Справа 337/1543/18
Провадження № 2/337/1042/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2018 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя

у складі: головуючого судді Гнатик Г.Є.

за участю секретаря Побережної О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Хортицькому району про визнання винуватими у незаконному відчуженні майна, стягнення невиплаченої суми грошових коштів,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, який після усунення недоліків, визначених в ухвалі суду від 20.04.2018 року, мотивує тим, що постановою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 01.12.2014 року, яку залишено без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10.02.2015 року, було частково задоволено його адміністративний позов та зобовязано УПСЗН ЗМР по Хортицькому району нарахувати та виплатити йому одноразову компенсацію як інваліду ІІІ групи у розмірі 30 мінімальних заробітних плат у відповідності до вимог ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розрахунку мінімальної заробітної плати за 2014 рік з вирахуванням сплачених у 2014 році 189,60 грн.

Ні в добровільному, ні в примусовому порядку рішення суду до теперішнього часу не виконано. Він вважає, що внаслідок бездіяльності відповідача, яка полягає в невиплаті належної йому компенсації, фактично відбулось відчуження його майна та створення перешкод в користуванні його власністю, тобто заподіяно майнову шкоду. Просив визнати УСЗН ЗМР по Хортицькому району винним у незаконному відчуженні його майна та стягнути з відповідача на його користь невиплачену відповідно до постанови Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 01.12.2014 року компенсацію як інваліду ІІІ групи у розмірі 30 мінімальних заробітних плат відповідно до вимог ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розрахунку мінімальної заробітної плати за 2014 року та з урахуванням сплачених 189,60 грн.

Ухвалою від 05.05.2018 року по справі відкрито провадження та визначено про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

29.05.2018 року до суду від відповідача надійшов відзив на позов, в якому УСЗН ЗМР по Хортицькому району позовні вимоги не визнає повністю та вважає заявлені позивачем вимоги безпідставними з огляду на те, що на виконання постанови Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 01.12.2014 року, яке залишено без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10.02.2015 року, УПСЗН ЗМР по Хортицькому району здійснило позивачу ОСОБА_1 перерахунок одноразової компенсації учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, який став інвалідом ІІІ групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, та йому була нарахована сума 36350,40 грн., але вказана сума не виплачена через відсутність таких коштів на своєму рахунку. У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Пори цьому пояснив, що просить стягнути суму компенсації з урахуванням сплачених йому 189 грн. 60 коп.

Представник відповідача заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у відзиву на позовну заяву, оскільки виконання рішення суду залежить від фінансування для вказаних потреб. Так як було відсутнє фінансування для виплати ОСОБА_1 суми коштів, здійснених після виконання перерахунку, які виділяються з держбюджету, діями відповідача права позивача ніяким чином не було порушено. Крім того, заявляючи вимоги про стягнення суми грошових коштів, ОСОБА_1 фактично вдруге просить такі кошти стягнути. Його вимоги стосуються виконання рішення суду, прийнятого відповідно до вказаного спору, а не незаконного відчуження його майна. Просить позов залишити без задоволення.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню у звязку з наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст.. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81,83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що постановою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 01.12.2014 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково, зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Хортицькому району нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову компенсацію як інваліду ІІІ групи у розмірі 30 мінімальних заробітних плат у відповідності до вимог ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розрахунку мінімальної заробітної плати за 2014 рік з урахуванням раніше сплачених сум.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10.02.2015 року постанову Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 01.12.2014 року залишено без змін.

На підставі постанови суду, яка набрала законної сили, державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області неодноразово було винесено постанови про відкриття виконавчого провадження, а саме: 18.03.2015 року ВП 46919617, 07.12.2015 року ВП 49552632, останній раз - 04.08.2016 року ВП 51829254.

Відповідно до листів за №01-03/2555 від 08.04.2015 року, за №01-03/10180 від 15.12.2015 року, за №01-03/6024 від 12.08.2016 року, які направлені УПСЗН ЗМР по Хортицькому району до ВДВС, боржник повідомляє про часткове виконання рішення суду, а саме нарахування ОСОБА_2 одноразової компенсації учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, який став інвалідом ІІІ групи в сумі 36350 грн. 40 коп. та неможливість виконання рішення суду в повному обсязі у звязку з відсутністю відповідних асигнувань.

До вказаних листів долучено розрахунок УПСЗН ЗМР по Хортицькому району, відповідно до якого ОСОБА_1 здійснено перерахунок одноразової компенсації учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, який став інвалідом ІІІ групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, нарахована сума 36350 грн. 40 коп.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

За змістом статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, які особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які б особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

При вирішенні спору про відшкодування шкоди обов'язковому з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Згідно із частиною першою ст.. 1166 ЦК України, шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Підставою для звернення до суду позивач зазначає, зокрема, статтю 1173 ЦК України та посилається на заподіяну відповідачем матеріальну шкоду, яка полягає у невиплаті йому компенсації як інваліду ІІІ групи відповідно до вимог ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Статтею 1173 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Зясувавши обставини справи, оцінивши сукупність наданих суду, проаналізувавши вищевикладені вимоги діючого законодавства, суд вважає, що підстав для задоволення даного позову немає.

При цьому, суд виходить з того, що одноразова компенсація учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, який став інвалідом ІІІ групи в сумі 36350 грн. 40 коп., не є матеріальною шкодою, завданою внаслідок неправомірних дій відповідача, оскільки за своєю природою не може вважатися збитками в розумінні статті 22 ЦК України, а є сумою нарахованою компенсації, яка підлягає виплаті позивачу в порядку виконання постанови суду від 01.12.2014 року.

Правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження».

Таким чином, оскільки спірні правовідносини виникли у зв'язку з виконанням судового рішення, а тому несплачена позивачу сума компенсації, яка підлягає стягненню на його користь за рішенням суду, не може вважатися майновою шкодою, або збитками в розумінні статей 22, 1166, 1173 ЦК України, а є сумою нарахованої компенсації, яка підлягає виплаті позивачу в порядку виконання постанови адміністративного суду, відтак зазначені норми права не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Крім того, враховуючи те, що постанова суду знаходиться на виконанні, частково виконана відповідачем у зв'язку з проведенням перерахунку, то стягнення суми заборгованості у даній цивільній справі є подвійною мірою відповідальності за одне і те ж зобов'язання, що згідно із положеннями Конституції України, є недопустимим.

Враховуючи природу та суть спірних правовідносин, з приводу яких подано даний позов, суд вважає за необхідне зазначити про те, що стягнення вищевказаних коштів повинно відбуватися в рамках та за допомогою процесуальних механізмів, визначених положеннями КАС України та Закону України «Про виконавче провадження». Позивач не позбавлений можливості вчинити дії з примусового виконання рішення адміністративного суду у повному обсязі.

На підставі викладеного, в задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст. 258- 259, 263, 264- 265, 268 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Хортицькому району про визнання винуватими у незаконному відчуженні майна, стягнення невиплаченої суми грошових коштів.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Повний текст рішення буде виготовлено судом 22.06.2018 року.

Суддя: Г.Є. Гнатик