Головуючий суду 1 інстанції - Попової О.М.
Доповідач -Єрмаков Ю.В.
Провадження № 22ц/782/327/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2018 року м. Сєвєродонецьк

Апеляційний суд Луганської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Єрмакова Ю.В.(суддя-доповідач),

суддів: Назарової М.В., Орлова І.В.,

за участю секретаря: судового засідання Єгорової О.П.,

представника позивача - ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_5,

відповідач - ОСОБА_6,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Луганської області у м. Сєвєродонецьку

апеляційну скаргу ОСОБА_6

на рішення Сватівського районного суду (ухвалене суддею Поповою О.М.)

від 26 березня 2018 року

про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2017 року представник позивача ОСОБА_5(позивач) - ОСОБА_7 (представник позивача) звернувся до суду із позовом до ОСОБА_6 (відповідач) та просив суд визначити ОСОБА_5 додатковий строк достатній для подання заяви про прийняття спадщини

На обґрунтування наведених позовних вимог позивач послалася на наступне:

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько позивача - ОСОБА_8 у селищі Комсомольське Сватівського району Луганської області, що підтверджується Свідоцтвом про смерть НОМЕР_1. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді нерухомого майна. Позивач не скористалася своїм правом на прийняття спадщини, оскільки перебувала тривалий час за межами України, а саме на момент смерті батька вона проживала за межами України в Республіці Молдова, що підтверджується місцем реєстрації у посвідченні особистості, вона не мала можливості дізнатися про його смерть, оскільки Республіка Молдова не веде листування з окупованими територіями України - Луганською та Донецькою областями незалежно від окупованої території у межах областей. Окрім іншого позивач є непрацездатною особою, людиною похилого віку. Вона тривалий час хворіла і на момент відкриття спадщини та протягом подальших місяців знаходилася на лікуванні в центральній районній лікарні так званої Придністровської Молдавської Республіки. Вказаний факт підтверджується медичною документацією. Виходячи з викладеного, на її думку, вона пропустила строк для прийняття спадщини з поважної причини і потребує визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, що і спонукало її звернутися за захистом прав та інтересів до суду.

Рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 12 січня 2018 року позовні вимоги було задоволено. Суд вирішив:

Визначити ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1, додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини в нотаріальну контору, яка відкрилася після ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, у три місяці з моменту набрання рішення законної сили.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач - ОСОБА_6 (скаржник) звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить:

Скасувати рішення Сватівського районного суду Луганської області від 26 березня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, скаржник послався на те, що при винесенні даного рішення судом не в повному обсязі були з'ясовані обставини справи, докази дослідженні і оцінені неправильно, які мають значення, що призвело до неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, скаржник вказує на те, що судом не з'ясовувались обставини щодо наявності або відсутності спадкової справи, чи звертався позивач до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, чи отримував від нотаріальної контори постанову про відмову у прийняття заяви щодо спадщини.

Також, судом не з'ясовувалось, чи є належним відповідачем по справі саме ОСОБА_6.

Крім того, неправильна оцінка судом доказів по справі щодо поважності причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини призвела до помилкових висновків суду щодо обґрунтованості позову.

Позивач ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не з'явились, належним чином повідомлялись про час та місце розгляду справи

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Інтереси сторін в судовому засіданні були представлені представниками.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Так, відповідно до правил статті 263 ЦПК судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, адже завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення суду не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції послався на положення ст. 1270, 1272 ЦК України та виходив з того, що позивач пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, а тому дійшов висновку про обґрунтованість позову.

Між тим таких висновків суд дійшов помилково, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 9 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно ст. 11 ЦПК України (в редакції на час звернення із заявою) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.2 ЦПК України (в редакції 2017 року) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Ч.2 ст.3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько позивача - ОСОБА_8 у селищі Комсомольське Сватівського району Луганської області, що підтверджується Свідоцтвом про смерть НОМЕР_1.

Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді нерухомого майна.

З позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини позивач звернулася в жовтні 2017.

При розгляді справ зазначеної категорії слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Отже належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину, а при відсутності спадкоємців або неприйняття ними спадщини, чи відмови від неї є територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи, в своєму позові позивач вказує на ОСОБА_6, як відповідача по справі, але не зазначає, чому та якими діями були порушені її права, як спадкоємця.

Ці обставини також не з'ясовувались і судом при вирішенні зазначеного питання.

За правилом ч.4 ст.12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За змістом ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст.51 ЦПК України Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Частиною 3 зазначеної статті передбачено, що після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Отже, з аналізу зазначеного вище випливає, що саме на позивача законодавець покладає право визначення відповідача або співвідповідачів по справі для захисту своїх порушених або невизнаних прав.

Аналогічна позиція викладена і в ЦПК України в редакції 2004 року (на час звернення позивача з вказаною заявою).

Так, згідно ч.1 ст. 33 ЦПК України лише за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, може замінити первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучити до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції у порушення вимог ч. 5 п.3,4 ст.12 ЦПК України, не роз'яснював наслідків вчинення або невчинення процесуальних дій та не сприяв учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, що призвело до неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, зокрема не перевірив наявність або відсутність спадкової справи стосовно померлого ОСОБА_8 у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, не з'ясував чи прийняв відповідач ОСОБА_6 у встановленому законом порядку спадщину, не роз'яснив особам, які беруть участь у справі їх прав щодо можливості ризику настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням позивачем процесуальних дій, враховуючи відсутність інформації щодо кола осіб, які претендують на спадщину та у разі їх наявності, залучення останніх в якості співвідповідачів, що призвело до передчасного висновку про обґрунтованість позову.

В апеляційній інстанції за клопотанням представника відповідача було зроблено запит до другої Сватівської державної нотаріальної контори, у зв'язку з чим на адресу суду направлено завірену копію спадкової справи, заведеної 26.08.2014 року, після смерті ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно отриманої інформації зі спадкової справи, до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини зверталися: ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12.

Крім того, в матеріалах спадкової справи є спадковий договір від 18.09.2013 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_6.

Отже, оскільки позивач заявив позов тільки до ОСОБА_6, при наявності інших осіб, які звернулися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, а суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу не може усунути порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки не наділений повноваженнями залучення до участі у справі сторін на стадії апеляційного провадження, що само по собі унеможливлює правильне вирішення спору по суті, у задоволенні такого позову слід відмовити з цих підстав, що не позбавляє права позивача повторно звернутися до суду з аналогічним позовом, але з залученням до справи всіх належних відповідачів.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що рішення суду слід скасувати та ухвалити по справі нове рішення про відмову у задоволенні позову в зв'язку з пред'явлення позову не до всіх відповідачів, які повинні бути у відповідності до ст.48 ЦПК України сторонами по цій справі. При цьому апеляційний суд вважає, що, оскільки під час розгляду даної справи апеляційним судом встановлено неправильне застосування норм процесуального права, то апеляційний суд при скасуванні рішення суду з зазначених підстав вважає також недоцільним робити аналіз іншим доводам апеляційної скарги та доказам, які є в матеріалах справи, так як вони можуть стати предметом розгляду справи при зверненні позивачем у разі необхідності до суду з відповідним позовом до всіх належних відповідачів.

Керуючись ст. 367-368, 371, 374, 376, 381-384, 389-390 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольннити.

Рішення Сватівського районного суду Луганської області від 26 березня 2018 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яим в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,яка відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_4, після смерті ОСОБА_8 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови 17 червня 2018 року.

Головуючий Ю.В. Єрмаков

Судді: І.В. Орлов

М.В. Назарова