Ухвала

Іменем України

12 червня 2018 року

м. Київ

справа № 731/537/17

провадження № 61-18706 ск18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), СинельниковаЄ. В., Хопти С. Ф.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Варвинського районного суду Чернігівської області у складі судді Моцьор О. В., від 08 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду Чернігівської області у складі колегії суддів: Кузюри Л. В., Висоцької Н. В., Губар В. С., від 08 лютого 2018 року про повернення позовної заяви ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про захист права інтелектуальної власності та стягнення збитків,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року ОСОБА_4 звернувся до Варвинського районного суду Чернігівської області з позовом до ОСОБА_5 про захист права інтелектуальної власності та стягнення збитків.

Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 08 грудня 2017 року, залишеною без змінпостановою Апеляційного суду Чернігівської області від 08 лютого 2018 року, позовну заяву ОСОБА_4 повернуто позивачу для звернення до належного суду.

Судові рішення мотивовані тим, що позов має бути пред'явлений до відповідного суду за правилами частини першої статті 109 ЦПК України (в редакції 2004 року), за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішеннята передати справу для продовження розгляду до Варвинського районного суду Чернігівської області.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, обґрунтовано тим, що оскаржені судові рішення підлягають скасуванню повністю, як такі що постановлені з порушенням норм процесуального права (правил підсудності). Зазначав, що на час звернення до суду із позовом він не володів інформацією щодо зареєстрованого місця проживання відповідача, однак з мережі Інтернет дізнався, що відповідач проживає та працює в АДРЕСА_2. Крім того, повертаючи позовну заяву суд першої інстанції не врахував, що місце проживання відповідача невідоме, при цьому останнє відоме місце його проживання було: АДРЕСА_1, у зв'язку з чим справа відповідно до частини дев'ятої статті 110 ЦПК України підсудна Варвинському районному суду Чернігівської області.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 109 ЦПК України (у редакції, чинній на момент звернення позивача до суду) позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем іі перебування.

Cуди встановили, що за даними Управління державної міграційної служби України в Чернігівській області, станом на 04 квітня 2016 року ОСОБА_5 має зареєстроване місце проживання у АДРЕСА_1.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_4 для звернення до належного суду, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що підсудність справи у спірних правовідносинах визначається за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача, тому вказаний позов має бути пред'явлено до Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області.

Що стосується доводів заявника щодо не застосування частини дев'ятої статті 110 ЦПК України (в редакції 2004 року), то колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки відповідно до вказаної норми за останнім відомим місцем проживання позови подаються у тому випадку, коли невідоме місце реєстрації відповідача. Разом з тим, зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання ОСОБА_5 є м. Прилуки,тому при визначенні підсудності справи слід керуватись нормами статті 109 ЦПК України (в редакції 2004 року).

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Таким чином, зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою, правильне застосовування норми статті 109 ЦПК України (у редакції, чинній на момент звернення позивача до суду) є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, наслідки розгляду такої скарги не мають значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень, тому є підстави для відмови у відкритті касаційного провадження за даною касаційною скаргою.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Варвинського районного суду Чернігівської області від 08 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду Чернігівської області від 08 лютого 2018 року про повернення позовної заяви ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про захист права інтелектуальної власності та стягнення збитків.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді О. В. Білоконь

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта