Номер провадження: 22-ц/785/4071/18
Номер справи місцевого суду: 509/1626/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кононенко Н. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого: Кононенко Н.А.

суддів: Гірняк Л.А.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Цихиселі Л.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 31 січня 2018 року,-

встановила:

11 травня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди.

Посилаючись на те, що 24 березня 2017 року на телеканалі «Південна хвиля» у випуску новин був розміщений репортаж про збори трудового колективу підприємства, в якому відповідач будучи посадовою особою, виклав відомості, як на думку позивача порочать його честь, гідність і ділову репутацію.

Неправомірними діями відповідача, як вважає позивач, йому завдано моральну шкоду, а тому позивач просить зобовязати відповідача спростувати недостовірну інформацію, яка порочить його честь, гідність і ділову репутацію та стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 150 000 грн.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 31 січня 2018 року у задоволені позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати рішення та ухвалити нове рішення по суті вимог позивача, зобовязавши ОСОБА_4 спростувати недостовірну інформацію, що порочить честь, гідність та ділову репутацію, а саме вислів: «ОСОБА_3нічого хорошого для господарства будучи головним інженером не зробив… Він не займається своїми прямими обовязками головного інженера, тільки піарить себе, ходить займається якимись агітаціями. ОСОБА_3 сьогодні конкретно колотить колектив» і принести вибачення в програмі новин на телеканалі «Південна хвиля», стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в сумі 150000 гривень.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог ОСОБА_3, районний суд виходив з того, що твердження ОСОБА_4 під час свого виступу є оціночним судженням.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким судженням районного суду з наступних підстав.

Судом встановлено, що дійсно 24 березня 2017 року відповідач ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, будучи посадовою особою ННЦ «Інституту виноградарства і виноробства ім. В.С. Таїрова» на телеканалі «Південна хвиля» виступав в засобах масової інформації щодо зборів трудового колективу ДП «ОХ ім Суворова». Позивач ОСОБА_3 в своєму позові зазначив, що відповідач надав наступні пояснення: « ОСОБА_3 нічого гарного для господарства, будучи головним інженером не зробив. Він не займається своїми прямими обовязками головного інженера, тільки піарить себе, ходить та займається агітаціями. ОСОБА_3 сьогодні конкретно колотить колектив», представник не заперечує що дані висловлювання мали місце, що знайшло своє підтвердження під час дослідження доказів.

Згідно зі ст.3 Конституції України честь та гідність людини визнаються в Україні одними з найвищих соціальних цінностей. Відповідно до ч.1 ст.201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.

За змістом ч.ч. 1, 3 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, необхідно визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням чи оціночним судженням.

Відповідно до ч. 2 ст. 47-1 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Таким чином, відповідно до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати.

Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.

Відповідно до розяснень, які містяться у п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та зясовувати, чи не є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд прийшов до висновку, що відповідач під час свого виступу на телеканалі «Південна хвиля» не поширював про позивача відомостей, які б порочили честь, гідність та ділову репутацію останнього, а виклав своє власне оціночне судження щодо особи позивача, а значить у відповідності до ст. 471 Закону України «Про інформацію», відповідноцяінформація не підлягає спростуванню та доведенню її правдивості.

Виступ відповідача на телеканалі не містив конкретних фактів, які б характеризували виробничу та громадську діяльність позивача, а тому не можуть перевірятись на предмет їх відповідності дійсності і спростовуватись, що відповідає вимогам національного законодавства та судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У відповідності до ст. 1167 ІЦК України підставами для відповідальності за завдану моральну шкоду є вина заподіювача шкоди.

У справі, що розглядається, районний суд прийшов до обґрунтованого висновку про те, що відповідач честь, гідність та ділову репутацію позивача не принижував, відомостей, які б його порочили не поширював, а тому підставно прийшов до висновку про відмову у позові в частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у звязку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись: ст. 367; п. 1 ч. 1 ст. 374; ст. 375; 381-384; 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 31 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 12 червня 2018 року.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_5

ОСОБА_6

ОСОБА_2