У Х В А Л А

іменем України

15 червня 2018 року м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області в складі: головуючого судді Андрущенка О.Ю., за участі секретаря судового засідання Гончарук В.О., позивача ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2, представників відповідача - ОСОБА_3, ОСОБА_4, представника третьої особи - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Токмак заяву ОСОБА_1 про відвід головуючому судді у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Остриківської сільської ради Токмацького району Запорізької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_6 про скасування рішень,

в с т а н о в и в :

В Токмацькому районному суді Запорізької області на розгляді перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Остриківської сільської ради Токмацького району Запорізької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_6 про скасування рішень.

Позивач подав заяву про відвід головуючого судді у зв'язку з наявністю, на думку позивача, упередженості судді в розгляді справи. Зазначив, що суддя безпідставно затягував розгляд справи з метою винесення незаконного рішення, у зв'язку з чим, ним подано до Токмацького районного суду Запорізької області позов до суддів Гавілей М.М., Петренко Л.В. та Андрущенка О.Ю. про стягнення моральної та матеріальної шкоди.

В судовому засіданні позивач та його представник заяву підтримали.

Представники відповідача вважали заяву про відвід головуючому судді необґрунтованою.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, вважав про відсутність підстав для відводу та звернув увагу суду на зловживання позивачем своїми правами.

Суд, ознайомившись з заявою про відвід головуючому судді, вислухавши думку інших учасників, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені ст. 36 ЦПК України.

Зі змісту заяви про відвід головуючому судді слідує, що позивач фактично не погоджується з процесуальними рішеннями судді, які на думку позивача свідчать про затягування розгляду справи, що само по собі не може бути підставами для відводу судді.

Дані обставини були предметом розгляду за наслідками чого ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 17.04.2018 року відвід визнаний необґрунтованим, а ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 19.04.2018 року в задоволенні відводу відмовлено.

Щодо подання позивачем позову до суддів Токмацького районного суду Запорізької області Андрущенка О.Ю., Гавілей М.М. та Петренко Л.В. про стягнення матеріальної та моральної шкоди як підставі відводу головуючого судді слід зазначити наступне.

Як вказувалося вище підстави для відводу судді визначені ст. 36 ЦПК України.

Як вбачається з листа керівника апарату Токмацького районного суду Запорізької області від 15.06.2018 року ОСОБА_1 14.06.2018 року подано позов до суддів Токмацького районного суду Запорізької області Гавілей М.М., Петренко Л.В., Андрущенка О.Ю., держави Україна в особі Державної казначейської служби України про стягнення моральної та матеріальної шкоди.

На даний час вирішується питання про направлення справи до Апеляційного суду Запорізької області для визначення підсудності.

Суд (суддя) як орган (особа), що здійснює правосуддя, не може бути відповідачем у цивільній справі. Винятком є випадки, коли суд (суддя) виступає як і будь-яка установа (особа), а не як орган (особа), що здійснює правосуддя. Тому заяви, скарги щодо неправильності процесуальних дій судді чи суду не підлягають розглядові в суді, оскільки відповідно до закону є інший механізм усунення помилок і недоліків, допущених при здійснені правосуддя.

На переконання Верховного суду України, законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суддів, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю. Намагання зроби це в конкретній справі, шляхом подання окремого позову проти судді є протиправним втручанням у здійснення правосуддя й посяганням на процесуальну незалежність. Зазначена правова позиція викладена, в постановах Верховного Суду України. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів, щодо розгляду і вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається; суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв за таким предметом. У разі, коли судом прийнято до розгляду позов з вимогами до судді, то в такому випадку провадження у справі в частині позову до судді підлягає закриттю.

Так, колегія суддів у цивільних справах Верховного суду України в ухвалі від 2 грудня 1998 року, зазначила, що Конституцією України встановлено, що судді при здійсненні правосуддя незалежні й підкоряються лише закону, вплив на них у будь-який спосіб забороняється і однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, установлених законом.

Згідно із зазначеними положеннями Конституції рішення суду і відповідно дії або бездіяльність судів у питаннях здійснення правосуддя (пов'язані з підготовкою, розглядом справ у судових інстанціях, їх перевіркою в порядку нагляду, зверненням рішення до виконання тощо) можуть оскаржуватись у чинному в даний час касаційному та наглядному порядку, а не в інший суд першої інстанції, що одночасно порушувало б і принцип незалежності суддів, і заборону втручання у вирішення справи незалежним судом.

Саме в такому розумінні мають застосовуватись положення статей 55 та 56 Конституції про гарантію права кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, посадових і службових осіб та на відшкодування державою матеріальної і моральної шкоди, заподіяної їх незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю при здійсненні ними своїх повноважень. Суд є органом, який вирішує такі скарги, а його рішення (дії, бездіяльність) оскаржуються в порядку, визначеному ст. 129 Конституції України і законодавством про судочинство.

У Конституції зазначено, що здійснення правосуддя регулюється окремо від діяльності інших органів державної влади. Відповідно до ст. 62 матеріальна та моральна шкода, заподіяна при здійсненні правосуддя, відшкодовується державою лише безпідставно засудженій особі в разі скасування вироку як неправосудного. Проте й у цьому разі за таку шкоду відповідає держава, а не безпосередньо суд або суддя.

Таким чином, суд (суддя) як орган (особа), що здійснює правосуддя, не може бути відповідачем або іншою особою, яка бере участь у цивільній справі. Це можливо лише у випадках, коли суд (суддя) виступає як звичайна установа (особа), а не як орган (особа), що здійснює правосуддя. Заяви та скарги, спрямовані на притягнення суду (судді) як відповідача, не підлягають розгляду в суді першої інстанції, оскільки законом передбачено інший механізм усунення помилок і недоліків, допущених при здійсненні правосуддя.

Підставами для подання позивачем позову до суддів Токмацького районного суду Запорізької області Андрущенка О.Ю., Петренко Л.В., Гавілей М.М. про стягнення моральної та матеріальної шкоди є умисне затягування суддями, на думку позивача, з розглядом даної справи шляхом безпідставного відкладення розгляду справи.

За таких обставин, суд вважає необґрунтованим заявлений відвід судді Андрущенку О.Ю., в той же час, враховуючи обмежені строки розгляду заяви про відвід іншим суддею по суті суд не вбачає підстав для зупинення провадження у справі.

Керуючись ст.ст.36, 40 ЦПК України, суд,

постановив:

Вважати заявлений позивачем ОСОБА_1 15.06.2018 року відвід судді Андрущенку О.Ю. необґрунтованим.

Передати заяву про відвід для розгляду іншому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Суддя