АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/2581/17 22-ц/774/897/К/18А
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 червня 2018 року м. Кривий Ріг

Справа № 214/2581/17

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

секретар судового засідання - Кислиця І.В.

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Первинна організація профспілки працівників металургійної та гірничодобувної промисловості України Товариства з обмеженою відповідальністю «Промисловий ремонт»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на заочне рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 22 грудня 2017 року, яке ухвалене суддею Євтушенком О.І. в місті Кривому Розі Дніпропетровської області о 15 годині 28 хвилин та повне судове рішення складно 29 грудня 2017 року, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Первинної організації профспілки працівників металургійної та гірничодобувної промисловості України Товариства з обмеженою відповідальністю «Промисловий ремонт» про неналежне виконання своїх зобов'язань, яке призвело до втрати довіри, та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначив, що в період з 02.08.2010 року по 19.08.2016 року працював в ТОВ «Промисловий ремонт», а з серпня 2012 року по грудень 2014 року - був членом Первинної організації профспілки працівників металургійної та гірничодобувної промисловості України ТОВ «Промисловий ремонт», сплачуючи щомісячно членські внески на загальну суму 789,63 грн., сподіваючись, що Первинна організація профспілки захищатиме його конституційні та трудові права.

13.12.2014 року позивач звернувся до комісії з трудових спорів ТОВ «Промисловий ремонт» із заявою про стягнення з товариства на його користь грошових коштів в сумі 292 грн., сплачених ним за проходження психіатричного та наркологічного оглядів, психофізіологічної експертизи (що згідно ст.169 КЗпП України є обов'язком роботодавця), а також стосовно неправомірного зняття з нього премій за грудень 2010 року, січень 2011 року, листопад 2012 року, червень 2013 року. Рішенням комісії з трудових спорів від 24.12.2014 року у задоволенні його заяви було відмовлено. Вказане рішення вподальшому він оскаржив до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області (справа № 215/104/15-ц), однак остаточне судове рішення до цих пір не ухвалено.

У зв'язку з не відстоюванням відповідачем його прав та відсутністю їх захисту з боку профспілкової організації, 10.01.2015 року позивач подав заяву про вихід з Первинної організації профспілки працівників металургійної та гірничодобувної промисловості України ТОВ «Промисловий ремонт», за результатами розгляду якої з 20.01.2015 року зі складу профспілки його виключили.

Крім того, 26.01.2016 року позивач знову звернувся до комісії з трудових спорів ТОВ «Промисловий ремонт» із заявою про виплату недоплаченої йому заробітної плати з серпня 2010 року по грудень 2016 року включно в сумі 185 271,58 грн. Рішенням комісії з трудових спорів від 08.02.2016 року його заяву залишено без задоволення.

Наказом №19-к від 19.08.2016 року керівництво ТОВ «Промисловий ремонт» звільнило позивача із займаної посади на підставі п.4 ст.40 КЗпП України за прогули. Зазначений наказ позивач оскаржив в судовому порядку, а 07.03.2017 року направив відповідну скаргу на ім'я голови профспілки стосовно невиконання покладених на неї обов'язків, яка повернулась йому з поштового відділення за закінченням терміну зберігання. Спроби вручити скаргу особисто керівництву профспілки в присутності свідків позитивного результату не дали.

Втрата довіри до профспілки та неможливість своєчасного отримання невиплаченої йому заробітної плати завдають позивачу моральні страждання і матеріальні незручності. Розмір моральної шкоди визначено ним з урахуванням обсягу та глибини душевних страждань, їх виду, істотності вимушених змін у житті, тривалості негативних наслідків для нього та оцінено в 937 937,00 грн.

Уточнивши позовні вимоги, просив суд визнати, що Первинна організація профспілки працівників металургійної та гірничодобувної промисловості України ТОВ «Промисловий ремонт» неналежно виконувала свої обов'язки, що призвело до втрати довіри до її діяльності; стягнути з Первинної організації профспілки працівників металургійної та гірничодобувної промисловості України ТОВ «Промисловий ремонт» на його користь 937 937,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди; допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення моральної шкоди.

Заочним рішенням Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 22 грудня 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог, посилаючись на те, що суд не надав правильної юридичної оцінки обставинам справи та ухвалив незаконне рішення. В обґрунтування доводів апеляційної скарги, позивач посилається на обставини, викладені ним в позовній заяві та уточненій позовній заяві, які, на його думку, безпідставно не були враховані судом першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Позивач ОСОБА_1, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи (а.с. 112), в судове засідання не з'явився і про причини своєї неявки суд не повідомив, що (у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» №452 від 29 грудня 2017 року ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський Апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Згідно пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до пункту 8 Розділу ХІІІ Цивільного процесуального кодексу України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського Апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 02.08.2010 року по 19.08.2016 року працював на ТОВ «Промисловий ремонт» (а.с.11-14) та був членом Первинної організації профспілки працівників металургійної та гірничодобувної промисловості України ТОВ «Промисловий ремонт», про виключення з якої 10.01.2015 року він подав відповідну заяву (а.с.16).

Спір між сторонами виник з приводу неналежного, на думку позивача, виконання Первинною організацією профспілки працівників металургійної та гірничодобувної промисловості України ТОВ «Промисловий ремонт» її обов'язків, що призвело до порушення трудових прав позивача ОСОБА_1 з боку роботодавця ТОВ «Промисловий ремонт», та наявності правих підстав для відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди, завданої такими діями відповідача

Розглядаючи спір, суд першої інстанції, дослідивши докази у справі і, надавши їм належну оцінку згідно зі статтями 12, 76-81, 89 ЦПК України, а також встановивши обставини справи, правильно виходив із необґрунтованості та недоведеності заявлених позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Як визначено ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон чи договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Частиною 2 ст.16 ЦК України встановлено способи здійснення захисту цивільних прав та інтересів судом. До них належать: 1)? визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Отже, особа може скористатись не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, який здатен захистити інтереси власника суб'єктивного права та припинити їх порушення на майбутнє або усунути загрозу його порушення.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», професійна спілка (профспілка) - це добровільна неприбуткова громадська організація, що об'єднує громадян, пов'язаних спільними інтересами за родом їх професійної (трудової) діяльності (навчання); первинна організація профспілки - це добровільне об'єднання членів профспілки, які, як правило, працюють на одному підприємстві, в установі, організації незалежно від форми власності і виду господарювання або у фізичної особи, яка використовує найману працю, або забезпечують себе роботою самостійно, або навчаються в одному навчальному закладі.

Статтями 6, 7 цього Закону регламентовано право громадян України на об'єднання в профспілки, вступ до них, вихід з їх складу та вибір конкретної профспілки на основі вільного волевиявлення за умови трудової діяльності.

Згідно зі ст.2 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», професійні спілки створюються з метою здійснення представництва та захисту трудових, соціально-економічних прав та інтересів членів профспілки.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», профспілки, їх об'єднання мають право здійснювати представництво і захист трудових, соціально-економічних прав та інтересів членів профспілок в державних органах та органах місцевого самоврядування, у відносинах з роботодавцями, а також з іншими об'єднаннями громадян; мають право представляти інтереси своїх членів при реалізації ними конституційного права на звернення за захистом своїх прав до судових органів, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, міжнародних судових установ.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що Первинна організація профспілки працівників металургійної та гірничодобувної промисловості України ТОВ «Промисловий ремонт», як добровільна неприбуткова громадська організація, при вирішенні питань, що виникають в процесі трудової діяльності її членів має лише право, а не обов'язок здійснювати захист, представництво інтересів працівника лише за наявності порушення його трудових прав, як посередник між роботодавцем та працівником.

Як встановлено судом першої інстанції та не спростовано в апеляційній інстанції, Первинна організація профспілки працівників металургійної та гірничодобувної промисловості України ТОВ «Промисловий ремонт» за результатом розгляду звернень ОСОБА_1 не виявила жодних порушень, які б визначали доцільність її втручання у трудові відносини ОСОБА_1 з ТОВ «Промисловий ремонт», тобто виконала свої обов'язки щодо розгляду звернення позивача, а незгода позивача з такими висновками Первинної організації профспілки працівників металургійної та гірничодобувної промисловості України ТОВ «Промисловий ремонт» не перешкоджає позивачу звернутися до суду за захистом порушеного трудового права з позовом безпосередньо до роботодавця.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивачем обраний неналежний спосіб захисту шляхом визнання неналежного виконання відповідачем обов'язків, що призвело до втрати ним довіри до діяльності профспілки, у зв'язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають, як необгрунтовані.

Так, згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як закріплено в ч. 2 ст. 76 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 81 ЦПК України).

Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом (ч. 1 ст. 84 ЦПК України).

Як вірно встановлено судом першої інстанції та не спростовано у суді апеляційної інстанції, позивач не надав доказів на підтвердження факту заподіяння йому моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру діями Первинної організації профспілки працівників металургійної та гірничодобувної промисловості України ТОВ «Промисловий ремонт», у зв'язку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

Фактично всі доводи, викладені в апеляційній скарзі, зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення є обґрунтованим, з повним відображенням обставин, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є правильними у зв'язку з чим воно повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 22 грудня 2017 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 червня 2018 року.

Головуючий:

Судді: