ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/862/18
Провадження №2/477/575/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2018 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючої - судді Семенової Л.М.,

при секретарі судового засідання - Сірюк С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Первомайської селищної ради Вітовського району Миколаївської області про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

27 квітня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до Первомайської селищної ради Вітовського району Миколаївської області, в якій просить встановити факт належності правовстановлюючого документу державного акту ІІ-МК № 022553 від 20.03.2001 року ОСОБА_2, встановити факт шлюбних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, та родинних відносин між ОСОБА_1 (до шлюбу ОСОБА_3) ОСОБА_4 і ОСОБА_3, померлою 17.02.2010 року, а також визнати за нею ОСОБА_1 право власності на 1/ 2 частину земельної ділянки площею 5,33 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2, на 1/ 2 частину земельної ділянки цієї ж земельної ділянки після смерті ОСОБА_3, яка фактично прийняла це майно у спадщину після смерті 06.02.2010 року ОСОБА_2, та на земельну ділянку площею 5,33 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 06 лютого 2010 року помер її батько ОСОБА_2 та після його смерті відкрилась спадщина, у вигляді земельної ділянки площею 5,33 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Первомайської селищної ради Вітовського району Миколаївської області, яка була виділена померлому на підставі рішення 11 сесії 23 скликання Первомайської селищної ради народних депутатів від 31 серпня 2000 року. В той же час, при видачі державного акту на земельну ділянку помилково прізвище спадкодавця було зазначено як «Голдун», замість «Галдун». На день смерті з померлим були зареєстровані та проживали його дружина ОСОБА_3 та позивач, а тому вони вважаються такими, що фактично прийняли спадщину, але в установленому законом порядку не оформили її.

17 лютого 2010 року ОСОБА_3 померла. Після її смерті залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 5,33 га, що розташована для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-МК № 022554 від 20.03.2001 року та ? частини земельної ділянки площею 5,33 га, яку вона фактично успадкувала після смерті чоловіка, але не встигла оформити за життя. На день смерті разом із ОСОБА_3 була зареєстрована та проживала її донька, а тому остання є такою, що фактично прийняла спадщину. Інші спадкоємці першої серги відсутні.

Звернувшись у встановлений законом строк до Вітовської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, державним нотаріусом позивачу було розяснено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2, в звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно на імя спадкодавця, через розбіжності у написанні прізвища її батька в державному акті та в свідоцтві про смерть, та відсутністю доказів шлюбних відносин між спадкодавцем та його дружиною ОСОБА_3

До того ж, позивачу розяснено про неможливість оформлення спадщини після смерті її матері ОСОБА_3, посилаючись на відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на імя спадкодавця та доказів, які підтверджують родинні відносини між нею та її матірю.

Позивач вказує, що через вищевказані причини, нині захист її спадкових прав можливий лише шляхом визнання за нею права на вищевказане майно в судовому порядку.

Позивач в судове засідання не зявилась, направила до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач Первомайська селищна рада Вітовського району Миколаївської області в судове засідання свого представника не направила, надіслала до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника сільської ради, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення.

Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові докази по справі в межах заявлених вимог, та на підставі наданих доказів, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Зі змісту свідоцтва про смерть 1-ФП №113944 від 08.02.2010 року ОСОБА_2 помер 06 лютого 2010 року (а.с. 9).

Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 5,33 га, яка була виділена йому для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі рішення 11 сесії 23 скликання Первомайської селищної Ради народних депутатів від 31 серпня 2000 року (а.с. 16).

Зі змісту копії Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-МК № 022553, останньому його видано 20 березня 2001 року на ім'я ОСОБА_5, та зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1854 .

В свою чергу, згідно свідоцтва про смерть, його прізвище, що зазначене у даному Державному акті не збігається з прізвищем цієї особи, зазначеному в свідоцтві про смерть, виданому 08 лютого 2010 року на його імя ОСОБА_2, на підставі паспортних даних, зокрема у Державному акті його прізвище помилково зазначене як «Голдун» замість вірного «Галдун».

Відповідно до п.6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Факт належності померлому зазначеної земельної ділянки також підтверджується даними з витягавід з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-015 від 04.06.2015 року (а.с. 17-19) та НВ-015 від 04.06.2015 року (а.с. 20-22), в яких власником даного майна зазначено ОСОБА_2.

Відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року N 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Відповідно до п.п.4 ч.1 ст. 24 вказаного Закону - у державній реєстрації прав може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Згідно з п. 4.1, 4.4 Інструкції «Про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою», затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів 22.06.2009 року № 325, виправлення помилок у бланку та державному акті не допускається. У разі виявлення у виданому державному акті таких помилок землевласником, він має звернутися до відповідного територіального органу Держкомзему із заявою про видачу нового державного акту.

Разом з тим, вищевказана Інструкція втратила чинність згідно з наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 09.09.2013 року №537.

З досліджених документів, суд дійшов висновку про належність зазначеного правовстановлюючого документу померлому ОСОБА_2, а видача даного Державного акту на ім'я «Голдун Володимира Леонтійовича» мало місце з помилкового написання його прізвища.

Згідно Алфавітних книг обліку спадкових справ та Спадкового реєстру спадкова справа після смерті ОСОБА_2, який помер 06.02.2010 року державною нотаріальною конторою не заводилась (а.с. 78).

Відповідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як перебачено положеннями ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

На день смерті разом із спадкодавцем ОСОБА_2 за адресою: смт. Первомайське, вул. Сінна, 68 Вітовського району Миколаївської області були зареєстровані та проживали: його дружина ОСОБА_3, донька позивач ОСОБА_1, зять - ОСОБА_6, онука ОСОБА_7 та правнук ОСОБА_8 (а.с. 10).

В свою чергу, однією із підстав відмови позивачу у видачі свідоцтва про право власності за законом після смерті батька, є відсутність доказів шлюбних відносин між її батьками (а.с. 31).

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як було встановлено, 18 травня 1959 року між батьками позивача було укладено шлюб, про що в книзі записів актів цивільного стану Ново-Миколаївською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області було зроблено відповідний запис за №26. Однак в свідоцтві про одруження імя її батька було помилково зазначене як «Голдун», замість вірного «Галдун», через що матері було присвоєне прізвище «Голдун» (а.с. 13).

До того ж, факт шлюбних відносин також підтверджується довідкою Первомайської селищної ради Вітовського району Миколаївської області від 24.01.2018 року № 314, де ОСОБА_3 зазначена як дружина померлого (а.с. 10).

Таким чином, наявність зібраних у справі доказів дає підстави вважати про наявність шлюбних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

З урахуванням викладеного, позивач та її мати дружина померлого є такими, що фактично прийняли спадщину по ? частині кожна.

В свою чергу, мати та позивач не отримали Державний акт на 1/2 частину земельної ділянки кожна та не зареєстрували право власності в установленому законом порядку.

В той же час, суд дійшов висновку, що вони набули право власності на земельну ділянку по ? частині кожна, однак належно свого права власності на оформили.

Оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку для позивача навіть з урахуванням встановлених фактів нині неможливе через втрату оригіналу правовстановлюючого документу, а тому підлягає захисту судом.

Щодо земельної ділянки, належної матері позивачки, то ОСОБА_3 померла 17 лютого 2010 року, відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ФП 3 113949 (а.с. 11).

Після її смерті залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки загальною площею 5,33 га, що розташована на території Первомайської селищної ради Вітовського району Миколаївської області, яка була виділена на підставі рішення 11 сесії 23 скликання Первомайської селищної Ради народних депутатів від 31 серпня 2000 року, про що виданий державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-МК №022554, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №1855 (а.с. 23). Належність спадкодавцю зазначеної земельної ділянки підтверджується даними з витягів з державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-15 (а.с. 24-26) та НВ-015 від 04.06.2015 року (а.с. 27-29).

Крім цього, в спадкову масу увійшла ? частина земельної ділянки загальною площею 5,33 га, що розташована на території Первомайської селищної ради Вітовського району Миколаївської області, яку померла фактично успадкувала після смерті свого чоловіка ОСОБА_2.

Відповідно довідки Первомайської селищної ради Вітовського району Миколаївської області від 24.01.2018 року № 315 на день смерті разом із спадкодавцем ОСОБА_3 за адресою: смт. Первомайське, вул. Сінна, 68 Вітовського району Миколаївської області були зареєстровані та проживали: її донька позивач ОСОБА_1, зять - ОСОБА_6, онука ОСОБА_7 та правнук ОСОБА_8 (а.с. 12).

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України).

За змістом письмових розяснень державного нотаріуса Вітовської державної нотаріальної контори № 106/63-17 від 27.01.2018 року позивачу відмовлено в оформленні спадщини після смерті матері, в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно на імя спадкодавця ОСОБА_3 та відсутністю доказів родинних відносин між нею та померлою, через розбіжності в написанні прізвища спадкодавця в свідоцтві про смерть та свідоцтві про народження позивача (а.с. 11, 14-15, 30).

В свою чергу, факт родинних відносин між ОСОБА_6 (до шлюбу ОСОБА_2) ОСОБА_4 та ОСОБА_3 підтверджується наступними доказами.

Як було встановлено судом, при реєстрації шлюбу 18 травня 1959 року Ново-Миколаївською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області помилково прізвище нареченого було зазначено як «Голдун», через що аналогічна помилка була допущена при присвоюванні прізвища чоловіка матері позивачки ОСОБА_3 (до шлюбу Волченко) ОСОБА_9 (а.с. 13).

Спадкодавцю (ОСОБА_3І.) на підставі свідоцтва про одруження був виданий паспорт, та в подальшому на підставі паспортних даних було видано свідоцтво про смерть на прізвище ОСОБА_3 (а.с. 11). Проте, як встановлено судом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі та різність написання їх прізвищ потягли в подальшому суперечності із доведення в адміністративному порядку родинних відносин між позивачкою та її матірю (а.с. 14).

В той же час, зі змісту вказаних документів та встановлених судом обставин, слідує про доведеність родинних відносин між позивачкою та спадкодавцем ОСОБА_3 відповідно як доньки та матері.

Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_3, спадкоємці, які мають право на обов'язкову частку спадкового майна відсутні.

Відповідно до наданого Вітовською державною нотаріальною конторою Головного управління юстиції у Миколаївській області листа від 03.05.2018 року №500/01-09 згідно Алфавітних книг обліку спадкових справ та Спадкового реєстру спадкова справа після смерті ОСОБА_3, померлої 17 лютого 2010 року державною нотаріальною конторою не заводилась (а.с. 35).

Враховуючи вищевказане, а також вичерпання можливості позивача для доведення її родинних відносин із спадкодавцем ОСОБА_3, враховуючи, що встановлення даного факту породжує для ОСОБА_1 юридичні наслідки - право на закликання до спадкування, то відповідно до ст. 315 ЦПК України, суд вважає, що вимоги позивача щодо встановлення факту родинних відносин обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про визнання права власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3, то гідно п. 4.14 Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» - при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до п.4.15. цього ж Порядку, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Як вказує позивач оригінали правовстановлюючих документів Державних актів на право приватної власності на землю були втрачені.

Статтею 1218 Цивільного кодексу України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з статтею 1223 право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1262-1265. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Враховуючи наведене, приписи ст. 1218 ЦК України, та встановивши, що вказане майно входить до спадкової маси, та, що спадкові правовідносини не вичерпано, що відповідно до вимог ст.ст.1262,1268 Цивільного кодексу, позивач ОСОБА_10 є спадкоємцем першої черги після смерті батька ОСОБА_2 та матері ОСОБА_3, та право позивача на спадщину гарантовано державою, однак оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку неможливе у звязку з обставин, про які вказано вище, а тому, на підставі до ст.16 ЦК України, суд вважає що цивільне право ОСОБА_1 підлягає захисту судом, шляхом встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання за нею право на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 4, 141, 259, 263-265, 293-294 354, 355 ЦПК України, п. 3 Перехідних положень ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_2, померлому 06 лютого 2010 року, актовий запис № 15, зроблений Первомайською селищною радою Вітовського району Миколаївської області, Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-МК № 022553, виданого на підставі рішення 11 сесії 23 скликання Первомайської селищної Ради народних депутатів від 31 серпня 2000 року, площею 5,33 га, що розташована на території Первомайської селищної ради Вітовського району Миколаївської області, на ім'я ОСОБА_5 та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 1854.

Встановити факт шлюбних відносин з 18 травня 1959 року між ОСОБА_2, померлим 06 лютого 2010 року та ОСОБА_3, померлою 17 лютого 2010 року, як між чоловіком та дружиною.

Встановити факт, що померла 17 лютого 2010 року ОСОБА_3 (актовий запис про смерть № 20, здійснений Первомайською селищною радою Вітовського району Миколаївської області), є матір'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на земельну ділянку площею 5,33 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Первомайської селищної ради Жовтневого району Миколаївської області, відповідно державного акту серії ІІ-МК № 022553, виданого на підставі рішення 11 сесії 23 скликання Первомайської селищної Ради народних депутатів від 31 серпня 2000 року на імя ОСОБА_5, з яких на 1/ 2 частину в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, померлого 06 лютого 2010 року, актовий запис про смерть № 15 Первомайської селищної ради Вітовського району Миколаївської області та на 1/ 2 частину в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлої 17 лютого 2010 року, актовий запис про смерть № 20 Первомайської селищної ради Вітовського району Миколаївської області.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 право, власності на земельну ділянку площею 5,33 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Первомайської селищної ради Жовтневого району Миколаївської області, відповідно державного акту серії ІІ-МК № 022554, виданого на підставі рішення 11 сесії 23 скликання Первомайської селищної Ради народних депутатів від 31 серпня 2000 року на імя ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлої 17 лютого 2010 року, актовий запис про смерть № 20 Первомайської селищної ради Вітовського району Миколаївської області.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Л.М. Семенова