Справа № 494/737/18
Провадження № 2/494/349/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2018 року м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:

судді Римаря І.А.,

за участю: секретаря судового засідання Козубенко О.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду м. Березівка Одеської області цивільну справу №494/737/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

01.06.2018 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

У своїй заяві позивач посилається на те, що з відповідачем вони зареєстрували шлюб 16.12.2011 року. Шлюб зареєстровано виконавчим комітетом Яснопільської сільської ради Березівського району Одеської області, актовий запис №03. Від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Позивач вказала, що з 2016 року з відповідачем припинила шлюбні стосунки та перестали вести спільне господарство. Спільне життя з відповідачем не склалося через те, що в подружжя виявились різні характери та погляди на сімейне життя, постійно виникали сварки. Позивач намагалась зберегти сімю, однак позитивного результату це не дало. Між ОСОБА_1 та відповідачем втрачено взаєморозуміння, почуття любові та поваги одне до одного, позивач продовжувати шлюбні стосунки не бажає. У звязку з вищевказаним позивач просить суд задовольнити її заяву та розірвати шлюб між нею та відповідачем.

Ухвалою суду від 05.06.2018 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання на 27.06.2018 року.

ОСОБА_1 в судове засідання 27.06.2018 року не зявилась. Разом з тим на адресу суду 27.06.2018 року п надіслала заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, час на примирення не потрібен, спору про поділ майна та місця проживання дитини не має (а.с.19).

Відповідач у судове засідання 27.06.2018 року також не зявився. Разом з тим на адресу суду 27.06.2018 року надіслав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, час на примирення не потрібен, спору про поділ майна та місця проживання дитини не має (а.с.20).

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України передбачено: «За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем».

Дослідивши матеріали справи, врахувавши думку позивача, визнання позову відповідачем, оцінивши і проаналізувавши докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі статтею 24 Сімейного кодексу України від 10.01.2002 року зі змінами та доповненнями (далі - СК України) «шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається…».

Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою «чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.».

Судом встановлено, що 16.12.2011 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб виконавчим комітетом Яснопільської сільської ради Березівського району Одеської області, актовий запис №03 (а.с.4).

Від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД №323812 (а.с.5).

Довідкою виконавчого комітету Березівської міської ради Одеської області від 31.05.2018 року підтверджується, що ОСОБА_1 зареєстрована та мешкає в м. Березівка по вул. Княгині Ольги, 31, разом з нею проживає син ОСОБА_3 (а.с.6).

Суд вважає зазначити, що шлюб - це сімейний добровільний та рівноправний союз жінки та чоловіка, їх спільність, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану та спрямований на створення сім'ї. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад.

Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання.

За статтею 51 Конституції України від 28.06.1996 року: «Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка…».

Як вбачається з заяви позивача, зазначеної вільної згоди між сторонами по справі не має.

Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного. Родина фактично розпалася і її відновлення неможливо при обставинах зазначених позивачем та відповідачем, у ОСОБА_1 відсутні будь-які почуття до відповідача, їх шлюбний союз розпався, на примирення категорично не згодна.

Одночасно, суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть, даний факт має істотне значення.

Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу. Примушування - значить добиватися певної поведінки від особи за допомогою фізичного або психічного насильства.

Закріплені у законодавстві права дружини та чоловіка на повагу до своєї індивідуальності є засобом захисту психологічно слабшого у шлюбі від психічного диктату чи навіть агресії дружини, чоловіка або іншої особи. Воно схиляє до толерантності, терпимості у шлюбі, спрямовує кожного з них на спокійне, інтелігентне залагодження колізії індивідуальних рис характеру, життєвих звичок.

Однією з причин припинення шлюбу є його розірвання.

Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

У пункті 84 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Валліанатос та інші проти Греції» від 07.11.2013 року (Заяви №№29381/09 та 32684/09) передбачено: «Суд наголошує на принципах, встановлених у його практиці. Мета захисту родини у її традиційному сенсі є доволі абстрактною і для її реалізації може використовуватися широкий спектр конкретних заходів… Також, з огляду на те, що Конвенція є «живим» документом, який слід тлумачити у світлі умов сьогодення…, держава при виборі засобів, покликаних забезпечувати захист сімї та повагу до сімейного життя, як цього вимагає стаття 8, обовязково має брати до уваги зміни, що відбуваються у суспільстві і у ставленні до соціальних питань, цивільного стану і міжособистісних стосунків, включаючи той факт, що не існує лише одного шляху чи лише одного вибору, коли йдеться про те, як вести сімейне або приватне життя».

Окрім цього, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У звязку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні.»

Відповідно до статей110,112 СК України передбачено: «позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. …Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення».

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Приймаючи до уваги відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Спір про поділ майна - відстуній.

Згідно частини 2 ст.114 СК України: «У разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу».

Судові витрати, згідно ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями110-112 Сімейного кодексу України, статтями 12, 13, 200, 229, 265, 273 Цивільно-процесуального кодексу України , суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований 16.12.2011 року виконавчим комітетом Яснопільскої сільської ради Березівського району Одеської області, актовий запис №03.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя І.А. Римар