Cправа № 127/6175/18
Провадження № 2/127/1091/18
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

18 червня 2018 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Гуменюка К.П.,

за участю секретаря судового засідання Лисої К.Д.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на час навчання та про стягнення пені за не сплату аліментів,

вимоги позивача:

-стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1 500 грн. щомісячно до закінчення ним навчання;

-стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 неустойку за прострочення сплати аліментів в розмірі 17 543 грн. 78 коп. за весь період несплати аліментів по 01 березня 2018 року,

в с т а н о в и в :

20 березня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на час навчання та про стягнення пені за не сплату аліментів.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 25 грудня 1993 року сторони зареєстрували шлюб у міському відділі записів актів громадського стану м. Вінниці, який у 2004 році рішенням суду було розірвано.

Від даного шлюбу мають дитину сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після розірвання шлюбу залишився проживати їз позивачем та перебуває на його утриманні.

Рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 21 квітня 2006 року, ОСОБА_2 присуджено аліменти на користь позивача на утримання сина у розмірі ? частки всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згодом рішенням суду було стягнуто з відповідача заборгованість по сплаті аліментів.

Спільному сину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, виповнилось 18 років, в звязку з чим стягнення аліментів на його утримання припинилось. Оскільки на даний час ОСОБА_3 навчається на ІІІ курсі Вінницького вищого художнього професійно-технічного училища по спеціальності монтажник санітарно-технічних систем і устаткування, електрогазозварник, виробник художніх виробів з металу на денній формі навчання. 30 липня 2018 року закінчується навчання в училищі та планує вступити до вищого навчального закладу.

Відповідач на утримання сина матеріальної допомоги не надає. Позивачу важко самостійно утримувати спільного сина. На навчання витрачаються чималі кошти, йому необхідні кошти на проїзд до місця навчання, одяг, харчування, підручники тощо, витрати на це все позивач несе самостійно.

Крім того, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03 травня 2017 року, було стягнуто з відповідача заборгованість по сплаті аліментів. Але до цього часу відповідач продовжує ухилятись від сплати аліментів в повному обсязі, умисно не виконує рішення суду про стягнення аліментів, знову створена заборгованість по сплаті аліментів. Так, станом на 01 березня 2018 року заборгованість по сплаті аліментів становить 61 455 грн. 36 коп., неустойка складає 17 543 грн. 78 коп.

З підстав, зазначених вище, позивач звернувся до суду із даною позовною заявою.

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. На адресу суду надав заяву, у якій просить суд розгляд справи проводити за його відсутності та зазначив, вимоги позову підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не зявилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась судом у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомила.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Таким чином, з урахуванням приписів ст.ст. 223, 280 ЦПК України суд прийшов до висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і позивач не заперечив проти такого порядку розгляду справи.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про часткове задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав.

Як було встановлено судом, що ОСОБА_3 народився 25 лютого 2000 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-АМ № 108088, видане 14 березня 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Вінницької міської ради Вінницької області. У графі «батьки» зазначено: батько ОСОБА_1, мати ОСОБА_2 (а.с. 4).

Рішенням Староміського райсуду м. Вінниці від 26 серпня 2004 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 25 грудня 1993 року Вінницьким міським відділом ЗАГС, актовий запис № 3172, розірвано (а.с. 5).

На день ухвалення судового рішення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на утримання якого позивач просить стягнути аліменти досягнув повноліття (а.с. 9).

Відповідно до довідки № 68 від 19 лютого 2018 року, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в 2015 році поступив в Вінницьке вище художнє професійно-технічне училище № 5 на денну форму навчання. І в даний час навчається на ІІІ-му курсі по спеціальності монтажник санітарно-технічних систем і устаткування, електрогазозварник, виробник художніх виробів з металу. Термін закінчення учбового закладу 30 червня 2018 року (а.с. 4).

Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно п. 20 Постанови пленуму ВСУ № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Визначаючись щодо розміру аліментів суд враховує взаємний обовязок батьків по утриманню дитини. Тому суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні ОСОБА_3, приходить до висновку про часткове задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітнього сина на час навчання, та вважає за справедливе встановити аліменти на утримання ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. 00 коп., щомісячно, починаючи з 20 березня 2018 року і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_3 23 років.

Судом при визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню, враховано всі обставини у відповідності зі ст. 182 СК України.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Задовольняючи вимогу позовної заяви в частині стягнення з відповідача на користь позивача неустойки за прострочення сплати аліментів суд виходив з наступного.

Судом було встановлено, що рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 21 квітня 2006 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у вигляді ? всіх видів заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з 29 березня 2006 року, до досягнення ним повноліття (а.с. 6).

Як вбачається з довідки-розрахунку заборгованості по виплаті аліментів ОСОБА_2, станом на 01 листопада 2016 року заборгованість по аліментам складає 45 773 грн. 11 коп. (а.с. 7).

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 20047875, заборгованість відповідача ОСОБА_2 по аліментам за період з 01 листопада 2016 року по 28 лютого 2018 року складає 15 682 грн. 25 коп. (а.с. 8).

За правилами ст. 196 Сімейного кодексу України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Відповідно до ст. 20 СК України, до правовідносин щодо відповідальності платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки врегульованих ст. 196 СК України позовна давність не застосовується.

Згідно розрахунку неустойки (пені) за прострочення сплати заборгованості по сплаті аліментів, наданого позивачем, розмір неустойки (пені) за прострочення сплати заборгованості по сплаті аліментів на дитину складає 17 543 грн. 78 коп. (а.с. 20-21).

Судом приймається наданий позивачем розрахунок неустойки (пені) прострочення сплати заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_2 за період з липня 2008 року по лютий 2018 року, оскільки зазначений розрахунок було здійснено відповідно до правил встановлених ст. 196 СК України.

Отже неустойка (пеня) за прострочення сплати відповідачем аліментів на утримання дитини за період з липня 2008 року по лютий 2018 року становить 17 543 грн. 78 коп.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути неустойку за прострочення сплати аліментів за період з липня 2008 року по лютий 2018 року в розмірі 17 543 грн. 78 коп.

Також, суд вважає за необхідне згідно ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп., оскільки позивач був звільнений від його сплати при зверненні до суду з даною позовною заявою.

Вирішуючи питання щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1 000 грн. 00 коп., суд вважає, що останні не підлягають відшкодуванню, оскільки позивачем не було надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували те, що позивачем було понесено витрати на професійну правничу допомогу саме у такому розмірі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 76, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 196, 199, 200, 182 СК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на час навчання та про стягнення пені за не сплату аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який навчається у Вінницькому вищому художньому професійно-технічному училищі № 5, у розмірі 800 (вісімсот) грн. 00 коп., щомісячно, починаючи з 20 березня 2018 року і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, двадцяти трьох років.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку за прострочення сплати аліментів в розмірі 17 543 (сімнадцять тисяч пятсот сорок три) грн. 78 коп. за весь період несплати аліментів по 01 березня 2018 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2.

Повне судове рішення складено 23 червня 2018 року.

Суддя Вінницького міського суду

Вінницької області ОСОБА_4