Справа № 738/104/18
№ провадження 2/738/127/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2018 року Менський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді: Савченка О.А.

з участю

секретаря: Лях Н.М.

позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом: ОСОБА_1

представника позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом: ОСОБА_2

відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом: ОСОБА_3

представника відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом: ОСОБА_4

представника третьої особи: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мена Чернігівської області цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Служба у справах дітей Менської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини з батьком та зустрічним позовом представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини з матірю, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Менського районного суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа Служба у справах дітей Менської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини з батьком. Свій позов мотивував тим, що з відповідачкою по справі перебував у шлюбі. від шлюбу мають малолітню дитину ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу донька останнім часом проживає з відповідачкою, яка не дозволяє йому брати участь у вихованні ОСОБА_6. Вважає, що відповідачка не належним чином виконує своє батьківські обовязки, так як майже постійно перебуває за кордоном. З донькою залишається мати відповідачки та її сестра. Вважає, що він має право на участь у вихованні ОСОБА_6 разом з відповідачкою. При цьому вважає, що ОСОБА_6 буде краще, коли вона проживатиме постійно з ним, а він не чинитиме перешкод для її спілкування з матірю. Тому просить визначити місце проживання ОСОБА_6 з ним.

В березні 2018 року до суду надійшла зустрічна позовна заява представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини з матірю. Свої позовні вимоги ОСОБА_3 мотивує тим, що від шлюбу з ОСОБА_1 в ним є спільна донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на даний час постійно проживає з нею. Вона належним чином виконує свої батьківські обовязки по відношенню до доньки. Забезпечую нормальні умови проживання, навчання, оздоровлення та розвитку. Просить визначити місце проживання ОСОБА_6 з нею.

Ухвалою суду від 12 квітня 2018 року вимоги за зустрічним позовом представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про визначення місця проживання дитини з матірю об'єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Служба у справах дітей Менської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини з батьком.

В судовому засіданні позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 первісні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. При цьому пояснив, що мати дитини постійно знаходиться за межами України, за ОСОБА_6 доглядають рідна тітка та бабуся. Він мешкає в квартирі дружини. Донька певний час проживала з ними, налагодила з його дружиною контакт. Зустрічний позов не визнає в повному обсязі, просить в його задоволенні відмовити

Представник позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_2 пояснила, що після розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 їх спільна донька десь в період з 2011 року по 2014 рік проживала спільно з батьком. Перебувала на його утриманні. Він піклувався про неї. Матір з нею рідко спілкувалася, так як працювала в місті Києві. Потім ОСОБА_6 почала проживати з матірю. З 2016 року батьку почали ставити перепони в спілкуванні з донькою. Мати дитини постійно за межами України. ОСОБА_7 здійснюють нагляд її рідна тітка та бабуся. Вважає що батько має переважне право перед останніми на спілкування та догляд за донькою, тому просить первісний позов задовольнити.

Відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 первісний позов не визнала, власний позов підтримала в повному обсязі. При цьому пояснила що з первісним позивачем шлюб розірвали в 2011 році. Певний час їх спільна донька жила з батьком, так як вона їздила на роботу в ОСОБА_8. після інциденту, що у неї трапився з колишнім чоловіком, під час якого він її побив, вона забрала доньку та переїхала до Києва. До 2016 року ОСОБА_1 взагалі не надавав їм ніякої допомоги. Потім, він почав цікавитися дитиною, забирав її під час канікул та на вихідні. Їй донька розповіла, що під час таких спілкувань з батьком в розмові з іншими він постійно говорить погані слова на неї як на матір. В телефоні вона підписана образливим словом. Коли забирав доньку відключав телефон, і вона не могла до нього додзвонитися. Хвилювалася. Деякий час в 2017 року вона дійсно проживала за кордоном, близько трьох місяців, батько надавав згоду на виїзд дитини. Потім він відмовився продовжити згоду, просив за це 4 000 доларів, і вона була вимушена повернутися на Україна та перевести сюди свій бізнес. З 2017 року вона за межі України виїздить декілька разів на рік на два-три дні. В цей час з донькою перебуває її сестра та її мама. Цього року не надав дозволу на виїзд ОСОБА_7 за кордон на оздоровлення. Щодо надання дозволу на зустрічі батька з донькою, то останній коли мав намір зустрітися їй не повідомляв, зразу їхав до дитини, викликав поліцію.

Представник відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що мати дитини належним чином виконує свої батьківські обовязки. З дитиною спілкувався психолог, згідно його висновку дитина прихильна до матері та не має неприязних відносин з батьком. Щодо надання дозволу спілкування батьку з дитиною, то батьки повинні визначитися самі, примиритися. Щоразу коли ОСОБА_1 хотів поспілкуватися з дитиною він не повідомляв матір. Зразу викликав поліцію.

Представники третьої особи ОСОБА_5, в судовому засіданні пояснила, що первісний позивач ОСОБА_1 звертався до комісії з прав дитини з заявою про визначення часу побачень з донькою ОСОБА_7. Дане питання було розглянуто на комісії. Так як і дитина і батьки проживають за межами району йому було рекомендовано звернутися з відповідною заявою за місцем проживання дитини.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що на її думку мати ОСОБА_10 ОСОБА_3, яка є її сестрою, належним чином виконує свої батьківські обовязки. Піклується за неї, турбується здоровям дитини. Вільний час проводять разом, відвідують парки відпочинку. З 2017 року вона проживає спільно з ними в одній квартирі. Коли сестра виїздить за кордон за ОСОБА_7 доглядає або вона, або приїздить бабуся. ОСОБА_1 останнім часом тероризує їх родину, дзвонив сестрі та їй. Вони були вимушені змінити номера телефонів. В спілкуванні грубив, погрожував. Приїздив з працівниками поліції. ОСОБА_10 стала його боятися.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що у внучки добрі стосунки з мамою. Батько ніколи нічого не давав дитині. Коли ОСОБА_7 перебувала в неї на канікулах чи святах, то вона дозволяла батьку забрати дитину для спілкування. Самі її підвозили, щоб йому було зручніше. Потім ОСОБА_1 почав відключати телефон коли забирав ОСОБА_7. Вона хвилювалася. Онука казала, що батько ображає поганими словами і матір і її. Вона хоча це знала все одно з ним спілкувалася, давала онучку. ОСОБА_7 потреби вона приїздить в ОСОБА_8 та доглядає ОСОБА_7. В будь-якому разі щомісяця їздить в ОСОБА_8.

Відповідно до норми ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 народилася 10 квітня 2009 року, її батьками записані ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с. 8).

Статтею 51 Конституції України кожному з подружжя гарантовані рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

ОСОБА_7 частинами першою, другою статті 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей (ч. 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства").

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матірю.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у своєму рішенні від 01 липня 2017 року у справі "М.С. проти України" наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її звязків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв'язки, місце навчання, психологічний стан тощо.

Зважаючи на вік малолітнього, для з'ясування його думки щодо доцільності визначення місця проживання з батьком або матір'ю, суд не викликав дитину для участі у судовому засіданні. Відтак, суд вирішив спір на підставі доказів, наданих сторонами.

Згідно довідки № 253 від 21.11.2017 року ОСОБА_6 навчається в 3-Г класі СЗШ № 170 Оболонського району м. Києва (а.с. 11).

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 працює у ФОП ОСОБА_12 комплектувальником меблів та отримує мінімальну заробітну плату (а.с. 14, 47).

Згідно характеристики від 31 січня 2018 року ОСОБА_1 в ФОП ОСОБА_12 працює комплектувальником меблів з 01.10.2011 року. ОСОБА_7 час роботи зарекомендував себе як чесний, порядний та добросовісний працівник (а.с. 49).

Відповідно до характеристики від 30 січня 2018 року ОСОБА_1 не зареєстрований але проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_7 час проживання скарг та нарікань від сусідів до дільниці № 1 не надходило (а.с. 47).

Згідно довідки № 734 від 23.11.2017 року ОСОБА_3 та ОСОБА_6 зареєстровані ІНФОРМАЦІЯ_3, але фактично не проживають (а.с. 81).

З Акту обстеження житлово-побутових умов від 06 грудня 2017 року та договору оренди від 05.08.2015 року вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_6 фактично проживають в ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 83).

Відповідно до довідки від 14 лютого 2018 року ОСОБА_3 працює директором ТОВ «ОСОБА_8 КОМПАНІ» з 11.01.2018 року (а.с. 89).

Згідно повідомлення КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» за № 16-91 від 05.12.2017 року дитина ОСОБА_6 спостерігається лікарями закладу з травня 2016 року. Дитина має медичну картку (а.с. 139).

Отже, судом не встановлені виняткові обставини, визначені ст. 161 СК України та ст. 6 Декларації прав дитини, які б вказували на те, що проживання дитини з матір'ю може зашкодити їй, та що мати не створює атмосферу любові, моральну та матеріальну забезпеченість дитині.

З таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні первісного позову та повне задоволення зустрічного позову.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 76-81, 141, 259, 263 265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Служба у справах дітей Менської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини з батьком відмовити.

Зустрічний позов представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини з матірю - задовольнити.

Визначити місце проживання ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_5) разом з матірю - ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_6, яка зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_7, мешкає за адресою АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт серія НМ номер 31503).

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Чернігівської області через Менський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: О.А. Савченко