Справа № 450/2825/16-ц Провадження № 2/450/173/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2018 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Мусієвського В.Є.

при секретарях Бідник І.Р., Штойка С.В.

за участю представника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділення земельної ділянки та встановлення земельного сервітуту, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просить виділити у її володіння і користування 1/2 частину земельної ділянки, розташованої за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, с.Солонка, вул. Княгині Ольги, б.5, встановити земельний сервітут на її користь щодо частини земельної ділянки ОСОБА_3 під будинком за вказаною адресою. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 06.12.2005 року укладено договір купівлі-продажу вказаного вище житлового будинку, покупцями якого стали сторони. Поділ будинку відбувся враховуючи побажання співвласників, за повної їх згоди з таким. У договорі було розписано, які саме приміщення належать кожному із співвласників, а які є у спільному користуванні. Сторони згідно договору прийняли у власність в рівних частинах по 1/2 земельної ділянку, площею 0,1484 га, де розташований придбаний ними будинок. На час придбання будинку та земельної ділянки існувала домовленість щодо поділу останньої між співвласниками і виділення часток в натурі. Малюнки щодо поділу земельної ділянки, зроблені власноручно ОСОБА_3, останній погоджувався з таким поділом земельної ділянки, здійснив цей поділ на папері згідно їх спільної домовленості. Згодом відповідач почав вимагати підписання незрозумілого додатку до договору купівлі-продажу, згідно якого вона зобовязувалась без жодної причини віддати 7700,00 дол.США відповідачу, який посилався на усну домовленість між ними, якої не було. Вона здійснила благоустрій належних їй приміщень, а відповідач вирішив за її рахунок здійснити благоустрій і собі, користуючись ситуацією, коли вона не має змоги без його участі виділити належну їй земельну ділянку в натурі. Відмовившись передати кошти, котрі вимагав відповідач, вона отримала відмову щодо добровільного здійснення поділу земельної ділянки. Відповідач свідомо порушує її право на користування земельною ділянкою та розпорядження нею. Придбаний будинок поділений між сторонами по поверхах, неoбxiдним є встановлення постійного земельного сервітуту щодо права використання частини земельної ділянки, належної ОСОБА_3, на якій розташований будинок. Нормальне господарське використання її половини земельної ділянки під будинком є неможливе без обтяження сервітутом сусідської частини земельної ділянки, на якій розташований будинок, оскільки жилі приміщення, належні їй, розташовані по всьому периметру будинку та відповідно по всій площі земельної ділянки, на якій розташований будинок. Під час розгляду справи, позивач уточнила позовні вимоги та просила виділити в її володіння і користування 1/2 частину земельної ділянки, провести розподіл земельної ділянки згідно запропонованого варіанту №3 земельно-технічної експертизи, стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 580,00 грн., 522,00 грн. за сплату судового збору, 14,00 грн. за послуги банку, 6000,00 грн. оплати за висновок земельно-технічної експертизи по цивільній справі та 480,00 грн. за додатковий висновок до такої.

Ухвалою суду від 14.11.2016 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 20.12.2016 року відкрито провадження по справі.

Ухвалою суду від 02.02.2017 року по справі призначено земельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам ТзОВ «ГАЛСВІТ», а провадження по справі зупинено.

Ухвалою суду від 30.03.2017 року витребувано з відділу у Пустомитівському районі Головного Управління Держгеокадастру у Львівській області технічну документацію із землеустрою земельної ділянки площею 0,1484 га за адресою с.Солонка, вул.Княгині Ольги, 5, Пустомитівського району Львівської області, кадастровий номер :01:002:0436, а також державний акт.

Протокольною ухвалою суду від 13.11.2017 року відновлено провадження у справі.

В судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_1 уточнені позовні вимоги підтримали, дали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та уточненнях, просили такі задовольнити та здійснити поділ земельної ділянки згідно варіанту поділу №3, запропонованого висновком судової земельно-технічної експертизи від 19.06.2017 року з доповненнями від 30.03.2018 року.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги заперечив та пояснив, що серед запропонованих варіантів поділу земельної ділянки найбільш вдалим вважає за №1. Однак експертиза не є повна. Запропоновані експертом варіанти поділу земельної ділянки не є відповідними земельній ділянці, оскільки на такій він поставив загорожу (в районі умовної лінії 7,85 м.), зробив доріжки до сараю. Крім того на ділянці позивача розташований газовий редуктор, водяний насос, який качає воду з криниці (централізоване водопостачання є з невеликим тиском) і розташований у господарській будівлі, позначеній у таблицях під літ. «Б», яка залишилася у власності позивача, що не враховано та не відображено у висновку експертизи. Також звернув увагу, що експерт доповнив наданий ним висновок з власної ініціативи. Надав макет, який відображає фактичне користування спірною земельною ділянкою та з яким погодилась сторона позивача, а також макет із зображенням варіанту №1 висновку судової земельно-технічної експертизи по цивільній справі, які є максимально наближені із запропонованим варіантом №1. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Допитана в судовому засіданні експерт ОСОБА_4 пояснила, що на час проведення огляду земельної ділянки їй було невідомо, що в приміщенні під літ. "Б" знаходиться насосна станція, якою користуються обидві сторони. Це їй стало відомо в подальшому, а тому здійснено доповнення до висновку. Висновок зроблено по фактичному користуванні.

Заслухавши пояснення позивача та її представника, відповідача, розяснення експерта, розглянувши матеріли справи та докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка с частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обовязків мас право на справедливий судовий розгляд.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п. 9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з п. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вбачається, 06.12.2005 року було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, який посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_5, згідно якого ОСОБА_6 продав, а ОСОБА_2 та ОСОБА_3 купили в рівних частинах по 1/2 кожний, належний ОСОБА_6 житловий будинок №5, позначений в технічній документації літерою А-2, та будівлі і споруди, позначені літерами: Б-літня кухня-гараж, В-сарай, Г-вбиральня, Л-вигрібні ями, №1, №2-огорожа, №3-ворота, №4-хвіртка, І-відмостка, к-криниця, які знаходяться в селі Солонка по вулиці Княгині Ольги, Пустомитівського району, Львівської області.

Відповідно до п. 4 цього договору, за домовленістю сторін та у відповідності до висновку про визначення ідеальних долей між співвласниками, виданого Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки 17.11.2005 року за №3/51723, у власність ОСОБА_2 переходять приміщення: в підвалі - кладова V площею 29,4 кв.м., коридор VI площею 3,2 кв.м., кладова VII площею 7,4 кв.м, всього в підвалі 40,0 кв.м.; на першому поверсі: коридор 1-1 площею 3,3 кв.м., кухня 1-2 площею 18,0 кв.м., коридор 1,3 площею 14,8 кв.м., ванна 1-4 площею 8,2 кв.м., житлова 1-5 площею 18,0 кв.м., житлова 1-6 площею 32,2 кв.м., житлова 1-7 площею 22,7 кв.м., коридор 1-8 площею 3,0 кв.м., житлова 1-9 площею 17,7 кв.м., всього на першому поверсі 137,9 кв.м. та літня кухня-гараж Б; у власність ОСОБА_3 переходять приміщення: в підвалі -ванна Ш площею 7,7 кв.м., кладова IV площею 16,6 кв.м., гараж VIII площею 30,8 кв.м., кладова X площею 8,1 кв.м.; всього в підвалі 63,20 кв.м.; на другому поверсі: коридор 1-10 площею 10,1 кв.м., ванна 1-11 площею 8,2 кв.м., житлова 1-12 площею 17,9 кв.м., житлова 1-13 площею 31,9 кв.м., житлова 1-14 площею 22,8 кв.м., коридор 1-15 площею 2,9 кв.м., житлова 1-16 площею 17,8 кв.м., житлова 1-17 площею 8,9 кв.м., кухня 1-18 площею 17,9 кв.м., всього на другому поверсі 138,4 кв.м., та сарай В.

У спільному користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 знаходяться такі приміщення: в підвалі - сходова клітка І площею 7,4 кв.м., коридор II площею 20,8 кв.м., котельня IX площею 9,1 кв.м.; сходова клітка на І-ому поверсі І площею 8,4 кв.м., на ІІ-ому поверсі сходова клітка І площею 8,6 кв.м., всього в спільному користуванні 54,3 кв.м.

У спільному користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 знаходяться вбиральня, вигрібні ями, криниця, забор, мощення.

Згідно договору купівлі-продажу від 06.12.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_5, ОСОБА_6 передав, а ОСОБА_2І, ОСОБА_3 прийняли у власність в рівних частинах по 1/2 кожний належну ОСОБА_6 земельну ділянку площею 0,1484 га для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських споруд, що розташована на території с.Солонка Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області.

Таким чином судом встановлено, що у власності сторін у рівних частинах по 1/2 кожного знаходиться житловий будинок №5, по вулиці Княгині Ольги, у с.Солонка, Пустомитівського району, Львівської областіта земельна ділянка площею 0,1484 га для будівництва і обслуговування даного житлового будинку і господарських споруд.

Відповідно до частин третьої, пятої статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

За змістом ст. 98 ЗК України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.

Згідно ч.3 ст. 98 ЗК України встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею.

Відповідно до ч.3 ст. 402 ЦК України в разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту.

Судом призначено у справі проведення судової земельно-технічної експертизи, експерта попереджено про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384,385 КК України за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обовязків.

Як вбачається з висновку №017/17 судової земельно-технічної експертизи по цивільній справі №450/2825/16-ц за позовом ОСОБА_2І, до ОСОБА_3, з врахуванням проведеного розрахунку площ земельних ділянок, які необхідно виділити співвласникам житлового будинку і земельної ділянки згідно їх часток, експертом пропонується три варіанти розподілу земельної ділянки з врахуванням права власності на житловий будинок, господарських споруд і фактичного користування.

Однак, як встановлено судом, при проведенні експертизи не враховано і не вказано наявність певних обєктів, які знаходяться на спірній ділянці, що визнається сторонами, зокрема: газового редуктора, водяного насосу, який качає воду з криниці і розташований у господарській будівлі позначеній у додатку до висновку експерта (таблицях) під літ. «Б», яка знаходиться у власності позивача та якими користуються обидві сторони, загорожі, яка встановлена відповідачем у районі умовної лінії 7,85 м.

Таким чином, експертом, при наданні висновку не враховано всіх фактичних обставин, а тому запропоновані варіанти розподілу земельної ділянки будинковолодіння по вул. Кн.Ольги, 5 в с.Солонка Пустомитівського району площею 1484 кв.м. по 1/2 частині не можуть прийматися до уваги судом, як і доповнення від 30.03.2018 року до даного висновку, оскільки суд жодних додаткових матеріалів щодо обєктів, які знаходяться на спірній земельній ділянці, експерту на надавав, як і не звертався до останнього з процесуальним документом щодо доповнення висновку експертизи.

Відповідно до ч.2 ст. 107 ЦПК України експерт не має права з власної ініціативи збирати матеріали для проведення експертизи, розголошувати відомості, що стали йому відомі у звязку з проведенням експертизи, або повідомляти будь-кому, крім суду та учасника справи, на замовлення якого проводилася експертиза, про її результати. А тому яким чином експерта було повідомлено про обставини, які стали підставами для доповнення до наданого висновку, суду не відомо.

Згідно із частиною першою статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У практиці ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 7 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які необхідно оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Згідно ч.1 ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим шляхом.

Положення ст. 401 ЦК України відображає право власника сусідньої земельної ділянки використовувати земельну ділянку іншого власника для власної вигоди.

Право власності не є абсолютним, може бути обмежено, але таке обмеження має бути здійснено на підставі закону та з урахуванням прецедентної практики Європейського суду з прав людини.

Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону нормативно-правового акту, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Сам лише факт, що правова норма передбачає більш як одне тлумачення, не означає, що закон непередбачуваний. Сумніви щодо тлумачення закону, що залишаються, враховуючи зміни в повсякденній практиці, усувають суди в процесі здійснення правосуддя.

Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності обєктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

Принцип «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), повязаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар».

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом неодноразово розяснювалося сторонам право на проведення повторного експертного дослідження, однак такі даним правом не скористались та відповідних клопотань суду не подали.

Сторонами не досягнуто згоди щодо варіанту поділу спірної земельної ділянки, висновок експерта від 19.06.2017 року з доповненнями від 30.03.2018 року не може братися до уваги, судом не встановлено справедливого балансу між інтересами позивача та відповідача.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем стягненню з відповідача, не підлягають.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 82, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК, ст. ст. 13, 15, 16, 401 ЦК України, суд, 92, 98- 100, 120 ЗК України-

в и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Апеляційного суду Львівської області або через місцевий суд до Апеляційного суду Львівської області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2, місце проживання 79044, вул. Кн.Ольги, 5а/54, м.Львів, ІПН НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_3, місце проживання 81131, вул. Кн.Ольги, 5, с.Солонка, Пустомитівського району, Львівської області, ІПН НОМЕР_2.

Суддя Мусієвський В.Є.