Постанова

Іменем України

07 червня 2018 року

м. Київ

справа № 490/7801/15-ц

провадження № 61-23356св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Курило В. П. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі міста Миколаєва,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Центральному районі міста Миколаєва на ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 07 грудня 2016 року у складі судді Царюк Л. М.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року управління Пенсійного фонду України в Центральному районі міста Миколаєва (далі - УПФ України в Центральному районі міста Миколаєва) звернулося до ОСОБА_4 про стягнення надмірно виплачених коштів.

Позовна заява мотивована тим, що при перевірці управлінням пенсійної справи ОСОБА_4 виявлено рахункову помилку в нарахування індексації пенсії пенсіонера, спричинену некоректним визначенням базового місця для її проведення. Внаслідок вказаної помилки розмір пенсії збільшився, що призвело до її надмірної виплати відповідачу в період з 01 серпня 2014 року по 31 січня 2015 року у сумі 685 грн 18 коп, яку позивач просив стягнути з відповідача.

Рішенням Центрального районного суду міста Миколаєва від 04 грудня 2015 року у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням районного суду УПФ України в Центральному районі міста Миколаєва у жовтні 2016 року подало до суду апеляційну скаргу. Ухвалою судді апеляційного суду Миколаївської області від 21 травня 2016 року апеляційну скаргу УПФ України в Центральному районі міста Миколаєва залишено без руху. Заявнику необхідно було у тридцятиденний строк з моменту отримання копії ухвали надати заяву про поновлення строку та вказати поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження, а також протягом п'яти днів з моменту отримання ухвали сплатити судовий збір.

На виконання ухвали апеляційного суду Миколаївської області від 21 травня 2016 року заявник направив клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 07 грудня 2016 року відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою УПФ України в Центральному районі міста Миколаєва на рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 04 грудня 2015 року.

Ухвалу апеляційного суду мотивовано тим, що причини для поновлення строку на апеляційне оскарження неповажні, передбачені законом підстави для звільнення від сплати судового збору відсутні.

У грудні 2016 року УПФ України в Центральному районі міста Миколаєва звернулося до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 07 грудня 2016 року, справу передати до апеляційного суду для вирішення питання відкриття апеляційного провадження.

У касаційній скарзі УПФ України в Центральному районі міста Миколаєва посилається на те, що апеляційним судом порушено норми процесуального права, зокрема судом не враховано, що кошторисом УПФ України в Центральному районі міста Миколаєва не передбачено сплату судового збору, а тому суд безпідставно не застосував положення статті 82 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи) та частину першу статті 8 Закону України «Про судовий збір» та не звільнив управління від сплати судового збору.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

14 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Згідно з частиною 3 статті 297 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи) суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо вказані заявником причини пропуску строку для подачі апеляційної скарги будуть визнані неповажними.

На виконання ухвали судді апеляційного суду Миколаївської області від 21 жовтня 2016 року УПФ України в Центральному районі міста Миколаєва заяву про поновлення строку із зазначенням інших поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження не надіслало, апеляційним судом надано оцінку доводам заявника щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження та визнано, що такі причини є неповажними.

Відповідно до положень статті 400 ЦПК України переоцінка доказів у справі виходить за межі повноважень Верховного Суду (стаття 400 ЦПК України).

За таких обставин оскаржувана ухвала судді апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження постановлена з додержанням норм процесуального права, передбачені законом підстави для її скасування відсутні.

Доводи касаційної скарги про те, що суд безпідставно не застосував положення статті 82 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи), частину першу статті 8 Закону України «Про судовий збір» та не звільнив УПФ України в Центральному районі міста Миколаєвавід сплати судового збору, необґрунтовані, оскільки на час подачі заявником апеляційної скарги передбачених законом підстав для звільнення від сплати судового збору у суду не було.

У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу апеляційного суду без змін.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Центральному районі міста Миколаєва залишити без задоволення.

Ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 07 грудня 2016 рокузалишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

В.М. Коротун

М.Є. Червинська