Ухвала

14 червня 2018 року

м. Київ

справа № 495/6864/15-ц

провадження № 61-34991ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 лютого 2017 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 14 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за договором позики, відсотків за користування позикою, витрати від інфляції та трьох відсотків річних,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за договором позики в сумі 226 000 грн, трьох відсотків річних за користування позикою в сумі 20 340 грн, витрат від інфляції в сумі 128 000 грн та трьох відсотків річних від суми простроченої заборгованості за 1002 доби в сумі 18 617,16 грн.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 лютого 2017 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Одеської області від 14 березня 2018 року, позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики в сумі 226 000 грн, три відсотки річних від суми простроченої заборгованості за 1002 доби в сумі 18 617,16 грн. У задоволенні решти позовних вимогвідмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

25 квітня 2018 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 лютого 2017 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 14 березня 2018 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить указані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково та стягнути з нього: суму боргу за позикою у сумі 67 800 грн, три відсотки річних за обліковою ставкою НБУ за прострочення виконання грошового зобов'язання протягом 1002 діб в розмірі 5 585,15 грн, грошові кошти по витратам, пов'язаним з розглядом судової справи та сплатою судового збору в розмірі 733,85 грн.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пунктів 1 та 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Верховний Суд вважає, що ця справа є малозначною в силу своїх властивостей, при цьому враховує характер правовідносин у яких виник спір, предмет та ціну позову.

Крім того, при визначенні справи малознаною Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює характер та предмет позову у даній справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на визнання справи малозначною, оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у загальних положеннях цього Кодексу, то вона поширюються й на касаційне провадження.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої, частиною дев'ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 лютого 2017 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 14 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за договором позики, відсотків за користування позикою, витрати від інфляції та трьох відсотків річних відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ступак