ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2018 року м. Суми

Справа №592/2181/18

Номер провадження 22-ц/788/1105/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т. А. , Хвостика С. Г.

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 травня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Котенко О.А. у приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина , який продовжує навчання, -

в с т а н о в и в :

Відповідно до пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402 VIII «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Пунктом 8 частини першої розділу ХIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, також визначено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У березні 2018 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_1, в якому зазначала, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_1 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який навчається у Машинобудівному коледжі Сумського державного університету. Матеріальної допомоги своєму сину ОСОБА_3 ОСОБА_1 не надає.

Посилаючись на викладене та на те, що ОСОБА_4 потребує матеріальної допомоги та відповідач має можливість надавати її, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 у сумі 930 грн. щомісяця, починаючи стягнення від дня предявлення позову та до закінчення сином навчання або до досягнення 23 років.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 травня 2018 року на задоволення вказаного позову постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 930грн щомісячно, починаючи стягнення з 02 березня 2018 року до закінчення сином ОСОБА_3 навчання, але не довше, чим до досягнення ним 23 років.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права.

При цьому указував, що суд не взяв до уваги те, що він через відсутність доходів позбавлений можливості надавати матеріальну допомогу сину.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої-третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як встановлено судом і убачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мають повнолітнього сина ОСОБА_1 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4, 6).

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 лютого 2005 року було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 125 грн. щомісячно (а.с. 14).

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 червня 2008 року було збільшено розмір стягуваних аліментів та стягнуто з відповідача на утримання дитини аліменти в розмірі 200 грн. щомісяця з нарахуванням індексації відповідно до закону по досягнення дитиною повноліття (а.с. 15).

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 вересня 2017 року збільшено розмір аліментів на дитину ОСОБА_4, і стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 888 грн 50 коп. щомісяця з нарахуванням індексації відповідно до закону, до досягнення дитиною повноліття (а.с. 16).

Відповідач не вчасно сплачував аліменти на утримання неповнолітнього сина і допускав виникнення заборгованості по сплаті аліментів і дана обставина підтверджується довідками розрахунками державного виконавця (а.с. 47, 51).

16 лютого 2018 року ОСОБА_4 досяг повноліття та він продовжує навчання на денному відділенні 2-го курсу Машинобудівного коледжу Сумського державного університету, навчається на умовах повної оплати вартості навчання. Строк навчання закінчується 30 червня 2020 року, що підтверджується довідкою з місця навчання (а.с.10). ОСОБА_4 ОСОБА_3 стипендію не отримує. У звязку з навчанням на денному відділенні ОСОБА_4 не працює та потребує матеріальної допомоги.

З довідки ДПІ у м. Сумах слідує, що інформації про доходи ОСОБА_1 за період з 01 липня по 31 грудня 2017 року немає (а.с. 37). Поряд із цим у відзиві на позовну заяву відповідача, він вказував, що працює без укладення трудового договору на будівельних роботах (а.с. 27). Відповідач має спеціальність «наладчик приладів газового обладнання» та йому на праві власності належить 1/4 частина у двокімнатній квартирі АДРЕСА_1 (а.с. 33).

ОСОБА_1 ОСОБА_3 має захворювання, що підтверджується виписками з його медичної карти (а.с. 11-12).

ОСОБА_2 також не працює за трудовим договором, хворіє (а.с. 13).

Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;3 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

З розяснень викладених у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання) виникає за обовязкової сукупності таких факторів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомоги.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції взяв до уваги матеріальний стан відповідача у справі, а також ту обставину, що він є особою працездатного віку, працює без укладення трудового договору, немає інших утриманців, а тому має можливість організувати своє життя таким чином щоб надавати своєму синові матеріальну допомогу у розмірі достатньому для належного його забезпечення на період його навчання.

Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування чи зміни постановленого рішення. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - О. І. Собина

Судді : Т. А. Левченко

ОСОБА_5