Провадження по справі № 2/752/2135/18
У Х В А Л А

22.06.2018 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі: головуючого - судді Хоменко О.Л.,

при секретарі Павлюху П.В.,

розглянувши у підготовчому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНОВАЦІЙНО-ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ «РАМІНТЕК», третя особа: ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення про відсторонення від займаної посади та зобов'язання поновити на посаді, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом про визнання протиправним та скасування рішення про відсторонення від займаної посади та зобов'язання поновити на посаді.

В судовому засіданні третя особа ОСОБА_2 заявив клопотання про закриття провадження у справі на підставі ст.255 ч.1 п.1 ЦПК України, посилаючись на те, що даний спір виник між учасниками товариства та пов'язаний з управлінням товариством, а відтак, не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Представники відповідача клопотання підтримали та просили закрити провадження у справі з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 12.01.2010 року №1-рп/2010 у справі за конституційним зверненням Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний фінансово-правовий консалтинг» про офіційне тлумачення ч.3 ст.99 ЦК України.

Представники позивача проти задоволення клопотання заперечують. Вважають, що спір, який виник між сторонами, відноситься до категорії трудових та має розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Суд, заслухавши думку представників сторін і третьої особи, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.19 ч.1ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 року №13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» при вирішенні питання про те, чи є спір, що виник між господарським товарис твом та посадовими особами товариства, які входять до складу виконавчого органу товариства або наглядової ради товариства, трудовим чи корпоративним, судам необхідно керуватися положеннями глави XV Кодексу законів про працю України. Спори, пов`язані з оскарженням членами виконавчих органів товариства, а також членами наглядової ради товариства, які уклали з товариством трудові договори, рішень відповідних органів товариства про звільнення (усунення, відсторонення, відкликання) їх з посади, розглядаються в порядку цивільного судочинства як трудові спори. Судам необхідно звернути увагу, що у цьому разі позивач звертається до суду за захистом своїх трудових прав як найманого працівника, а не акціонера (учасника) господарського товариства.

Разом з тим, Конституційний Суд України в рішенні від 12.01.2010 року № 1-рп/2010 у справі за конституційним зверненням Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний фінансово-правовий консалтинг» про офіційне тлумачення ч.3 ст.99 ЦК України роз'яснив, що усунення членів виконавчого органу товариства від виконання

обов'язків (частина третя статті 99 Цивільного кодексу) або відсторонення голови виконавчого органу товариства від виконання повноважень (абзац перший частини другої статті 61

Закону України "Про акціонерні товариства") за своєю

правовою природою, предметом регулювання правовідносин і правовими

наслідками відрізняється від відсторонення працівника від роботи

на підставі статті 46 Кодексу законів про працю. Саме

тому можливість уповноваженого органу товариства усунути члена

виконавчого органу від виконання ним обов'язків міститься не в

приписах Кодексу законів про працю, а у статті 99

Цивільного кодексу, тобто не є предметом регулювання

нормами трудового права.

Реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь

у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про

обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів

виконавчого органу цього об'єднання стосується також наділення або

позбавлення їх повноважень на управління товариством. Такі рішення

уповноваженого на це органу мають розглядатися не в межах

трудових, а корпоративних правовідносин, що виникають між

товариством і особами, яким довірено повноваження з управління

ним.

У зв'язку з цим "усунення" відповідно до частини третьої

статті 99 Цивільного кодексу є дією уповноваженого

органу товариства, спрямованою на унеможливлення здійснювати

членом його виконавчого органу в межах корпоративних відносин з

товариством повноважень у сфері управлінської діяльності.

Необхідність такої норми зумовлено специфічним статусом члена

виконавчого органу, який отримав від уповноваженого органу

товариства право на управління. За природою корпоративних відносин

учасникам товариства має бути надано можливість у будь-який час

оперативно відреагувати на дії особи, яка здійснює представницькі

функції зі шкодою для інтересів товариства, шляхом позбавлення її

відповідних повноважень.

Згідно рішення Конституційного Суду усунення члена виконавчого органу товариства від виконання своїх обов'язків, яке передбачене частиною третьою статті 99 Цивільного кодексу України, не є відстороненням працівника від роботи в розумінні статті 46 Кодексу законів про працю України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем оскаржується рішення загальних зборів учасників ТОВ «ІВК «Рамінтек» про відсторонення його від посади директора товариства.

Згідно протоколу №01/06/17 загальних зборів учасників ТОВ «ІНОВАЦІЙНО-ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ «РАМІНТЕК» від 01.06.2017 року позивача було тимчасово відсторонено від посади директора товариства на підставі ст.99 ЦК України.

Відповідно до ст.20 ч.1 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Згідно ст.255 ч.1 п.1 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо вона не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на роз'яснення, викладені в рішенні Конституційного Суду України від 12.01.2010 року № 1-рп/2010, суд приходить до висновку, що спір між сторонами виник з корпоративних відносин, так як відсторонення позивача від посади в даному випадку не є відстороненням працівника від роботи в розумінні ст.46 КЗпП України, а означає позбавлення його повноважень на управління товариством.

За таких обставин суд вважає за необхідне провадження у справі закрити на підставі ст.255 ч.1 п.1 ЦПК України.

Керуючись ст. ст.197,198,255 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНОВАЦІЙНО-ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ «РАМІНТЕК», третя особа: ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення про відсторонення від займаної посади та зобов'язання поновити на посаді закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м.Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя: