233 № 233/398/18
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 червня 2018 року м. Костянтинівка
Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Каліуш О. В., за участі секретаря судового засідання Франчук А.О., позивача ОСОБА_1, представника третьої особи ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, діючих у власних інтересах та в інтересах малолітніх ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, третя особа Орган опіки та піклування Костянтинівської міської ради про виселення особи без надання іншого жилого приміщення,
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що вона на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03.07.2012 року є власником жилого будинку № 4 по вул. Володимира Великого.
Разом з нею у спірному жилому приміщенні зареєстровані: її син ОСОБА_3, невістка ОСОБА_4, а також онуки ОСОБА_5, ОСОБА_6.
Проте, влітку 2014 року син з родиною виїхав до РФ, де вони мешкають по теперішній час.
При цьому, як дізналась вона із спілкування з сином у телефонному режимі, то відповідачі вже отримали російське громадянство. Відповідачі мешкають та працюють за межами України у Російській Федерації, малолітній ОСОБА_5 навчається в середньому освітньому закладі, а ОСОБА_6 ходить до дитячого садку.
Факт реєстрації відповідачів у спірному жилому приміщенні перешкоджає їй у реалізації права на отримання житлової субсидії в належному розмірі та погіршує її матеріальний стан.
Оскільки, відповідачі не мешкають за місцем реєстрації без поважних причин більше шести місяців, комунальні послуги не оплачують, участі у витратах по утриманню житла не приймають, вважає, що вони мають бути визнані такими, що втратили право користування спірним жилим приміщенням та мають бути виселені з нього.
Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 16 квітня 2018 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів.
Позивач ОСОБА_1, у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала повністю з підстав, наведених у позовні заяві, просила позов задовольнити у повному обсязі.
Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, які діють у власних інтересах та в інтересах малолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не зявились, причини неявки не повідомили, відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 не подали, у звязку з чим судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Представник третьої особи Органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти визнання малолітніх дітей ОСОБА_5, ОСОБА_6 такими, що втратили право користування спірним жилим приміщенням, посилаючись на письмовий висновок Органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради.
Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1. підлягають частковому задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником жилого будинку №4 по вул. Володимира Великого у м. Костянтинівка Донецької області. Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03 липня 2012 року, р/№968. Право приватної власності ОСОБА_1 на будинок № 4 по вул. Володимира Великого в м. Костянтинівка Донецької області зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 11 липня 2012 року (а.с.5).
Отже, спірне житлове приміщення належить до приватного житлового фонду, тому правовідносини сторін регулюються Главою 6 ЖК України та ст. 405 ЦК України.
Відповідно до вимог ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частку будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
За статтею 156 ЖК України члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням (ч.1). За згодою власника будинку (квартири) член його сімї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сімї (ч.2).
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
У спірному житловому приміщенні з 23 березня 2013 року на правах членів сімї власника будинку зареєстровані син позивача ОСОБА_3, невістка позивача ОСОБА_4, онуки позивача ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, 09.10.2012 року. Дана обставина підтверджується копією домової книги для реєстрації громадян за адресою: Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Володимира Великого, 4 (а.с. 6-10).
Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, не проживають та не користуються спірним жилим приміщенням без поважних причин з літа 2014 року.
Зазначена обставина підтверджена показами свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, які кожен окремо, у судовому засіданні підтвердили факт відсутності відповідачів та їх малолітніх дітей у спірному жилому приміщенні з літа 2014 року. При цьому, свідок ОСОБА_7, тітка відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснила, що влітку 2014 року ОСОБА_3 забрав дружину та дітей, з якими виїхав до РФ. З того часу, родина ОСОБА_3 до України не приїздила та повертатися наміру не має.
Крім того, з довідки Дошкільного навчального закладу № 7 «Ромашка» м. Костянтинівки від 29.05.2018 року вбачається, малолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, дійсно відвідував дошкільний навчальний заклад № 7 «Ромашка» з 09.04.2013 року по 14.03.2013 року. Вибув у звязку з виїздом з міста (а.с.116).
З довідки КП «Центр первинної медико санітарної допомоги Костянтинівської міської ради» від 05.06.2018 року вбачається, що малолітні ОСОБА_5, ОСОБА_6 знаходились на обліку в амбулаторії № 3 КЗ «ЦПМСД» від народження до 2015 року, під диспансерним наглядом не перебували. З початку 2015 року медичною сестрою зроблено запис в обох амбулаторних картках про зняття з обліку цих дітей у звязку з їх виїздом до іншого місця проживання. Підстава для знаття з обліку малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відсутність дітей за вказаним місцем реєстрації (а.с.117).
Також, з наданих позивачем фотокопій свідоцтв № 97,96 від 16 липня 2017 року (а.с.18-19) вбачається, що малолітні ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстровані за адресою: РФ, АДРЕСА_1 (а.с.18-19).
З фотокопії паспорту на імя ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, вбачається, що остання має громадянство РФ та постійно зареєстрована з дітьми на території РФ (а.с.20,53,54).
При цьому, суд не погоджується з висновком Органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради від 12.03.2018 року щодо недоцільності визнання малолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6 такими, що втратили право користування спірним жилим приміщенням з огляду на таке.
Згідно із ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, а також особи у віці від десяти до чотирнадцяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає.
Пунктами 1,2 статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обовязків її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (п.1 ст.18 Конвенції ООН).
За змістом статті 11 Закону «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.
Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
За змістом статей 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов'язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, усупереч яким не можуть здійснюватись батьківські права.
Встановивши у судовому засіданні, що відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 разом із малолітніми ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, мешкають на території Російської Федерації, а отже, у відповідності до ст. 29 ЦК України місцем проживання малолітніх є місце проживання їх батьків. Тому суд приходить до висновку про можливість визнання ОСОБА_5, ОСОБА_6 такими, що втратили право користування спірним жилим приміщенням. В інакшому випадку фактично місцем проживання дітей буде визначено місце проживання їх баби, що призведе до порушення прав дітей на проживання в сім'ї разом з батьками.
Разом з тим, у задоволенні позовних вимог щодо виселення відповідачів та їх малолітніх дітей із спірного жилого приміщення слід відмовити у звязку із фізичною відсутністю останніх у будинку.
За таких обставин, позов слід задовольнити частково.
Керуючись ст.ст. 263-265,282 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1, РНКПП НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8, до ОСОБА_3, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8, ОСОБА_4, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8, діючих у власних інтересах та в інтересах малолітніх ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованих за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8, третя особа Орган опіки та піклування Костянтинівської міської ради, адреса: Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Ол. Тихого, 260, про виселення особи без надання іншого жилого приміщення задовольнити частково.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, діючих у власних інтересах та в інтересах малолітніх ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, про виселення відмовити.
Повний текст рішення складено 08 червня 2018 року.
Заочне рішення може бути переглянуто Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку для подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя: О.В. Каліуш