АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 645/4711/15-ц Головуючий суддя І інстанції Шарко О. П.
Провадження № 22-ц/790/764/18 Суддя доповідач Піддубний Р.М.
Категорія: Спори, що виникають із сімейних
правовідносин про розірвання шлюбу
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2018 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого: судді Піддубного Р.М.

суддів: Котелевець А.В., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря: Кравченко О.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 645/4711/15 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, поділ спільного сумісного майна подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя,з апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення Фрунзенськогорайонного суду міста Харкова від 19 вересня 2017 року у складі судді Шарка О.П., -

встановив:

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, обґрунтовуючи який зазначила, що з 04 вересня 2004 року перебувала зі ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, під час якого ними були придбані автомобіль «Газель», державний номерний знак НОМЕР_1, 2006 року випуску, та автомобіль «SKODA Fabia», державний номерний знак НОМЕР_2, 2006 року випуску. Посилаючись на те, що сімейні стосунки припинилися, згоди щодо користування вказаним майном вони не дійшли, просила розірвати шлюб та в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя стягнути з відповідача 50 відсотків вартості вказаних автомобілів.

У вересні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом, мотивуючи який зазначив, що за час шлюбу ними також було придбано холодильник «Ariston», телефон «Samsung», пральну машину «LG», комбайн кухонний «Delta», шафу-купе, тумбу-шафу, відеокамеру, телевізор «LG», відеокамеру «Panasonic», золоті прикраси загальною вартістю 10 159 грн. 68 коп., два компютери, монітор «LG» та диван «Атлант». Посилаючись на те, що зазначене майно крім монітора «LG» та автомобіля «SKODA Fabia», було придбано за кошти, отримані ним в кредит, який сплачено ним особисто, ОСОБА_2 просив визнати за ним право особистої власності на автомобіль «SKODA Fabia», державний номерний знак НОМЕР_2 та монітор «LG», за ОСОБА_1 визнати право власності на холодильник «Ariston», телефон «Samsung», пральну машину «LG», комбайн кухонний «Delta», шафу-купе, тумбу-шафу, відеокамеру, телевізор «LG», золоті прикраси, два компютери та диван «Атлант».

Рішенням Фрунзенськогорайонного суду міста Харкова від 19 вересня 2017 року первісний та зустрічний позови задоволено частково. Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 4 вересня 2004 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 2 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 848, визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності за кожним на 1/2 частину автомобіля «Sсoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_3, 2006 року випуску. В іншій частині у задоволенні позову ОСОБА_1 та у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просила рішення змінити, скасувати його в частині визнання за сторонами у справі права власності на 1/2 частину автомобіля «Sсoda Fabia», ухвалити нове рішення, яким стягнути на її користь грошову компенсацію вартості ? частини автомобілів, придбаних подружжям під час шлюбу. В обґрунтування скарги зазначила, що автомобіль «Газель» було придбано у шлюбі, відчужено відповідачем без її згоди, отримані ним грошові кошти використано ОСОБА_2 на власні потреби не в інтересах сімї.

ОСОБА_2 рішення суду в апеляційному порядку не оскаржено.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її часткового задоволення.

Судовим розглядом встановлено, що з 04 вересня 2004 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого було набуто право власності на автомобіль «ГАЗ 3302-14», державний номерний знак НОМЕР_1, 2006 року випуску, та автомобіль «SKODA Fabia», державний номерний знак НОМЕР_2, 2006 року випуску.

За укладеним 23 травня 2015 року договором купівлі-продажу автомобіль «ГАЗ 3302-14», державний номерний знак НОМЕР_1, було відчужено ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано належних доказів набуття права власності на автомобіль «ГАЗ 3302-14» під час шлюбу, автомобіль «Sсoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_2, є спільним сумісним майном подружжя, частки в якому чоловіка та жінки є рівними, автомобіль є неподільною річчю, а тому кожній зі сторін належить по 1/2 частині спірного автомобіля «Sсoda Fabia».

Проте повністю погодитись з такими висновками не можна з наступних підстав.

Засади шлюбу, а також особисті немайнові та майнові права і обов'язки подружжя, визначає СК України.

Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу).

Статтею 63 СК України, встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Право подружжя на розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя визначено ст. 65 СК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя, однак дружина або чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Частиною 4 ст. 65 СК України передбачено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

При цьому, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч. 3 ст. 61 СК України) та використовуються подружжям спільно на підставі рівних прав на володіння, користування і розпоряджання відповідним майном (ст. 63 СК України).

Таким чином, один із подружжя може вимагати від іншого із подружжя 1/2 частину вартості спільного майна, якщо один із них здійснив його відчуження проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби.

Вказане узгоджується із розясненнями, викладеними в п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно з якими у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Як убачається із матеріалів справи, рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 12 липня 2016 року відмовлено ОСОБА_1 у визнанні недійсним договору купівлі-продажу автомобіля «ГАЗ 3302-14», державний номерний знак НОМЕР_1, укладеного від 23 травня 2015 року. Вказаним судовим рішення, яке набрало законної сили встановлено, що спірний автомобіль є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи від 27 квітня 2016 року вартість автомобіля «ГАЗ 3302-14», державний номерний знак НОМЕР_1, 2006 року випуску на дату відчуження становила 73 277 грн. 65 коп.

Оскільки вищевказаний автомобіль, який є спільним сумісним майном подружжя, було відчужено ОСОБА_2 без згоди дружини, а доказів того, що отримані ним кошти було використано в інтересах сімї матеріали справи не містять, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації вартості ? частини спірного автомобіля у розмірі 36 638 грн. 82 коп., виходячи з наступного розрахунку: 73 277 грн. 65 коп. : 2 = 36 638 грн. 82 коп.

Погоджуючись з висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення грошової компенсації вартості ? частини автомобіля «Sсoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_2, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно.

Випадки, коли співвласник майна бажає позбутися належної йому частки в спільному майні шляхом отримання від інших співвласників компенсації вартості належної йому частки та визнання за останніми права власності на все майно регулюються ст. 364 ЦК України.

Відповідно до частин першої, другої статті 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі належної йому частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

При цьому слід також враховувати, що в силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Оскільки ОСОБА_1 не доведено спроможність ОСОБА_2 виплатити їй грошову компенсацію в рахунок визнання за ним права власності на спільне майно, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід змінити, стягнути в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості ? частини автомобіля «ГАЗ 3302-14», державний номерний знак НОМЕР_1, у розмірі 36 638 грн. 82 коп.

В іншій частині суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому воно підлягає залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 19 вересня 2017 року змінити.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості ? частини автомобіля «ГАЗ 3302-14», державний номерний знак НОМЕР_1, 2006 року випуску, у розмірі 36 638 (тридцять шість тисяч шістсот тридцять вісім) грн. 82 коп.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 червня 2018 року.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді А.В. Котелевець.

ОСОБА_4