СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ун. № 759/9917/17
пр. № 2/759/1565/18
05 червня 2018 року м. Київ
Святошинський районний суд м. Києва
у складі: головуючого судді Ул'яновської О.В.,
секретаря судового засідання Чернишук К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовними вимогами ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,
Позивач у судове засідання не з'явилася, про слухання справи повідомлена належним чином, 05.06.2018 від неї надійшла заява про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсяз., проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 43).
Відповідач у судове засідання не з'явився повторно, про слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив (а.с. 32).
Третя особа у судове засідання не з'явилася, про слухання справи повідомлена належним чином, 25.05.2018 надійшла заява про слухання справи без представника, просила ухвалити рішення в інтересах та на користь дитини (а.с. 41, 42).
Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи.
Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне положення дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дітей, інші обставини, що мають істотне значення для справи.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є спільний син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 12).
Згідно акту від 15.03.2017 складеного мешканцями будинку АДРЕСА_1, про те, що у квартирі №144 ОСОБА_2 не проживає (а.с. 13).
Як вбачається із характеристики ОСОБА_4 Середньої ЗОШ №162 від 21.04.2017 дитина навчається у школі з першого класу, однак за два роки навчання його батько жодного разу не приходив до школи, не відвідував батьківські збори та не цікавився життям та навчанням дитини (а.с. 14).
Згідно довідки КНП «Центру первинної медико-санітарної допомоги №1» Святошинського району м. Києва дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 відвідує АЗПСМ №13 під час якого зазвичай його супроводжує мати ОСОБА_1, звернень від батька дитини ОСОБА_2 щодо стану здоров'я дитини не надходило (а.с. 15).
Відповідно до висновку від 29.09.2017 №107-40/7147 комісії з питань захисту прав та інтересів дитини Святошинської РДА у м. Києві було прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_2 відносно його малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 34, 35).
Згідно акту від 08.09.2017 щодо перевірки умов проживання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1, встановлено, що умови проживання задовільні, у квартирі чисто, охайно, квартира мебльована та є необхідна побутова техніка (а.с. 36).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Відповідно до Пленуму Верховного Суду України, Постанови від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, тому питання для його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В пункті 16 цієї постанови йде мова про те, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Отже, з аналізу правових норм, які регулюють вказані правовідносини, вбачається, що для позбавлення батьківських прав необхідним фактом є те, що особа має реальну можливість виконати свої батьківські обов'язки, але не вчиняє для цього відповідних дій, не проявляє щонайменшої батьківської турботи, на підставі чого надав згоду на позбавлення його батьківських прав.
Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.
Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).
Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 СК України).
За приписами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.
Суд допускає негайне виконання рішень суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць (ст. 430 ЦПК України).
Отже, підсумовуючи наведене, оцінюючи з'ясовані обставини справи, що перевірені представленими доказами у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення вказаного позову, оскільки відповідач не виконує покладені на нього батьківські обов'язки щодо своєї неповнолітньої дитини.
Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн 00 коп.
На підставі викладеного та керуючись ст. 164 СК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав»; ст.ст. 12, 13, 48, 76-82, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273, 353, 354 ЦПК України, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів задовольнити частково.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, відносно його сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Стягнути із ОСОБА_2, (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер в матеріалах справи відсутній) на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 29.06.2017 і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути із ОСОБА_2, (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер в матеріалах справи відсутній) на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640 грн 00 коп.
Допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Враховуючи п.п. 15.5. п. 15 Розділу 13 Перехідні положення ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Позивач має право оскаржити заочне рішення до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відсутність у постанові в справі про адміністративні правопорушення, як виконавчому документі, у розумінні ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» ідентифікаційного номеру боржника, згідно постанови Верховного Суду України від 25.06.2014 у справі № 6-62цс14, не являється підставою для відмови державного виконавця у відкритті виконавчого провадження.
Суддя: О.В. Ул'яновська
Повний текст судового рішення складено 05.06.2018.