9 Розділу XIII «Перехідних положень» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд дійшов до наступних висновків.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

По справі встановлено наступні обставини, що не оспорюються:

- заочним рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду від 02 червня 2017 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, укладений 8 жовтня 2008 року (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2), розірвано (а.с. 8);

- ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є батьками чотирьох дітей:

-ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить повторно видане 14.04.2017 року Могилів - Подільським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Вінницької області, свідоцтво про народження Серії НОМЕР_3 (а.с. 7),

- ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується повторно виданим 14.04.2017 року Могилів - Подільським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Вінницької області, свідоцтво про народження Серії НОМЕР_3 (а.с. 7),

- ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, повторно видане 14.04.2017 року Могилів - Подільським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Вінницької області, свідоцтво про народження Серії НОМЕР_4 (а.с. 5),

- ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4 про що свідчить повторно видане 14.04.2017 року Могилів - Подільським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Вінницької області, свідоцтво про народження Серії НОМЕР_5 (а.с. 4).

Діти проживають матір'ю та знаходяться на її утриманні, про що свідчить довідка виконкому Ярузької сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області №785 від 11.08.2017 року, та рішення Комісії з питань захисту прав дитини при Могилів-Подільській районній державній адміністрації № 52 від 24.07.2017 року (а.с.3,9), яким рекомендовано визначити місце проживання дітей біля матері - ОСОБА_3, що відповідає інтересам дітей, при цьому, визначено порядок спілкування з дітьми батька ОСОБА_4.

Відповідач є інвалідом 3-ї групи, якому призначена державна соціальна допомога з 24.10.2008 по 31.10.2017 у сумі 1 312 грн., що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_6 (а.с.31).

Згідно довідки виданої Управлінням соціального захисту населення Могилів - Подільської РДА № 299 від 20 березня 2018 року слідує, що ОСОБА_4 перебуває на обліку в УСЗН Могилів - Подільської РДА і отримує соціальну допомогу інвалідам 3 групи. Розмір допомоги, який він отримав у вересні 2017 року становить 1 312 грн, у жовтні 2017 - 1452 грн, у листопаді 2017 року - 1452 грн, у грудні 2017 року - 1452 грн, в січня 2018 року - 1452 грн, в лютому 2018 - 1452 (а.с. 76).

Між позивачем та відповідачем виник спір з приводу стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Згідно з частинами першою, другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з ким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України).

Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Отже, право вибору способу стягнення аліментів: у твердій грошовій сумі чи у частковому відношенні до заробітку, законодавцем закріплено виключно за позивачем. Відтак, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача про визначення аліментів на утримання дітей в розмірі ? частини з усіх доходів, - немає

Судом першої інстанції правильно застосовано ч. 2 ст. 182 СК України, згідно якої, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів, суд першої інстанції вірно послався на норми закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 р. № 2246-VIII, яким установлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 грн, та для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 грн. та саме виходячи з цього визначив розмір аліментів, що підлягають стягненню.

Доводи апеляційної скарги про те що розмір аліментів у 2,5 рази перевищує місячний дохід відповідача, не є вирішальними, так як виходячи з положень частини 2 статті 182 СК України, суд не може встановити аліменти в розмірі меншому за 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Окрім того слід зазначити, що відповідно до змісту ч. 8, 9 ст. 181 СК України якщо місце проживання чи перебування батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога з урахуванням матеріального стану сім'ї, у якій виховується дитина. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.2006 року № 189. Згідно п. 2 зазначеного Порядку, тимчасова допомога призначається у разі, коли: рішення суду про стягнення аліментів з одного з батьків не виконується у зв'язку з ухиленням від сплати аліментів або відсутністю у боржника коштів та іншого майна, на які за законом може бути звернено стягнення.

Відтак апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення суду без змін (ст. 374 ЦПК України) як такого що постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 375 ЦПК України).

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 25 квітня 2018 року ОСОБА_5 відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 27 лютого 2018 року до ухвалення судового рішення у справі судом апеляційної інстанції (а.с. 80 - 81).

Згідно ч. 2 ст. 136 ЦПК України, якщо у встановлений судом строк судові витрати не будуть сплачені, заява відповідно до статті 257 цього Кодексу залишається без розгляду, або витрати стягуються за судовим рішенням у справі, коли сплата судових витрат була відстрочена або розстрочена до ухвалення цього рішення.

Таким чином, оскільки судовий збір за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 27 лютого 2018 року відстрочено до ухвалення судового рішення у справі судом апеляційної інстанції, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, тому з нього слід стягнути 960, 00 грн судового збору на користь держави.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах. За правилом пункту 1 частини другої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено у 2018 році прожитковий мінімум для працездатної особи в розрахунку на місяць з 1 січня 2018 року встановлений у розмірі 1 762, 00 гривень.

Враховуючи, що положення статті 19 ЦПК України в структурі законодавчого акту розташовані серед Загальних положень цього Кодексу, суд вправі відносити справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду. При цьому, за змістом правилами пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України справи, зазначені в цьому положенні, є малозначними в силу властивостей, притаманних такій справі, виходячи з ціни пред'явленого позову та його предмета, без необхідності ухвалення окремого судового рішення щодо віднесення зазначеної справи до відповідної категорії.

З огляду на те, що апеляційна скарга подана на рішення суду у справі, ціна позову у якій, з огляду на розмір аліментів за 6 місяців (п. 3 ч. 1 ст. 176 ЦПК України) становить менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то відповідно до положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому не підлягає касаційному оскарженню (п. 2 ч. 3 с. 389 ЦПК України).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 27 лютого 2018 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_9, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, уродженця та жителя АДРЕСА_1), на користь держави судовий збір в розмірі 960 (дев'ятсот шістдесят) грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуюча підпис Т. М. Шемета

Судді: підпис О. С. Панасюк

підпис А. Ю. Зайцев

Згідно з оригіналом

головуючий суддя Т. М. Шемета