Провадження №2/263/585/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2018 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Ковтуненко В.О.,

при секретарі Турчиній Н.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» про захист прав споживачів,

В С Т А Н О В И В:

07 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до ККП ММР «Маріупольтепломережа» про захист прав споживачів.

В обґрунтування позовної заяви зазначив, що він є власником та проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1. 15 березня 2017 року він звернувся із заявою №345 до відповідача щодо установки циркуляційної лінії подачі гарячої води в будинку №238 по бульвару Шевченка (у четвертому підїзді) в місті Маріуполі. У заяві зазначив, що він та інші мешканці четвертого підїзду в будинку №238 по бульвару Шевченка припинили користуватися послугами гарячого водопостачання з червня 2015 року, у звязку із її значним подорожчанням тарифів та через відсутність циркуляційної лінії. Неодноразові звернення до ЖЕК та інспекції тепломережі з питаннями відновлення циркуляційної лінії подачі гарячої води позитивних результатів не дали. Вважає, що перш ніж піднімати вартість на забезпечення споживачам гарячої води, відповідач повинен був перевірити стан циркуляційних ліній у трубопроводах подачі гарячої води з урахуванням їх стану та якості наданих послуг встановлювати вартість. Зазначає, що з вини відповідача порушені його права, передбачені ст.ст.1-1, 4, 10 Закону України «Про захист прав споживачів» від 15 грудня 1993 року №3682-X11 зі змінами та доповненнями, внесеними законами України станом на 20 грудня 2016 року №1791-У111 та п.п.17, п.19 договору від 06 серпня 2012 року за №15746, укладеного між позивачем та відповідачем на належну якість на надання своєчасної і відповідної якості послуг на поставку гарячої води. В результаті чого позивачу заподіяна матеріальна та моральна шкода, яка виражена у неможливості використання позивачем сум субсидії за період 2015-2016 років наданої на послугу подачі гарячої води у розмірі 467,90 грн. та послуги централізованого опалення у розмірі 59,61 грн., а усього 527,51 грн., яку відповідач повинен відшкодувати, оскільки з червня 2015 року по теперішній час має підігрівати воду у каструлях, що тягне душевні страждання. Крім моральної шкоди позивач несе додаткові витрати за газопостачання на підігрівання води. 06 листопада 2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою з вимогою відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди, однак заява залишена без задоволення та відповіді. У звязку з чим, просить суд визнати бездіяльність ККП ММР «Маріупольтепломережа» щодо своєчасної установки циркуляційної лінії подачі гарячої води у будинку №238 по бульвару Шевченка у місті Маріуполі неправомірними; стягнути з ККП ММР «Маріупольтепломережа» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 2991,87 грн., моральну шкоду у розмірі 2980,00 грн., а всього у розмірі 5971,87 грн.; зобовязати ККП ММР «Маріупольтепломережа» терміново встановити циркуляційну лінію подачі гарячої води у будинку №238 по бульвару Шевченка у місті Маріуполі.

Згідно з ч.3 ст.3 ЦПК України, в редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, провадження в цивільних справах здійснюються відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У звязку з цим, указана цивільна справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року, в редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 21 грудня 2017 року суддею Степановою С.В. відкрито провадження по справі у порядку спрощеного провадження.

03 січня 2018 року протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, на підставі перебування у відрядженні судді Степанової С.В., згідно з розпорядженням №9 від 03 січня 2018 року визначено головуючого суддю Ковтуненко В.О.

05 січня 2018 року відповідачем подані заперечення на позовну заяву, відповідно до яких між ККП «Маріупольтепломережа» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води (далі Договір). На підставі Договору підприємство взяло на себе зобов'язання надавати споживачеві вчасно та відповідної якості послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а споживач зобов'язався своєчасно оплачувати надані послуги. Пунктом 20 Договору передбачені точки розподілу, в яких здійснюється передача послуг від виконавця споживачеві у багатоквартирному будинку це зовнішня стіна будинку, або перший колодязь перед будинком. За рівномірний розподіл теплової енергії всередині будинку та забезпечення санітарних норм відповідає балансоутримувач (обслуговуюча організація), що закріплено п.5.1 Договору на відпуск теплової енергії №119/1 від 02 грудня 2012 року. Крім того, згідно з «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року №45, власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками усіх допоміжних приміщень будинку і його технічного оснащення. Внутрішні будинкові мережі централізованого опалювання і гарячого водопостачання відносяться до інженерного (технічного) устаткування житлового будинку, є його невід'ємною частиною і належать жителям на праві загальної спільної власності, якщо вона обслуговує більше за одну квартиру. Правовідносини між сторонами також регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року. Відповідно до п.29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630, зі змінами і доповненнями від 17 січня 2010 року, споживач має право на: зменшення розміру плати у разі: надання послуг не в повному обсязі, зниження їх якості, зокрема відхилення їх кількісних та/або якісних показників від затверджених нормативів (норм) споживання. За результатами перевірки складається акт-претензія про неналежне надання або ненадання послуг (далі акт-претензія), який підписується споживачем та представником виконавця. Акт-претензія складається у двох примірниках по одному для споживача та виконавця. На підставі акта-претензії та відповідно до Порядку проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №151 від 17 лютого 2010 року, виконавець послуг робить перерахунок. У зв'язку з тим, що за опалювальний сезон 2016-2017 роки витрат гарячої води по особовому рахунку 235181 ОСОБА_1 не було, після закінчення опалювального сезону було виконано перерахунок по гарячій воді і сума 467,90 грн. повернута до бюджету держави, як невикористана сума субсидії. Підтвердженням того, що послуга ККП «Маріупольтепломережа» була надана вчасно, належної якості, про що складені акти від 24 жовтня 2017 року та 02 листопада 2017 року складені при подачі опалення та гарячого водопостачання на будинок № 238 по бульвару Шевченко. Також, 16 березня 2017 року теплової інспекцією спільно з житловою організацією ККП «КК Західна» проведено обстеження гарячого водопостачання будинку. Встановлено, що параметри на вводі в будинок відповідають нормативним. Згідно з графіком відновлення циркуляційних трубопроводів на 2016-2021 роки, відновлення циркуляційного трубопроводу на будинок №238 по бульвару Шевченка заплановано на 2020 рік. Що стосується вимог про стягнення моральної шкоди, відповідач вважає, що вони задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться в п.2 постанови від 31 березня 1995 року №4 (зі змінами та доповненнями від 25 травня 2001 року) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до яких спори про відшкодування моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законами «Про інформацію», при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів. З матеріалів справи вбачається, що правовідносини, які виникли між сторонами, випливають із договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, а відтак ст.1167 ЦК України, яка поширюється на позадоговірні правовідносини, не може бути застосована при вирішенні цього спору. Не може бути застосовано й Закон України «Про захист прав споживачів», оскільки згідно зі ст.4, ст.22 указаного Закону моральна шкода відшкодовується у разі заподіяння її небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією у випадках, передбачених законодавством. Просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

15 січня 2018 року позивачем поданий відзив на заперечення відповідача від 05 січня 2018 року, відповідно до якого актами перевірки від 11 листопада 2016 року зазначена температура води 22 градуса, а у акті перевірки від 26 грудня 2017 року по стояку гарячої води температура зазначена 29 градусів, що додатково підтверджується актами про неналежних послугах постачання гарячої води. При цьому, позивач посилаючись на ч.3 ст.179, п.8 ч.3 ст.178, п.9 ч.3 ст.175 ЦПК України просить суд додатково стягнути з відповідача витрати, повязані з веденням справи у розмірі 4000,00 грн., обґрунтовуючи тим, що складав позов до суду про захист прав споживачів, збирав докази ( в тому числі копіювання), складав відповіді на відзив, приймав участь у судових засіданнях, поніс витрати на відправку відповідачу заяв, відповідей, відзиву, витратив особистий час.

01 березня 2018 року відповідачем подані письмові пояснення у справі, відповідно до яких п.20 Договору передбачені точки розподілу, в яких здійснюється передача послуг від виконавця споживачеві у багатоквартирному будинку це зовнішня стіна будинку або перший колодязь перед будинком. Крім того, згідно «Правил користування приміщеннями житлових будинків» затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року №45, власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками усіх допоміжних приміщень будинку і його технічного оснащення. Внутрішні будинкові мережі централізованого опалювання і гарячого водопостачання відносяться до інженерного (технічного) устаткування житлового будинку, є його невід'ємною частиною і належать жителям на праві загальної спільної власності, якщо вона обслуговує більше за одну квартиру. ККП «Маріупольтепломережа» 03 жовтня 2017 року було надано до НКРЕКП заяви на коригування тарифів на теплову енергію та на послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за категоріями споживачів у зв'язку зі зміною цін на енергоносії. Засідання НКРЕПК щодо встановлення тарифів було призначено на 21 листопада 2017 року, але не відбулось у звязку з відсутністю кворуму. Засідання НКРЕКП з питань встановлення тарифів для ККП «Маріупольтепломережа» відбулося лише 28 грудня 2017 року. Підприємство зазнавало збитків протягом часу відсутності кворуму в НКРЕКП та неможливістю прийняття рішень щодо встановлення тарифів для ККП «Маріупольтепломережа», тому відповідно до п.п. 20.9, 20.11 розділу XX «Визначення витрат на покриття втрат підприємств, що виникли протягом періоду розгляду розрахунків тарифів, встановлення та їх оприлюднення» постанови НКРЄКП від 26 березня 2016 року №377 «Про затвердження Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води» ККП «Маріупольтепломережа» здійснило розрахунок втрат підприємства, що виникли за грудень 2017р. за всіма категоріями споживачів, з цього приводу 23 січня 2018 року у формі відкритого слухання відбулося засідання НКРЕКП. За результатами засідання рішення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, оформлені постановами, оприлюднені на офіційному веб-сайті та в «Інформаційному бюлетені НКРЕКП», а також розміщені в Системі інформаційно-правового забезпечення «Ліга:Закон» та Юридичній інформаційно-пошуковій системі «Законодавство».

14 травня 2018 року відповідачем подані письмові пояснення у справі, відповідно до яких при проектуванні будинку закладається засіб постачання гарячої води згідно з вимогами відповідних будівельних норм щодо питань влаштування системи опалення та інших комунікацій. Всі стояки та внутрішні розподільчі мережі при проектуванні гідравлічно пов'язані для забезпечення стабільної роботи системи опалення, постачання холодної та гарячої води в будинку. При будівництві самого будинку для системи централізованого опалення та гарячого водопостачання використовуються певні види труб. Так, труби повинні витримувати випробування на стійкість при постійному внутрішньому тиску. У багатоповерхових будинках для зменшення охолодження води в трубах і підтримки рівномірної температури в системі протягом доби застосовують розвідний трубопровід з циркуляційної мережею. Згідно технічного паспорту будинку, система циркуляційного трубопроводу гарячого водопостачання проходила по трубах, передбачених для сушки рушників. У зв'язку з тим, що в деяких квартирах власники самовільно демонтували трубопровід для сушки рушників - система циркуляційного трубопроводу перестала функціонувати. Загальні будинкові мережі тепло- та водопостачання всередині будинку, знаходяться в управлінні, утриманні та використанні балансоутримувача, що закріплено п.5.2 Договору на відпуск теплової енергії № 119/1 від 02 грудня 2012 року. На даний час керівництвом Маріупольської міської ради не прийнято рішення про подачу гарячого водопостачання й відновлення циркуляційного трубопроводу, матеріали на відновлення циркуляційного трубопроводу за адресою бульвар Шевченка, будинок №238 не закладені в план закупівель на 2018 рік. Подача гарячого водопостачання на будинок позивача здійснюється від ЦТП №102 (автоматизовано). ЦТП №102 введено в автоматичний режим з відсутністю персоналу. Управління ЦТП №102 призначено для автоматичного контролю і підтримання оптимальної температури та тиску в трубопроводах гарячого водопостачання. Технологічна система відслідковує і регулює температуру теплоносія в автоматичному режимі, здійснює автоматичне управління центральним тепловим пунктом, виключаючи людський фактор та дозволяє здійснення контролю роботи ЦТП віддалено з диспетчерського пункту. Температура теплоносія на вході в ЦТП відповідає стандартам і встановлюється не нижче 65 град. Для підтримання температури гарячої води у споживача згідно нормам -55 град. Температурні датчики монтуються згідно паспорту і технічних умов тепломіра. За адресою позивача: АДРЕСА_1, встановлений та опломбований лічильник гарячого водопостачання. Згідно з показниками лічильника та відповідних рахунків, в яких відсутня кількість спожитої гарячої води - позивач гарячу воду не споживає. Вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки останнім не було надано доказів на підтвердження того, що саме з вини ККП «Маріупольтепломережа» у неробочому стані знаходиться циркуляційний трубопровід системи гарячого водопостачання будинку № 238 по бульвару Шевченко.

17 травня 2018 року позивачем подані письмові заперечення на письмові пояснення відповідача від 14 травня 2018 року, відповідно до яких вважає, що письмові пояснення відповідача є надуманими та не відповідають фактичним обставинам. В дійсності причиною відсутності циркуляційної лінії подачі гарячої води до дому №236 по бульвару Шевченка є те, що відповідач не поновив зворотну лінію використання гарячої води від будинку до котельні. Також у актах від 24 жовтня 2017 року, 02 листопада 2017 року на які посилається відповідач відсутні дані щодо зазначення температури води. Щодо посилання відповідача на не надання позивачем доказів на підтвердження, що трубопровід системи гарячого водопостачання до будинку №238 по бульвару Шевченка з вини відповідача знаходиться у неробочому стані є надуманим, оскільки у дійсності відповідач своїм листом від 12 травня 2017 року №1620/08 визнав те, що відповідач повинен поновити циркуляційну лінію до будинку №238 по бульвару Шевченка раніше 2020 року, що є доказом відсутності циркуляційної лінії.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволення на підставі раніше поданих заперечень.

Судом установлено наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Згідно договору купівлі-продажу від 12 травня 2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_2, ОСОБА_1 купив квартиру АДРЕСА_2. Загальна площа квартири 45,0кв.м., житлова площа 27,4кв.м.

Відповідно до договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води №15746 від 06 серпня 2012 року укладеного між ККП «Маріупольтепломережа» та ОСОБА_1, який проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2, підприємство взяло на себе зобов'язання надавати споживачеві вчасно та відповідної якості послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а споживач зобов'язався своєчасно оплачувати надані послуги.

Відповідно до акту від 17 листопада 2016 року складеного контролером теплової інспекції ОСОБА_3, щодо перевірки роботи системи гарячого водопостачання у квартирі №122 поверх 4 будинку №238 по бульвару Шевченко у місті Маріуполі, у споживача ОСОБА_1, температура гарячої води 22 градуси, прилад в квартирі мається та відповідає нормам. Порушень в квартирі не має.

Відповідно до акту від 16 березня 2017 року складеного контролером теплової інспекції ОСОБА_3, щодо перевірки роботи системи гарячого водопостачання у квартирі №122 поверх 4 будинку №238 по бульвару Шевченко у місті Маріуполі. Споживач від обстеження відмовився, доступ не надав.

Відповідно до акту від 26 грудня 2017 року складеного контролером теплової інспекції ОСОБА_3, щодо перевірки роботи системи гарячого водопостачання у квартирі №122 поверх 4 будинку №238 по бульвару Шевченко у місті Маріуполі. Споживач від обстеження відмовився у телефонному режимі, доступ не надав.

Згідно договору №119/1 від 02 жовтня 2012 року, ККП «Маріупольтепломережа» в особі «Енергопостачальна організація» уклали договір із ККП «КК «Західна» про забезпечення житлового фонду тепловою енергією та гарячого водопостачання.

Згідно акту на включення центрального опалення, складеного комісією ККП «Маріупольтепломережа», 24 жовтня 2017 року включено опалення у житлових будинках за адресами: бульвар Шевченко, 238; вулиця Троїцька, 30, 30а, 32а, 37; проспект Будівельників, 143.

Згідно акту №2-23/17 від 02.11.2017 року, складеного комісією ККП «Маріупольтепломережа», 01 листопада 2017 року за адресами, які відносяться до ЦТП 18, 97, 98, 101 102, 103, включена гаряча вода.

У справі, предметом розгляду є вимоги позивача про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води (циркуляційної лінії передачі гарячої води).

Вирішуючи заявлені вимоги, суд керується наступними нормами права.

Відповідно до Закону «Про захист прав споживачів» субєктом відповідальності є виробник або ж продавець продукції.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Загальними засадами диспозитивності цивільного судочинства, встановленими ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групі доказів).

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже для відшкодування шкоди за правилами ст.1166 ЦК необхідно довести такі факти:

а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії;

б) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров'я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов'язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті, що коментується, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі (мова йдеться про реальну шкоду та упущену вигоду );

в) причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди;

г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов'язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

У відповідності до вимог статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Загальні правила відшкодування завданої особі не договірної шкоди врегульовано положеннями Глави 82 Розділу ІІІ Книги Пятої Цивільного кодексу України. Зокрема, за загальним правилом, визначеним статтею 1166 Цивільного кодексу України, визначено загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, а саме: майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів (частина 2 статті 23 Цивільного кодексу України).

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Така може полягати у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Так, за загальним правилом, визначеним статтею 1167 Цивільного кодексу України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно з загальними підставами цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобовязань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобовязання і передбачають відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в т. ч. і щодо відшкодування моральної шкоди. Тому, відповідальність у формі відшкодування моральної шкоди може наставати лише у випадках, передбачених договором або законом.

У положеннях ст.2 ЦПК України зазначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя,суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Таким чином, розглянувши справу в межах визначених позивачем предмета спору, представника відповідача, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивачі як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження, оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, суд прийшов до висновку, що у задоволенні вимог слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 263, 264-265, 280-282, 284, 287, 288, 289 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» про захист прав споживачів, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Донецької області протягом 30 днів з дня проголошення рішення, шляхом подачі її безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області.

Суддя В.О.Ковтуненко