Справа № 495/710/13- ц
УХВАЛА

27 червня 2018 року.Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Козирського Є.С.,

при секретарі Сірман Г.В.,

за участю: заявника - ОСОБА_1; представника заявника - ОСОБА_2, представника заінтересованої особи - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в смт. Овідіополь заяву ОСОБА_1, про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі № 495/710/13-ц, -

ВСТАНОВИВ:

До Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області звернувся ОСОБА_1 з заявою, в якій просив суд визнати виконавчий документ виконавчий лист № 495/710/13ц, виданий 18.12.2013 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області, про «зобовязання ОСОБА_1 не перешкоджати ОСОБА_4 користуватися своїми 2/10 частками будинку, який розташований за адресою: м. Білгород-Дністровський, вул. Фрунзе, 18» таким, що не підлягає виконанню.

В відповідності до розпорядження Голови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області №4 від 29.05.2018 р., в порядку, передбаченому ч.4 ст.31 ЦПК України, справу передано до розгляду до Овідіопольського районного суду Одеської області.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 11.06.2018 р. справа призначена до розгляду.

Заявник та його представник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали в повному обсязі, надали суду слідуючі пояснення в яких зазначили, що рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.09.2013 року по справі № 495/710/13-ц, ОСОБА_1 було зобовязано не перешкоджати ОСОБА_4 користуватися 2/10 частками будинку, який розташований за адресою: м. Білгород-Дністровський, вул. Фрунзе, 18, які станом на 17.09.2013 року належали ОСОБА_4 та стягнуто моральну шкоду в розмірі 1000 грн., яка заявником сплачена в повному обсязі. 17.10.2013 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області винесено рішення по справі № 1505/4440/2012, яким визнано за ОСОБА_1 право власності на 4/10 частки житлового будинку № 18, що розташований за адресою: м. Білгород-Дністровський, вул. Фрунзе, під літ. «А», а саме: коридор № 2-1 площею 5,4 кв.м., житлову кімнату № 2-2 площею 11,1 кв.м., житлову кімнату №2-3 площею 16,5 кв.м., всього загальна площа 33,0 кв.м. ОСОБА_1 повністю сплатив ОСОБА_4 суму в розмірі 44472,78 грн. Тобто, ОСОБА_4 перестала бути належним власником частини будинку та втратила право власності на 2/10 частки будинку №18 по вул. Фрунзе в м. Білгород-Дністровський, а тому він не може перешкоджати останній користуватися тим, що їй не належить, внаслідок чого, неможливо виконати виконавчий лист № 495/710/13-ц виданий 18.12.2013 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області про «Зобовязати ОСОБА_1 не перешкоджати ОСОБА_4 користуватися своїми 2/10 частки будинку, який розташований за адресою: м. Білгород-Дністровський, вул. Фрунзе, 18».

Представник заінтересованої особи ОСОБА_3 проти визнати виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, заперечувала, в задоволені зазначеної заяви просила відмовити, мотивуючи свою позицію наступним. Як зазначила ОСОБА_3, відповідно до ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 липня 2017 року по справі № 1505/4440/2012 було встановлено те, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від19 червня 2012 року, яке видано ОСОБА_4 до складу спадщини 2/10 частин житлового будинку по вул. Фрунзе 18 в м. Білгород-Дністровський Одеської області входить зокрема гараж під літ. «Д». Також, ОСОБА_3 зазначила, що судом касаційної інстанції вказано, що визнавши за ОСОБА_1 право власності на частку у спірному майні, яка належала ОСОБА_4, апеляційний суд залишив поза увагою грошову компенсацію стягнуто за 2/10 частини цього майна без врахування гаража, хоча експерт такий розмір будівель, з урахуванням гаража встановив. Тобто вимоги ОСОБА_1 щодо визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню від 18.12.2013р. по справі №495/710/13ц є необґрунтованими та незаконними, оскільки ОСОБА_1 в неповному обсязі було виплачено грошову компенсацію за 2/10 частин житлового будинку, визнання вказаного виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню призведе до порушення конституційних прав ОСОБА_4, як співвласника вказаного майна.

Представник заінтересованої особи Відділу державної виконавчої служби, в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані сторонами суду письмові докази та матеріали цивільної справи, суд вважає, що заява про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню в порядку ст. 432 ЦПК України підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 31.03.2010р. ОСОБА_4 було подано в Білгород-Дністровську державну нотаріальну контору Одеської області заяву про відкриття спадщини та прийняття спадщини за законом у зв'язку із тим, що померла Рідна сетсра ОСОБА_5 - ОСОБА_6, та після її смерті залишився спадок, який складається з 2/5 частини будинку, 2/10 якого належало ОСОБА_6, який розташований за адресою:Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Фрунзе, 18. 19.06.2012р. державним нотаріусом Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 ОСОБА_4 буо видано свіоцтво на право спадкування за законом на 2/10 частини вищевказаного будинку. Іншої 2/10 частини будинку власником є ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, яке було видано йому державним нотаріусом Білгород-Дністровської міської державної нотаріпльної контори ОСОБА_7 15.06.2010 р.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.09.2013 року по справі № 495/710/13-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, третя особа КП «Білгород-Дністровське БТІ» про усунення перешкод у користуванні майном та стягнення моральної шкоди, ОСОБА_1 було зобовязано не перешкоджати ОСОБА_4 користуватися 2/10 частками будинку, який розташований за адресою: м. Білгород-Дністровський, вул.. Фрунзе, 18, які станом на 17.09.2013 року належали ОСОБА_4 та стягнуто моральну шкоду в розмірі 1000 грн., яка заявником сплачена в повному обсязі.

17.10.2013 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області винесено рішення по справі № 1505/4440/2012 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Білгород-Дністровська міська рада Одеської області, ОСОБА_8 про визнання права власності на 4/10 частки житлового будинку та сплату грошової компенсації, яким визнано за ОСОБА_1 право власності на 4/10 частки житлового будинку № 18, що розташований за адресою: м. Білгород-Дністровський, вул. Фрунзе, під літ. «А», а саме: коридор № 2-1 площею 5,4 кв.м., житлову кімнату № 2-2 площею 11,1 кв.м., житлову кімнату №2-3 площею 16,5 кв.м., всього загальна площа 33,0 кв.м. ОСОБА_1 повністю сплатив ОСОБА_4 грошову компенсацію ринкової вартості 2/10 часток житлового будинку № 18, що розташований за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Фрунзе в розмірі 44472,78 грн.

Станом на час розгляду заяви про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, сторонами не надано, а у суду відсутні будь-які рішення суду чи правостановлюючі документи стосовно права власності сторін по справі на гараж під літ. «Д» та прилеглих самочинно збудованих господарських будівель та споруд, доля яких не була вирішена рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.10.2013р. по справі № 1505/4440/2012.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може примусово бути позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обовязок боржника відсутній повністю чи частково у звязку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Таким чином, у звязку з тим, що ОСОБА_4, на час звернення до суду ОСОБА_1, з заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, перестала бути належним власником частини будинку, який розташований за адресою: м.Білгород-Дністровський, вул.Фрунзе, 18, та відповідно, втратила право користування зазначеним майном, та втратила право на захист цього права, шляхом не перешкоджання у користуванні майном, яке їй не належить, суд вважає необхідним задовольнити заяву про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню в порядку ст. 432 ЦПК України.

Керуючись ст. 432 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1, про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, в порядку ст. 432 ЦПК України, по цивільній справі № 495/710/13-ц, задовольнити.

Визнати виконавчий документ виконавчий лист № 495/710/13ц, виданий 18.12.2013 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області, про «зобовязання ОСОБА_1 не перешкоджати ОСОБА_4 користуватися своїми 2/10 частками будинку, який розташований за адресою: м.Білгород-Дністровський, вул.Фрунзе, 18» таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі в 15-денний строк апеляційної скарги з дня її проголошення. У випадку, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення в поряду ч. 6 ст. 259 ЦПК України.

Повний текст ухвали суду складено 02.07.2018 року.

Суддя Є.С. Козирський