ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
19 червня 2018 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді Шалагінової А.В.,
за участю секретаря судового засідання Войтович Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 107Б, в порядку спрощеного позовного провадження із викликом учасників процесу цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_2) ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
У жовтні 2015 р. ПАТ «Альфа-Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що ПАТ «Альфа-Банк», який є правонаступником усіх прав та обовязків ПАТ «Банк Кіпру» та ПАТ «Неос Банк», у звязку зі зміною кредитора набув статусу нового кредитора (стягувача) за договором від 30.10.2012 року № 44/43-1734/2012, позичальником за яким є відповідач. Так, між ПАТ «Банк Кіпру» (правонаступник ПАТ «Неос Банк») та відповідачем було укладено кредитний договір № 44/43-1734/2012 від 30.10.2012 року, згідно з яким відповідач отримала кредит у розмірі 354 800,00 гривень зі строком повернення до 29.10.2019 та зі сплатою процентів за користування кредитом. Однак відповідач умови договору виконувала не належним чином, внаслідок чого заборгованість за кредитним договором станом на 02.09.2015 складає: за кредитом 301 845,35 гривень та за відсотками 55 772,32 гривень. Просив стягнути з відповідача суму заборгованості та судові витрати.
Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17.12.2015 позов публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, внаслідок чого з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором № 44/43-1734/2012 від 30.10.2012 у розмірі 357 617 гривень 67 копійок, в тому числі 301 875 гривень 35 копійок кредитна заборгованість, 55 772 гривні 32 копійки заборгованість за відсотками за користування кредитом, а також стягнуто з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 5 364 гривні 27 копійок (т. 1 а.с. 6263).
Відповідно до наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про шлюб серії І-ЖС № 130555, виданого 17.08.2013 Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 685, відповідач ОСОБА_2 зареєструвала шлюб із ОСОБА_1, внаслідок чого змінила прізвище на ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 71).
22.06.2017 ОСОБА_4 звернулась до суду із заявою про перегляд заочного рішення від 17.12.2015, яка ухвалою суду від 14.07.2017 задоволена, внаслідок чого заочне рішення від 17.12.2015 скасовано, а справу призначено до розгляду у загальному порядку (т. 1 а.с. 138139).
Ухвалою суду від 12.10.2017 задоволено клопотання відповідача ОСОБА_4 про витребування доказів, внаслідок чого у позивача витребувано оригінали для огляду та належним чином завірені копії для долучення до матеріалів справи таких доказів: кредитного договору № 44/43-1734/2012 від 30.10.2012, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ «Банк Кіпру»; договору іпотеки, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ «Банк Кіпру»; договору про правонаступництво ПАТ «Неос Банк» від ПАТ «Банк Кіпру» за спірними кредитними правовідносинами; договору про правонаступництво ПАТ «Альфа-Банк» від ПАТ «Неос Банк» за спірними кредитними правовідносинами; додаткових угод до Кредитного договору № 44/43-1734/2012 від 30.10.2012, договору іпотеки.
На виконання ухвали суду позивачем були надані оригінали вищезазначених документів (крім договору про правонаступництво), а також письмові пояснення від 01.12.2017 щодо правонаступництва банку у спірних правовідносинах (т. 2 а.с. 1517).
15.12.2017 набрав чинності Закон України № 2147-VIII від 03.10.2017, за яким Цивільний процесуальний кодекс України (далі ЦПК України) викладено у новій редакції.
Відповідно до пп. 9 п. 1 Перехідних положень ЦПК України, справи у судах першої інстанції, провадження в яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
З урахуванням викладених вимог закону, розгляд справи було продовжено за правилами спрощеного позовного провадження, оскільки дана справа є справою незначної складності і ціна позову не перевищує 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України).
Від учасників справи заяв по суті справи не надходило.
У судове засідання представник позивача не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом із повідомленням. Від представника позивача ОСОБА_5 надійшла заява від 18.05.2018 про розгляд справи за її відсутності, в якій просила позов задовольнити у повному обсязі. Враховуючи подану заяву, а також раніше надані представником позивача згоди на проведення заочного розгляду справи (т. 1 а.с. 47, 59) суд вважав за можливе провести розгляд справи за відсутності представника позивача на підставі наявних в матеріалах справи доказів.
Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання повторно не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась судом належним чином шляхом направлення рекомендованих листів із повідомленням за зареєстрованим місцем проживання відповідача, проте конверти із поштовими відправленнями повернулись на адресу суду з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання», що свідчить про відмову відповідача від отримання поштової кореспонденції, надісланої судом. Відповідно до ч. 9 ст. 130 ЦПК України особа, яка відмовилась одержати судову повістку, вважається повідомленою.
Враховуючи повторну неявку без поважних причин належним чином повідомленого відповідача у судове засідання, суд, з урахуванням думки представника позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи відповідно до раніше поданих клопотання та заяви (т. 1 а.с. 47, 59), та керуючись ст.ст. 280, 281 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи (із занесенням до протоколу судового засідання).
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» є обґрунтованими та підлягають задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що 30.10.2012 між ПАТ «Банк Кіпру» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 44/43-1734/2012 (кредит фізична особа, плаваюча %% ставка), відповідно до умов якого Банк зобовязався та надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 354 800,00 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом, в порядку і на умовах, визначених у кредитному договорі (т. 1 а.с. 38).
У додатку № 1 до кредитного договору сторонами погоджено розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки (т. 1 а.с. 1213).
Також, 23.10.2013 між ПАТ «Банк Кіпру» та відповідачем було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору, відповідно до якої сторони погодились викласти п. 5.1.12 у наступній редакції: оформити та надати до банку договір оренди земельної ділянки за адресою: м. Запоріжжя, вул. Гоголя, 32 на ОСОБА_2 до 25.12.2013 (т. 1 а.с. 9).
26.12.2013 між ПАТ «Банк Кіпру» та відповідачем було укладено додаткову угоду №2 до кредитного договору, відповідно до якої сторони погодились викласти п.5.1.12 у наступній редакції: оформити та надати до банку договір оренди земельної ділянки за адресою: м. Запоріжжя, вул. Гоголя, 32 на ОСОБА_2 до 31.03.2014 (т. 1 а.с. 10).
01.04.2014 року між ПАТ «Банк Кіпру» та відповідачем було укладено додаткову угоду №3 до кредитного договору, відповідно до якої сторони погодились викласти п. 5.1.12 у наступній редакції: оформити та надати до банку договір оренди земельної ділянки за адресою: м. Запоріжжя, вул. Гоголя, 32 на ОСОБА_2 до 30.09.2014 (т. 1 а.с. 11).
21.07.2014 між ПАТ «Неос Банк», який є правонаступником всіх прав та обовязків ПАТ «Банк Кіпру» та ПАТ «Альфа-Банк», укладено договір факторингу №1, відповідно до якого ПАТ «Неос Банк» відступив ПАТ «Альфа-Банк» свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, у тому числі і до відповідача, що підтверджується долученою до матеріалів справи копією цього договору, витягом з Реєстру до договору, копією Статуту ПАТ «Неос Банк» в новій редакції, витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо ПАТ «Неос Банк», копією статуту ПАТ «Альфа-Банк» в новій редакції (т. 1 а.с. 2231, 32, 3638, 3942, 4344, 185191, т. 2 а.с. 1842).
Також факт прийому-передачі документації за вказаним договором факторингу підтверджується і наявними у позивача оригіналами кредитного договору, додаткових угод до нього, іпотечного договору, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлене договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 1082 Цивільного кодексу України боржник зобовязаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Також, суд враховує і те, що відповідачем з урахуванням засад змагальності цивільного судочинства не надано будь-яких доказів на спростування вищенаведених обставин.
З матеріалів справи випливає, що через порушення відповідачем зобов'язань за кредитним договором, її заборгованість перед позивачем станом на 02.09.2015 складає: за кредитом 301 845,35 гривень та за відсотками 55 772,32 гривень. Зазначені суми підтверджені розрахунком суми заборгованості, доданим до позовної заяви (т. 1 а.с. 1719).
Правильність та обґрунтованість здійсненого позивачем розрахунку не була спростована відповідачем належними та допустимими доказами під час судового розгляду, а тому суд вважає за можливе покласти даний розрахунок в основу судового рішення по справі.
У відповідності до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України зобов'язання підлягає виконанню у вказаний в договорі строк.
Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов'язання (неналежне виконання). При цьому, за вимогами статті 611 цього Кодексу, при порушенні зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом.
На порушення норм закону та умов договору відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, кредит та проценти за користування кредитом у визначений договором строк не повернула, у звязку із чим в позивача наявні підстави вимагати виконання умов договору із застосуванням встановленим цим договором правових наслідків його неналежного виконання.
За таких обставин, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог, з огляду на що задовольняє позов у повному обсязі.
На підставі вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору на суму 5 364,27 грн. (т. 1 а.с. 3).
Відповідно до ч. 3 ст. 288 ЦПК України повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265, 280-283, 288, пп. 9 п. 1 Перехідних положень ЦПК України, суд
Позов публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Копія заочного рішення направляється сторонам, які не зявилися в судове засідання, в порядку, передбаченому статтею 272 Цивільного процесуального кодексу України.
Повторне заочне рішення може бути оскаржено позивачем, відповідачем в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.В. Шалагінова