пр. № 2/759/3629/18
ун. № 759/1534/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2018 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Величко Т.О., розглянувши заяву позивача про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Комерційного банку "Хрещатик", Товариства з обмеженою відповідальністю "Проект К", Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Локо", державного реєстратора Комунального підприємства Мирнопільської сільської ради "Результат" Дмитренко Анастасії Володимирівни, державного реєстратора Філії Комунального підприємства Главанської сільської ради "Абсолют" у м.Києві Хмельницького Сергія Юрійовича, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю "Форум-Інвест", приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мельника Романа Петровича про визнання правочинів недійсними та відновлення становища, яке існувало до поршуення,

в с т а н о в и в :

У провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Комерційного банку "Хрещатик", Товариства з обмеженою відповідальністю "Проект К", Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Локо", державного реєстратора Комунального підприємства Мирнопільської сільської ради "Результат" Дмитренко Анастасії Володимирівни, державного реєстратора Філії Комунального підприємства Главанської сільської ради "Абсолют" у м.Києві Хмельницького Сергія Юрійовича, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю "Форум-Інвест", приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мельника Романа Петровича про визнання правочинів недійсними та відновлення становища, яке існувало до поршуення.

31.05.2018 року позивач, повторно подала заяву, в якій просить суд з метою забезпечення позову на час розгляду судового спору вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартири АДРЕСА_2 та квартиру АДРЕСА_1. Заборонити суб'єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно вносити будь-які зміни, окрім запису про накладення арешту, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також вчиняти будь-які дії щодо реєстрації, перереєстрації, скасування реєстрації речових прав та їх обтяжень, у тому числі з відкриттям розділів, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень стосовно квартири АДРЕСА_2 та Квартири АДРЕСА_1.

В обґрунтування заяви, позивач посилається на те, що невжиття заходів до забезпечення позову перешкоджатиме чи взагалі зробить неможливим виконання рішення суду.

Вказану заява розглядається судом без повідомлення сторін.

Розглянувши вказану заяву, враховуючи надані докази до справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви необхідно відмовити виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Суд може застосувати кілька видів заходів забезпечення позову, перелік яких визначений ч. 2 ст. 150 цього Кодексу, а також іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Як зазначається Пленумом Верховного Суду України у Постанові № 9 від 22 грудня 2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, ціну позову інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Із змісту заяви про забезпечення позову не вбачається, позивач не навів обгрунтованих доказів необхідності вжиття заходів забезпечення позову, хто із відповідачів не визнає майнове право позивача на спірну квартиру в чому полягає спір та яка необхідність у забезпеченні позову, не наведено достатніх причин для вжиття цих заходів.

Як вбачається з матеріалів заяви про забезпечення позову не представлено відомостей про те, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, чи призведе до порушення прав позивача. Позивач в заяві не вказала предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку про відсутність на даній стадії судового процесу підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1-18, 149-150, 153, 154, 157 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

у х в а л и в :

У задоволенні заяви позивача про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Комерційного банку "Хрещатик", Товариства з обмеженою відповідальністю "Проект К", Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Локо", державного реєстратора Комунального підприємства Мирнопільської сільської ради "Результат" Дмитренко Анастасії Володимирівни, державного реєстратора Філії Комунального підприємства Главанської сільської ради "Абсолют" у м.Києві Хмельницького Сергія Юрійовича, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю "Форум-Інвест", приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мельника Романа Петровича про визнання правочинів недійсними та відновлення становища, яке існувало до поршуення - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Т.О. Величко