Справа № 202/1151/18
Провадження №2/202/1174/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2018 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Волошина Є.В.,

за участю секретаря Шишляннікова О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з березня 2000 року сторони проживали у фактичних шлюбних відносинах. Від фактичних шлюбних відносин у сторін народилась дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. З жовтня 2001 року сторони припинили фактичні шлюбні відносини. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 квітня 2004 року стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 у розмірі 160 грн. щомісячно. 04 вересня 2013 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська було прийняте рішення про збільшення розміру аліментів та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 605 грн., щомісячно і до повноліття дитини. Зазначає, що суми аліментів у такому розмірі наразі недостатньо для забезпечення повноцінного харчування, розвитку та забезпечення інших потреб дитини. Дитина навчається на другому курсі Дніпропетровського театрально-художнього коледжу та потребує значних витрат на придбання спеціального одягу та взуття. Наразі відповідач є пенсіонером, має нерухоме майно та стабільний дохід, інших утриманців не має. На підставі викладеного, просить суд змінити спосіб стягнення аліментів з відповідача на користь позивача з твердої грошової суми на частину від його заробітку та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача до досягнення сином повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, щомісячно і до повноліття дитини, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

В судове засідання позивач не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Через канцелярію суду позивачем була подана заява про розгляд справи без її участі, в якій остання позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність, відзив не подавав, у зв'язку із чим, суд, враховуючи заяву позивачки, відповідно до ст.ст. 280 - 289 ЦПК України ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивачки законні і обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у фактичних шлюбних відносинах.

Від фактичних шлюбних відносин у сторін народилась дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 квітня 2004 року ухвалено стягувати з відповідача аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 у розмірі 160 грн.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 вересня 2013 року збільшено розмір аліментів та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 605 грн.

Вищезазначене рішення суду набрало законної сили та звернуто до виконання.

Позивач несе витрати по утриманню, вихованню та навчанню дочки, яка проживає разом із нею.

Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст ст. ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Даний висновок міститься в правовій позиції Верховного Суду України в постанові від 05 лютого 2014 року по справі № 143цс-13.

Враховуючи той факт, що відповідач наразі є пенсіонером, має нерухоме майно та стабільні доходи, що підтверджується матеріалами позовної заяви, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні було встановлено факт зміни матеріального становища відповідача.

Разом із цим, суд, при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання.

Разом із цим, згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині зміни способу стягнення аліментів з відповідача на користь позивача з твердої грошової суми на частину від його заробітку та стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, щомісячно і до повноліття дитини, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

Крім того, оскільки в силу п.3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору за вимогою про стягнення аліментів, суд також присуджує стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4,5,81,141,247,263-265,354 ЦПК України, ст.ст.20,181,182,192,196 СК України, ст.549 ЦК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів - задовольнити частково.

Змінити спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (АДРЕСА_1; ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 (АДРЕСА_2; серія і номер паспорта громадянина України - НОМЕР_2) на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (АДРЕСА_1; ІПН НОМЕР_1), на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 (АДРЕСА_2; серія і номер паспорта громадянина України - НОМЕР_2), аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, щомісячно і до повноліття дитини, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (АДРЕСА_1; ІПН НОМЕР_1), на користь держави судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) гривень 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку шляхом подання протягом 30 днів апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Є.В.Волошин