ПОСТАНОВА

іменем України

05 червня 2018 року м. Кропивницький

справа № 389/2982/17

провадження № 22-ц/781/904/18

Апеляційний суд Кіровоградської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Чельник О.І.

суддів: Кіселика С.А., Письменного О.А.

секретаря: Демешко Л.В.

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 березня 2018 року у складі судді Берднікової Г.В. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від заборгованості по аліментам,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про звільнення від заборгованості по аліментам.

В обґрунтування позову вказав, що рішенням Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 серпня 2017 року, ЄУН 2/389/2607/16-ц, провадження №2/389/923/16, за позовом ОСОБА_2 його було визнано батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та стягнуто аліменти в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 06 жовтня 2016 року до його повноліття. У подальшому рішенням апеляційного суду Кіровоградської області розмір аліментів було зменшено до 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісяця. Оскільки рішення про сплату аліментів було ухвалене 30 листопада 2017 року виникла заборгованість з 06 жовтня 2016 року, яку необхідно сплачувати з його заробітної плати щомісяця згідно з рішенням суду. Також, рішенням Знамянського міськрайонного суду від 09 серпня 2010 року по справі №2-1573/10 за позовом ОСОБА_4 з нього утримуються аліменти на її користь на утримання дочки ОСОБА_5, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 19 липня 2010 року до її повноліття. На даний час його матеріальний стан погіршився, оскільки він з 08 серпня 2014 року перебуває у другому шлюбі з ОСОБА_6, від цього шлюбу має дочку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. За рішенням суду від 17 листопада 2016 року (провадження №2/389/1017/16, ЄУН 389/2864/16-ц) сплачує аліменти на дитину та дружину, оскільки вона перебуває у відпустці по догляду за ОСОБА_7, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 04 листопада 2016 року до повноліття дочки. Крім того, його мати, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, є особою пенсійного віку, потребує догляду, лікування, обстеження стану здоровя. Він також має хронічне захворювання, у звязку з яким потребує щорічного санітарно-курортного лікування та великих матеріальних затрат на лікування. Із залишку заробітної плати, що залишається після відрахування аліментів, йому також необхідно оплачувати комунальні послуги, забезпечувати себе всім необхідним (купувати речі та харчі). Перераховані обставини поставили його в дуже скрутне матеріальне становище, через яке він не має коштів на існування. Так, відрахування із заробітної плати на утримання аліментів на трьох дітей та заборгованість по аліментам, яка виникла за рішення суду від 22 серпня 2017 року у справі №2/389/2607/16-ц за період з 06 жовтня 2016 року по 22 серпня 2017 року, складають більше 70% його заробітку, що унеможливлює його існування.

На підставі викладеного та ч.1 ст.192 СК України просив суд звільнити його від заборгованості зі сплати аліментів з 06 жовтня 2016 року по 22 серпня 2017 року, за рішенням Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 серпня 2017 року, ЄУН 2/389/2607/16-ц, провадження №2/389/923/16.

Рішенням Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 березня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Вважає, що рішення суду є необґрунтованим та незаконним.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Повністю підтримала доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що рішенням Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 серпня 2017 року по справі провадження №2/389/923/16, ЄУН 389/2607/16-ц, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання відповідача батьком та стягнення аліментів, позовні вимоги задоволено у повному обсязі, та визнано ОСОБА_1 батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та стягнуто аліменти на користь позивача на утримання дитини, у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до повноліття ОСОБА_3, починаючи стягнення з 06 жовтня 2016 року, тобто з дня звернення з позовом до суду (а.с.6-8).

У судовому засіданні суду першої інстанції, яке відбулося 21 березня 2016 року, були оглянуті матеріали вказаної цивільної справи провадження №2/389/923/16, ЄУН 389/2607/16-ц, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання відповідача батьком та стягнення аліментів та були встановлені такі обставини (а.с.110-111).

За наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 серпня 2017 року Апеляційний суд ухвалив рішення від 30 листопада 2017 року, яким рішення першої інстанції змінив в частині визначення розміру аліментів, стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3, з 1/4 частини на 1/6 частину.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 звернулася з позовом до суду про визнання відповідача батьком та стягнення аліментів 06 жовтня 2016 року; 21 жовтня 2016 року у справі було постановлено ухвалу про відкриття провадження, а розгляд справи призначено на 28 жовтня 2016 року. Відповідач позовні вимоги не визнавав, у судові засідання не з'являвся з різних причин, у звязку з чим справа неодноразово відкладалася. Зрештою у справі двічі призначалась судово-генетична експертиза, проти якої не заперечував і відповідач. Однією з умов проведення генетичної експертизи є присутність при дослідженні дитини та обох сторін, але відповідач за викликами до експертної установи не зявлявся, у зв'язку з чим відповідні ухвали суду про призначення експертизи двічі повертались без виконання.

Відповідно до довідки Знам'янського МРВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області від 27 лютого 2018 року № 3663 станом на 01 лютого 2018 року заборгованість по аліментам за вказаним вище рішенням суду складає 20076,27 грн. (а.с.108).

Судом також встановлено, що за виконавчим листом №2-1573/10 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісяця, до її повноліття.

Рішенням Знамянського міськрайонного суду від 17 листопада 2016 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 на утримання дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, та на її утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку, стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до повноліття дочки, розпочавши стягнення з 04 листопада 2016 року (а.с.53-55).

Встановлено, що відповідно до звітів про здійснені відрахування та виплати наданих за місцем роботи позивача Локомотивним депо Знамянка Одеської залізниці, за період з червня 2017 року по грудень 2017 року останньому нараховано заробітну платну інші доходи (виплати) в сумі 97221 грн. 12 коп. Утримано податків та інших обовязкових платежів у розмірі 19726 грн. 02 коп. Також за цей період утримано 43328 грн. 69 коп. аліментів, що у відсотковому співвідношенні за кожен з місяців, крім листопада та грудня, складає 50% заробітку. В листопаді становить 66,67 %, а в грудні 70% (а.с.9, 59).

Зокрема, як убачається з довідки Комунального закладу «Знамянська міська лікарня імені ОСОБА_9» від 17 січня 2018 року, ОСОБА_1 перебуває на «Д» обліку у лікаря дерматолога, має діагноз: поширений псоріаз, зимовий тип (а.с.58).

Про наявність у позивача вказаного захворювання свідчать також акт дослідження стану здоровя від 25 жовтня 2016 року, складений Комунальним закладом «Кіровоградський обласний шкірно-венерологічний диспансер», листок непрацездатності від 19 січня 2018 року, згідно з яким він у період з 19 січня 2018 року по 29 січня 2018 року перебував на денному стаціонарі, та надані суду фото. Через захворювання відповідач потребує санітарно-курортного лікування (а.с.60,94,97,98).

Відповідно до довідок квартального комітету №33 міста Знамянка ОСОБА_1 проживає з дружиною ОСОБА_6, яка не працює, та їх малолітньою дитиною ОСОБА_7 Проживають в будинку матері ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, за адресою: вулиця Осіння, 15 в місті Знамянка Кіровоградської області. Мати знаходиться на утриманні сина, по хворобі (а.с.86).

Судом встановлено, що батьки позивача проживають окремо від нього. Також до матеріалів справи позивачем долучено медичні документи про стан здоровя матері ОСОБА_8 та додано документи, що підтверджують отримання матір'ю субсидії на оплату комунальних послуг, в якій одночасно містяться дані про доходи членів її сім'ї (її та чоловіка (батька позивача)) за 6 місяців 2017 року в загальній сумі 19 556,38 грн., що приблизно дорівнює 3260 грн. на місяць, тобто не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого для непрацездатних осіб на кожного (а.с.62-75,91-93).

Разом з тим відповідачем до матеріалів справи долучено розрахункові листи, видані ОКВП «Дніпро-Кіровоград», згідно з якими, її середня заробітна плата до виплати за період липень - грудень 2017 року склала 22044 грн. 92 коп. (а.с.24-26), а також інші документи, які свідчать про стан здоровя дитини та про витрати, які несе відповідач у звязку з вихованням та утриманням сина (а.с.27-52).

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що виключних обставин, які могли б бути підставою для звільнення ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментам за ч.2 ст.197 СК України у судовому засіданні не встановлено.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з такого.

Відповідно до ст.150 СК України, батьки мають обовязки щодо виховання та розвитку дитини та, відповідно до частини четвертої цієї статті, батьки зобовязані поважати дитину. Повага до дитини має базуватися на визнанні незаперечної істини: дитина - це маленька людина, зі своїм внутрішнім світом, своїми уподобаннями, своїми бажаннями та потребами.

За змістом ст. ст. 3, 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована в Україні 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, у тому числі коли дитина розлучається з одним з батьків, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст.8 та ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Статтею 180 СК Україна встановлено безумовний обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання ними цього обов'язку передбачені статтею 181 СК України.

Сімейне законодавство також передбачає судове встановлення порядку сплати заборгованості та умови звільнення від її сплати.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.197 СК України суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості, виходячи з матеріального та сімейного стану платника аліментів, а також може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Згідно з ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що платник аліментів може бути звільнений за рішенням суду від сплати заборгованості за аліментами у разі, якщо доведе суду наявність тяжкої хвороби або іншої обставини, що має істотне значення.Закон не містить визначень істотності обставин, а тому це поняття є оціночним і такий характер обставин має визначатись судом в кожній конкретній справі.

Способи правового регулювання правовідносин зі сплати заборгованості за частинами 1 та ч.2 ст.197 СК України, а саме відстрочка, розстрочка, часткове та повне звільнення є водночас окремими та взаємопов'язаними заходами сприяння платнику аліментів щодо виходу із важкого матеріального стану, що виник з поважних причин.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що знаходження на утриманні позивача ще двох дітей та дружини, на яких він також сплачує аліменти за судовим рішенням, необхідність надання допомоги матері, яка є пенсіонеркою та у звязку з захворюваннями та похилим віком потребує матеріального забезпечення з його боку, необхідність сплати комунальних послуг, придбання для себе речей та харчів, стосуються його матеріального та сімейного стану, не виходять за межі диспозиції частини 1 зазначеної вище норми закону та не можуть одночасно бути як підставою для розстрочки, відстрочки, так і істотними обставинами за ч.2 ст.197 СК України, що дають право на звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості, а сама по собі хвороба, яка наявна у позивача, не може бути підставою для його звільнення (повного або частково) від сплати заборгованості по аліментам.

Колегія суддів вважає, що народження іншої дитини у другому шлюбі позивача не може бути підставою для обмеження права іншої дитини на належне утримання від батька. Права дитини є непорушними та не підлягають обмеженню. А звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментам призведе до повторного порушення прав дитини, чиї права вже були порушені неналежним утриманням з боку позивача.

Крім того, письмові докази по справі свідчать про те, що позивач на даний час проживає разом з дружиною - ОСОБА_6, яка не працює, та їх малолітньою дитиною ОСОБА_7, на яку при цьому сплачує аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), про що у судовому засіданні позивач не заперечував та підтвердив зазначені обставини.

Таким чином, ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності будь-яких передбачених частиною другою статті 197 Сімейного Кодексу України обставин, що мають істотне значення та могли б слугувати підставою для звільнення від сплати заборгованості по аліментах.

Згідно зі ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у звязку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови за наявності підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 08 червня 2018 року.

Головуючий суддя: О.І. Чельник

Судді: С.А. Кіселик

ОСОБА_10