У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" червня 2018 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.,

при секретарі Грінкевич А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві питання про ухвалення додаткового рішення в межах розгляду цивільної справи № 755/15674/17 за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про скасування пункту договору, стягнення неустойки та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

В провадження Дніпровського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про скасування пункту договору, стягнення неустойки та моральної шкоди.

22.01.2018 року по вищевказаній справі ухвалено рішення.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 07.06.2018 року цивільну справу повернуто до суду першої інстанції для ухвалення додаткового рішення.

Підставою повернення цивільної справи до суду першої інстанції стало наступне.

З тексту ухвали Апеляційного суду м. Києва від 07.06.2018 року вбачається, що судом першої інстанції при ухвалення рішення не було вирішено питання про розподіл судових витрат.

З даним твердженням Апеляційного суду м. Києва погодитись не можна з наступних підстав.

Відповідно до частини 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», передбачено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Згідно п. 3 ч. 1 статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Крім того, п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Однак ч. 6 ст. 141 ЦПК України чітко встановлено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відмову в ухваленні додаткового рішення так як позивачі у даній категорії справи звільнені від сплати судового збору, а судові витрати компенсуються за рахунок державного бюджету.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», ст. ст. 141, 258-260, 265, 270, 354, 355 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

В ухваленні додаткового рішення в межах розгляду цивільної справи № 755/15674/17 за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про скасування пункту договору, стягнення неустойки та моральної шкоди відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи(вирішення питання) без повідомлення(виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо суду апеляційної інстанції.

Суддя Н.О. Яровенко