Справа № 310/1702/18
РІШЕННЯ

Іменем України

05 червня 2018 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Черткової Н.І.,

за участю секретаря судового засідання - Димової Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області про визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області про визначення місця проживання дитини, посилаючись на наступні обставини. Позивач вказав, що вони з відповідачем перебували у шлюбі, в якому у них народилася дитина- Ямщинська С.Д., ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на теперішній час зареєстрована та мешкає разом з позивачем. З лютого 2018 року шлюбні відносини між сторонами припинилися, відповідач мешкає окремо. Подружжя домовилось про порядок спілкування з дитиною, позивач не була проти спілкування дитини з батьком. Позивач вказав, що 10.03.2018 року за їх спільною згодою з відповідачем та за бажанням дитини, ОСОБА_3 залишилася з батьком ночувати. 11.03.2018 року дитина повернулася додому, а вночі того ж дня, відповідач зателефонував позивачу та почав вимагати побачення з дитиною, оскільки зранку він збирається з нею бігати. Позивач вказав, що на її відмову надати дитину, відповідач зреагував неадекватно, вчинив по телефону сварку, погрожував та заявив, що відбере в неї дитину, не дасть з нею бачитися і десь в 21-00 прийшов до двору, вибив ворота, вчинив сварку і позивач змушена була викликати поліцію. Позивач вказала, що має у власності житло, в якому є все необхідне для нормального розвитку дитини, у дитини є власна кімната. Дитина забезпечена усім необхідним, а у іншій частині домоволодіння мешкають родичі позивача - мати та батько, які також приймають участь у вихованні дитини та допомагають позивачу у цьому. Позивач офіційно працює, має постійний заробіток, що підтверджується трудовою книжкою та довідкою про заробітну плату, добре характеризується за місцем роботи. В судове засідання позивач не з»явився, надав судові заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з»явився, надав судові заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Представник третьої особи- органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради в судове засідання не з»явився, надав судові заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов підлягаючим задоволенню з огляду на таке. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі і мають від нього малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Встановлено, що на теперішній час дитина зареєстрована та мешкає разом з позивачем, що підтверджується довідкою з місця проживання, наявною в матеріалах справи. Судом встановлено, що з лютого 2018 року шлюбні відносини між подружжям припинилися, відповідач мешкає окремо. З»ясовано, що між позивачем та квідповідачем виникли сутичик стосовно перебування ОСОБА_3. Судом встановлено, що позивач працює і має постійний дохід, має у власності житловий будинок. Позивач ОСОБА_1 позитивно характеризується за місцем реєстрації та роботи, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини від 31.05.2018 року № 01-3657/47, орган опіки та піклування вважає доцільним визначити місце проживання ОСОБА_3, 10.03.2009 року з матір»ю - ОСОБА_1. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до положень ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 171 СК України регламентовано, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Відповідно до положень ч.1 ст.3, ч.1 ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. З огляду на викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, керуючись ст.ст. 160, 161 СК України з урахуванням віку дитини та станом на час розгляду справи більшої необхідності у спілкуванні дитини саме з матір'ю для належної самоідентифікації, з метою якнайкращого забезпечення прав та інтересів дитини, суд прийшов до висновку, що місцем проживання малолітньої ОСОБА_3 слід визначити з матір'ю ОСОБА_1 Верховний Суд України в Постанові від 14 грудня 2016 року у справі №6-2445цс16, виклав таку правову позицію: в принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір'ю.

При цьому судом не встановлено виняткових обставин у розумінні положень статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, які б свідчили про неможливість проживання дитини з матір'ю та необхідність їх розлучення, а тому суд при ухваленні рішення дійшов до висновку, визначити місце проживання малолітньої дитини саме з матір'ю.

Таким чином, суд оцінивши усі докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги законними і обгрунтованими, і такими, що підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280, 354 ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області про визначення місця проживання дитини, задовольнити повністю.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з її матір»ю - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 за зареєстрованим місцем її проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3. Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири гривні), 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Якщо справу розглянуто за заявою осіб, визначених частиною другою статті 4 ЦПК України рішення суду, що набрало законної сили, є обовязковим для особи, в інтересах якої було розпочато справу. Якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом предявлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України

Повний текст рішення суду складено 15 червня 2018 року.

Суддя: