Постанова

Іменем України

30 травня 2018 року

м. Київ

справа № 673/757/15-ц

провадження № 61-2311св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Хопти С. Ф.,

суддів: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - прокурор Деражнянського району Хмельницької області в інтересах держави,

відповідачі: Деражнянська районна державна адміністрація, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,

третя особа - Богдановецька сільська рада Деражнянського району Хмельницької області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на рішення Апеляційного суду Хмельницької області у складі колегії суддів: Спірідонової Т. В., Купельського А. В., Фанди В. П., від 07 квітня 2016 року,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2015 року прокурор Деражнянського району Хмельницької області звернувся до суду в інтересах держави з позовом до Деражнянської районної державної адміністрації, ОСОБА_4, ОСОБА_5., ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа - Богдановецька сільська рада Деражнянського району Хмельницької області, про скасування розпоряджень ради та визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки.

Позовна заява мотивована тим, що розпорядженнями Деражнянської районної державної адміністрації від 20 травня 2011 року № 262/2011-р та № 263/2011-р надано дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для передачі у власність з метою ведення особистого селянського господарства ОСОБА_4, ОСОБА_5., ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на території Богдановецької сільської ради Деражнянського району.

Розпорядженням Деражнянської районної державної адміністрації від 10 серпня 2011 року № 406/2011-р затверджено проект землеустрою щодо відведення таких земельних ділянок та передано у власність відповідачів земельні ділянки загальною площею 10 га.

На підставі вказаного розпорядження відповідачі отримали державні акти про право власності на земельні ділянки.

Прокурор зазначав, що передача вказаних земельних ділянок у власність ОСОБА_4, ОСОБА_5., ОСОБА_6, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 відбулася з порушенням вимог Земельного кодексу України та Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям».

Вказував на те, що згідно з положеннями наведеного законодавства при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій у приватну власність передаються земельні ділянки (крім земель резервного фонду) працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров'я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю).

Разом із тим, створений у процесі приватизації резервний фонд земель призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням переважно громадянами, зайнятими у соціальній сфері на селі, а також іншими особами, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання.

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5., ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на території Богдановецької сільської ради Деражнянського району не проживали та не проживають, у соціальній сфері сіл Березове та Богданівці Деражнянського району сільської ради не зайняті, членами колективних сільськогосподарських підприємств на території сільської ради не були.

Крім того, на території сільської ради проживають громадяни, які мають право на отримання земельних ділянок з резервного фонду, проте земельні ділянки у власність ще не отримували.

Оскаржуваними рішеннями порушено інтереси держави, оскільки з державної власності протиправно вибули земельні ділянки, які не могли бути передані у власність, оскільки відносяться до земель резервного фонду.

З урахуванням зазначеного, прокурор просив визнати незаконним та скасувати розпорядження Деражнянської районної державної адміністрації Хмельницької області від 20 травня 2011 року № 262/2011-р та № 263/2011-р «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для передачі у власність з метою ведення особистого селянського господарства» в частині надання дозволу на розроблення проектів землеустрою ОСОБА_4 та ОСОБА_8, ОСОБА_5., ОСОБА_6 та ОСОБА_7; визнати незаконним та скасовати розпорядження Деражнянської районної державної адміністрації Хмельницької області від 10 серпня 2011 року № 406/2011-р «Про передачу у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства» в частині затвердження проектів землеустрою та передачі у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_4, ОСОБА_5., ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8; визнати недійсними державні акти на право власності на земельні ділянки, видані Деражнянською районною державною адміністрацією 04 жовтня 2011 року на підставі вказаних рішень ради на ім'я ОСОБА_4, ОСОБА_5., ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8

Рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області у складі судді Коваля Ф. І. від 23 грудня 2015 року у позові прокурора Деражнянського району Хмельницької області в інтересах держави відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що прокурором без поважних причин пропущено трирічний строк звернення до суду, оскільки прокурор не був позбавлений можливості ознайомитися зі змістом спірних розпоряджень після їх прийняття.

Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 07 квітня 2016 року апеляційну скаргу заступника прокурора Хмельницької області задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення.

Позов прокурора Деражнянського району Хмельницької області в інтересах держави задоволено.

Визнано незаконним та скасовано розпорядження Деражнянської районної державної адміністрації Хмельницької області від 20 травня 2011 року № 262/2011-р та № 263/2011-р «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для передачі у власність з метою ведення особистого селянського господарства» в частині надання дозволу на розроблення проектів землеустрою ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_5., ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Визнано незаконним та скасовано розпорядження Деражнянської районної державної адміністрації Хмельницької області від 10 серпня 2011 року № 406/2011-р «Про передачу у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства» в частині затвердження проекту землеустрою та передачі у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_4, ОСОБА_5., ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Визнано недійсними державні акти на право власності на земельні ділянки, видані Деражнянською районною державною адміністрацією 04 жовтня 2011 року на ім'я ОСОБА_4, ОСОБА_5., ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, зареєстровані відділом Держкомзему у Деражнянському районі в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право користування землею, договорів оренди землі 04 жовтня 2011 року.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги прокурора, суд апеляційної інстанції виходив із того, що при передачі у власність ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5., ОСОБА_7 та ОСОБА_8 спірних земельних ділянок було порушено порядок такої передачі та не враховано, що відповідачі не відносяться до категорії осіб, яким надано право отримати у власність земельну ділянку із резервного фонду Богдановецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області, що є підставою для визнання незаконними розпоряджень Деражнянської районної державної адміністрації про передачу земельних ділянок у власність відповідачів та визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки, які видано на підставі цих рішень.

Також суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що строк звернення з позовом прокурором не пропущений, оскільки, звертаючись до суду з позовом на захист інтересів держави, прокурор визначив Державну інспекцію сільського господарства України як орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, якій стало відомо про прийняття оскаржуваних розпоряджень щодо надання у власність земельних ділянок з резервного фонду відповідачам у травні 2015 року під час вирішення прокуратурою Деражнянського району Хмельницької області питання щодо наявності підстав для представництва інтересів держави в суді, що підтверджується листом від 07 квітня 2016 року.

У травні 2016 року ОСОБА_5., ОСОБА_7 та ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 подали до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційні скарги, в яких, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просили скасувати рішення апеляційного суду, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 червня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_8 визнано неподаною та повернуто заявникам.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 червня 2016 року відкрито касаційне провадження у даній справі за касаційними скаргами ОСОБА_5., ОСОБА_7 та ОСОБА_6

Касаційні скарги мотивовано тим, що суд апеляційної інстанції не встановив належним чином обставин справи, не надав належної правової оцінки доказам, які містяться в матеріалах справи, а тому дійшов помилкового висновку про задоволення позову прокурора.

ОСОБА_7 та ОСОБА_5. зазначали, що повідомлення відділу Держземагенства в Деражнянському районі Хмельницької області від 12 травня 2015 року про те, що земельні ділянки відповідачів належать до земель резервного фонду, а також викопіювання з Публічної кадастрової карти України не підтверджують віднесення спірних земель до резервного фонду, оскільки не містять інформації про площу та межі формування земель резервного фонду, дати формування та документів, згідно з якими землі сформовані як резервний фонд.

Крім того, згідно з даними матеріалів інвентаризації земель запасу та резервного фонду станом на 15 квітня 2002 року, на які посилається суд апеляційної інстанції, на території Богдановецької сільської ради залишилось земель запасу та резервного фонду ненаданих у власність і користування - 24,2 га. При цьому у довідці відсутнє розмежування кількості земель запасу та земель резервного фонду окремо один від одного, що унеможливлює встановлення дійсних обставин, а даний документ не може бути належним доказом у справі.

ОСОБА_6 вказувала, що належна їй земельна ділянка не входить до складу земель резервного фонду і навіть при умові віднесення її саме до такої категорії земель, на неї також поширюються положення пункт 7 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», який передбачає, що створюваний під час передачі земель у колективну власність резервний фонд використовується для передачі у приватну власність або надання у користування земельних ділянок переважно громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, а також іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання.

Зазначала, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 і з 2005 року постійно проживає за вищевказаною адресою, що підтверджується актом від 01 жовтня 2015 року, який містяться в матеріалах справи, а також показами свідків, допитаних у суді першої інстанції.

Разом із тим, суд апеляційної інстанції на вказані обставини уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про те, що вона не має права на отримання земельної ділянки.

Відзив на касаційні скарги не надійшов.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційні скарги не підлягають задоволенню.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційних скарг цих висновків не спростовують.

Судами установлено, що розпорядженням Деражнянської районної державної адміністрації Хмельницької області від 20 травня 2011 року № 262/2011-р «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для передачі у власність з метою ведення особистого селянського господарства» надано дозвіл громадянам

на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення загальною площею 24 га із земель за межами населених пунктів, що розташовані на території Богдановецької сільської ради, для передачі у власність з метою ведення особистого селянського господарства, в тому числі ОСОБА_4 - 2 га та ОСОБА_8 - 2 га.

Розпорядженням Деражнянської районної державної адміністрації Хмельницької області від 20 травня 2011 року № 263/2011-р «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для передачі у власність з метою ведення особистого селянського господарства» надано дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення загальною площею 24 га із земель за межами населених пунктів, що розташовані на території Богдановецької сільської ради, для передачі у власність з метою ведення особистого селянського господарства, в тому числі ОСОБА_5. - 2 га, ОСОБА_6 - 2 га та ОСОБА_7- 2 га.

Розпорядженням Деражнянської районної державної адміністрації Хмельницької області від 10 серпня 2011 року № 406/2011-р. «Про передачу у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення загальною площею 47,6060 га із земель за межами населеного пункту с. Богданівці, що знаходяться на території Богдановецької сільської ради, з метою передачі у власність для ведення особистого селянського господарства та передано громадянам у власність земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 47,6060 га із земель за межами населеного пункту с. Богданівці, що знаходяться на території Богдановецької сільської ради, в тому числі: ОСОБА_4, ОСОБА_5., ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 по 2 га кожному.

На підставі вказаного рішення 04 жовтня 2011 року на ім'я ОСОБА_4, ОСОБА_5., ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 Деражнянською районною державною адміністрацією видано державні акти на право власності на земельну ділянку по 2 га кожному, зареєстровані відділом Держкомзему у Деражнянському районі Хмельницької області в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право користування землею, договорів оренди землі 04 жовтня 2011 року.

Згідно з частинами першою та другою статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Відповідно до частини першої статті 33 ЗК України громадяни України можуть мати на праві власності та орендувати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Частиною першою статті 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

У силу пункту 12 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України, до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Згідно з частиною першою статті 25 ЗК України при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров'я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю).

Відповідно до частини четвертої статті 25 ЗК України площа земель, що передаються у приватну власність, становить різницю між загальною площею земель, що перебували у постійному користуванні сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, і площею земель, які залишаються у державній чи комунальній власності (лісогосподарське призначення, водний фонд, резервний фонд.

Частинами дев'ятою, десятою статті 25 ЗК України визначено, що органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у процесі приватизації створюють резервний фонд земель за погодженням його місця розташування з особами, зазначеними в частині першій цієї статті у розмірі до 15 відсотків площі усіх сільськогосподарських угідь, які були у постійному користуванні відповідних підприємств, установ та організацій. Резервний фонд земель перебуває у державній або комунальній власності і призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням.

У пункті 7 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року установлено, що створюваний під час передачі земель у колективну власність резервний фонд використовується для передачі у приватну власність або надання у користування земельних ділянок переважно громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, а також іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання.

З вищенаведених правових норм слідує, що при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій у приватну власність передаються земельні ділянки (крім земель резервного фонду) працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров'я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю).

Разом із тим, створений у процесі приватизації резервний фонд земель призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням переважно громадянами, зайнятими у соціальній сфері на селі, а також іншими особами, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання.

Відповідно до довідки Богдановецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області від 12 травня 2015 року № 145 ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5., ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не працювали і не працюють у закладах культури, освіти та охорони здоров'я та не є членами сільськогосподарського підприємства на території Богдановецької сільської ради. Відомості в сільській раді про їх переселення для постійного проживання у села на території Богдановецької сільської ради відсутні.

Установивши, що відповідачі не відносяться до категорії осіб, яким надано право отримати у власність земельну ділянку із резервного фонду Богдановецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що при передачі у власність відповідачів спірних земельних ділянок було порушено порядок такої передачі, що є підставою для визнання незаконними розпоряджень Деражнянської районної державної адміністрації про передачу земельних ділянок у власність відповідачів та визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки, які видано на підставі цих рішень.

Доводи ОСОБА_6 про те, що їй на праві власності належить будинок, який розташований у с. Березово, що відноситься до Богдановецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області, в якому вона постійно проживає, а тому має право отримати у власність земельну ділянку із резервного фонду, висновків суду не спростовує, оскільки згідно з даними адресно-довідкового відділу ГУ ДМС в Хмельницькій області місце її проживання зареєстровано у м. Хмельницькому.

Зокрема, згідно з даними адресно-довідкового відділу ГУ ДМС в Хмельницькій області та Коломийського РВ УДМС в Івано-Франківській області, місце проживання ОСОБА_5 (з 02 листопада 2006 року) та ОСОБА_7 (з 21 листопада 2006 року) зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2; ОСОБА_6 (з 17 червня 1983 року) - за адресою: АДРЕСА_3; ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_4; ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_5.

Доводи касаційних скарг про те, що спірні земельні ділянки не відносяться до земель резервного фонду спростовуються матеріалами справи.

Так, розпорядженням Деражнянської районної державної адміністрації Хмельницької області від 22 квітня 2002 року № 85/2002-р «Про затвердження матеріалів інвентаризації земель запасу та резервного фонду» затверджено матеріали інвентаризації земель запасу та резервного фонду.

Відповідно до додатку до вказаного розпорядження за Богдановецькою сільською радою Деражнянського району Хмельницької області станом на 15 квітня 2002 року рахується площа земель запасу та резервного фонду у загальному розмірі 246,7 га, залишилось земель запасу та резервного фонду не наданих у власність і користування - 24,2 га.

Розпорядженням Деражнянської районної державної адміністрації Хмельницької області від 22 квітня 2002 року № 85/2002-р «Про затвердження технічної документації, проекту організації території земельних часток (паїв) з видачею державних актів на право власності на землю» затверджено проект організації території земельних часток (паїв).

На проекті землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) на території Богдановецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області резервний фонд схематично позначено земельними ділянками з різним місцем розташування, на одній з яких розташовані земельні ділянки відповідачів.

Згідно з інформацією відділу Держземагенства в Ярмолинецькому районі від 12 травня 2015 року земельні ділянки, які розташовані на території Богдановецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області, з кадастровими номерами: № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3, № НОМЕР_4, № НОМЕР_5, належать до земель резервного фонду (а. с. 10).

Належність земельних ділянок відповідачів до резервного фонду також підтверджується даними викопіювання з Публічної кадастрової карти України.

Отже, надавши належну правову оцінку доказам, які містяться в матеріалах справи, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що земельні ділянки, які розташовані на території Богдановецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області та були надані відповідачам, належать до земель резервного фонду, що не спростовано відповідачами.

Інші доводи касаційних скарг зводяться до незгоди з висновком суду апеляційної інстанцій стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував. Касаційна скарга не містить доводів щодо пропуску строку позовної давності. В силу вимог вищезгаданої статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази, або виходити за межі касаційної скарги.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційні скарги без задоволення, а рішення апеляційного суду - без змін.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 07 квітня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий С. Ф. Хопта
Судді: О. В. Білоконь Б. І. Гулько Є. В. Синельников Ю. В. Черняк