Справа № 495/5084/18
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

11 червня 2018 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Боярського О.О.

при секретарі судових засідань - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області про встановлення факту смерті, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті.

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_2 є онуком ОСОБА_3, яка померла 06.05.2018 року в м. Перевальськ, Луганської області. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України. Встановлення факту смерті необхідне для реєстрації смерті ОСОБА_3 на території України, отримання свідоцтва про смерть та для прийняття спадщини.

Заявник надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заяву підтримує у повному обсязі.

Заінтересована особа у судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду заяви повідомлялася належним чином, що пітверджується розпискою про отримання судової повістки.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін та без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписуючого засобу.

Суд, дослідивши письмові матеріали, прийшов до наступного висновку.

Так, судом встановлено, ОСОБА_2 є онуком ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження заявника (а.с. 8), де вказано в графі батько - ОСОБА_4, та свідоцтвом про народження батька заявника, ОСОБА_4, де в графі мати вказано - ОСОБА_5. Зміна прізвища відбулася на підставі свідоцтва про шлюб (серії 1-ЕД №079064, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Перевальського районного управління юстиції Луганської області (а.с. 10).

ОСОБА_3 народилася 17 липня 1938 року у м. Перевальськ Луганської області (копія паспорта (а.с. 11), постійно мешкала за адресою: АДРЕСА_1. З початку бойових дій на Луганщині, остання змушена була лишити власний будинок і переміститися з тимчасово окупованої території на територію України та зареєструватися за адресою: 93013, Рубіжне-13, АДРЕСА_2, що підтверджується довідкою про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України, районів проведення анти терористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення від 14.08.2015 р. №917008527 (а.с.13).

ОСОБА_3 померла 06 травня 2018 року. Місце смерті - АДРЕСА_1, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть №14 від 07 травня 2018 року на території с. Бугаївка, Перевальского району Луганської області, тобто на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с. 15 -16).

На підставі наказу Міністерства юстиції України від 17 червня 2014 року №953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції» тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну здачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться на території Луганської області (Антрацитівського, Краснодонського, Лутугинського, Перевальского, Словяносербського, Свердловського районів, міст Алчевськ, антрацит, Брянка, Кіровськ, красний Луч, Красно дон, Луганськ, Первомайськ, Роженьки, Свердловськ, Стаханов) та донецької області (Амвросїївського, Ново азовського, Старобешівського, Тельманівського, Шахтарського, Ясинуватського районів, міст Горлівка, Докучаєвськ, Донецьк, Жданівка, Кіровське, Макіївка, Єнакієве, Сніжне, Харцизьк, Яснувата, Торез, Шахтарськ, Дебальцеве).

Згідно вищевказаного лікарського свідоцтва причина смерті ОСОБА_3 зазначена: ішемічна хвороба серця та хронічна серцево-судинна недостатність.

Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану на території України неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Відповідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно зі ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Відповідно дост. 17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Згідно до змісту Наказу міністерства юстиції України від 17.06.2014 року №953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції», доступ користувачів до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України, зокрема Державного реєстру актів цивільного стану громадян, на території Луганської області, тимчасово припинено, до закінчення антитерористичної операції на сході України. Тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться, зокрема, на території Луганської області.

Статтею 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" передбачено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Проте, стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов'язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії'» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. :he Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142).

Відповідно до п. 1 Постанови ПВС України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Оскільки реєстрація смерті громадянки ОСОБА_3 в органах реєстрації актів цивільного стану на території України не проводилась, то є підстави в судовому порядку встановити факт смерті громадянки ОСОБА_3, померлої 06.05.2018 року в Луганській області, Перевальський район, с. Бугаївка.

Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та ст. 12, 81, 264, 265, 315, 317, 430 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_2, заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області про встановлення факту смерті- задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_3, померлої 06.05.2018 року в Луганській області, Перевальський район, с. Бугаївка.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя