Справа № 288/911/17
Провадження № 2/288/203/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2018 року. смт.Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Зайченко Є. О.,

за участю секретаря судового засідання - Мітніцької О.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Попільня цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Попільнянського районного споживчого товариства, комбінату громадського харчування Попільнянського районного споживчого товариства про визнання права власності на частку у майні,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі Позивач) звернулась до суду з позовом до Попільнянського районного споживчого товариства (далі Відповідач 1), комбінату громадського харчування Попільнянського районного споживчого товариства (далі Відповідач 2) про визнання права власності на частку у майні в якому вказує, що вона з 03 січня 1972 року є пайовиком Попільнянського споживчого товариства та рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 09 червня 2003 року визнана співвласником Комбінату громадського харчування.

Позивачу визначено основну частку у майні споживчого товариства у розмірі - 1637 гривень та в майні споживспілок у розмірі 2753 гривень. З метою закріплення за Позивачем права на частку в майні Відповідачів та здобуття права на додаткову частку у майні, було укладено Договори про сплату пайового внеску для участі в Програмі завершення розмежування і закріплення власності у споживчій кооперації України (далі Договір), визначено за Позивачем основну та додаткову частку у майні Відповідача -1 в розмірі - 3274 гривень та у майні Відповідача 2 в розмірі 5506 гривень та 138 гривень, вказані пайові внески було сплачено Позивачем повністю.

В обґрунтування заявлених вимог Позивач вказує, що було створено споживче товариство «Юкон» та вони звертались до загальних зборів Попільнянського районного споживчого товариства з проханням передати на баланс новоствореного товариства визначені їм частки у майні та суму сплачених пайових внесків, відповідно до Програми завершення розмежування і закріплення власності у споживчій кооперації України (далі Програма) та умов Договору, в яких встановлено зобовязання визначити та закріпити за Пайовиком частку в майні Товариства, проте з моменту подання заяви від 15 липня 2003 року, Відповідачем 1 не були скликані загальні збори, до компетенції яких відноситься право вирішення даного питання, що змусило Позивача звернутись до суду, оскільки невиконання Відповідачами зобовязань встановлених Договором, щодо закріплення (персоніфікації) частки у майні та видачу майнового сертифікату на підтвердження прав на частку у майні є невизнанням за Позивачем права власності на частку у майні Відповідачів.

Оскільки Відповідачу -1 належить на правах колективної власності нежитлова будівля, цілісний будинок «Універмаг», розташований в смт.Попільня по вул.Б.Хмельницького,12 а Попільнянського району Житомирської області, Позивач з врахуванням вартості зазначеної будівлі та відсотку її пайового внеску, вказує на наявність підстав для визнання за нею права власності на 3.2 % від загальної вартості будівлі та права власності на частку у майні Відповідача 2 в розмірі сплачених пайових внесків.

На підставі вищевикладеного, Позивач просить визнати за нею право власності на частку у майні нежитлової будівлі, цілісний будинок «Універмаг», що знаходиться по вулиці Б.Хмельницького,12 а в смт.Попільня Попільнянського району Житомирської області у сумі 3274 гривень, що у процентному співвідношенні становить: 3,2 % від загальної вартості будівлі та визнати за нею право власності на частку в майні Комбінату громадського харчування Попільнянського районного споживчого товариства у сумі 5644 гривень.

Позивач в судове засідання не зявилась, представник Позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив його задоволити. 11 червня 2018 року надав відповідь на відзив в якій вказав, посилаючись на раніше викладені в позовній заяві підстави, що позов ОСОБА_2 є обґрунтованим. Зазначив, що обставини, встановленні рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 25 лютого 2015 року № 288/939/14-ц, не можна вважати беззаперечним доказом, оскільки порядок виключення пайовика із членів споживчого товариства не досліджувався в наведеній цивільній справі та вказане рішення ухвалене без повного та всебічного встановлення обставин, що мають визначальне значення для правильного вирішення справи. Посилаючись на положення ЦК УРСР та ЦК України, вказує, що за Позивачем належить визнати право на основну, додаткову та збільшену частки у майні Відповідачів в нежитловій будівлі цілісному будинку «Універмаг», відповідно до поданого розрахунку Позивача. /а.с.58-60/

Представник Відповідача-1 в судове засідання не зявився, надав до суду заяву в якій просив вправу слухати у його відсутність, проти задоволення позовних вимог заперечував. 22 січня 2018 року надав заперечення проти позову в якому вказав, що посилання Позивача про те, що вона являється пайовиком Попільнянського районного споживчого товариства спростовується рішенням Попільнянського районного суду від 25 лютого 2015 року, з якого вбачається, що відповідно до постанови правління Попільнянського районного споживчого товариства № 17 від 07 травня 2007 року ОСОБА_2 було виключено з числа членів споживчого товариства. Зазначив, що Попільнянське РСТ неодноразово в усній та письмовій формі повідомляло Позивача про можливість отримання сплачених нею пайових внесків та нарахованих кооперативних виплат, у звязку з виходом із членів споживчого товариства, проте отримували відмову. Вказує, що основним документом, що регулює діяльність Попільнянського РСТ є Статут, яким визначено, що вищим органом управління споживчого товариства є загальні збори його членів, які правомочні розглядати і вирішувати будь які питання діяльності споживчого товариства, рішення про передачу ОСОБА_2 будь якого майна, що належить Попільнянському РСТ, загальні збори членів товариства не приймали. Враховуючи те, що Позивач не являється членом Попільнянського районного споживчого товариства та засновником комбінату громадського харчування Попільнянського РСТ, вона не має часток у їх майні, разом з тим, Позивач має право на повернення сплачених пайових внесків та нарахованих кооперативних виплат. Просить за наведених обставин, в задоволенні позову відмовити. /а.с.39-40/

Представник Відповідача-2 в судове засідання не зявився, надав до суду заяву в якій просив вправу слухати у його відсутність, проти задоволення позовних вимог заперечував. 22 січня 2018 року надав заперечення проти позову в якому вказав, що посилання Позивача про те, що вона являється пайовиком Попільнянського районного споживчого товариства спростовується рішенням Попільнянського районного суду від 25 лютого 2015 року, з якого вбачається, що відповідно до постанови правління Попільнянського районного споживчого товариства № 17 від 07 травня 2007 року ОСОБА_2 було виключено з числа членів споживчого товариства. Зазначив, що будь якого відношення до комбінату громадського харчування Попільнянського районного споживчого товариства ОСОБА_2 також не має, єдиним засновником даного підприємства є Попільнянське районне споживче товариство. Враховуючи те, що Позивач не являється членом Попільнянського районного споживчого товариства та засновником комбінату громадського харчування Попільнянського РСТ, вона не має часток у їх майні, разом з тим, Позивач має право на повернення сплачених пайових внесків та нарахованих кооперативних виплат. Просить за наведених обставин, в задоволенні позову відмовити. /а.с.37-38/

Суд, вислухавши представника Позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєктів нерухомого майна № 93303668 від 31 липня 2017 року, нежитлова будівля, цілий будинок «Універмаг», розташований за адресою: Житомирська область, Попільнянський район, смт.Попільня, вулиця Хмельницького Богдана будинок 12 а, загальною площею 1083.6 кв.м., загальною вартістю 102071 гривень, перебуває у колективній власності Попільнянського районного споживчого товариства, реєстраційний номер майна 3235571 від 29 жовтня 2003 року. /а.с.4/

ОСОБА_3 заяви від 15 липня 2003 року, поданої членами споживчого товариства, зокрема ОСОБА_2, до загальних зборів членів Попільнянського РайСТ, подано звернення про виділення активів, пасивів (відповідні частини зобовязань) споживчого товариства новоствореному підприємству та припинення членства в споживчому товаристві, просять загальні збори членів споживчого товариства винести рішення щодо виділення із споживчого товариства активів, що припадають на визначену їм для закріплення частку в майні споживчого товариства і відповідні частини пасивів та зобовязань споживчого товариства новоствореному підприємству та просять виключити їх з членів споживчого товариства. /а.с.5/

Як вбачається з квитанції до прибуткового касового ордера № 4329 від 26 листопада 2001 року, ОСОБА_2 сплачено пайові внески згідно Договору 2-129/1 в розмірі 82 гривні 00 копійок. /а.с.6/

Як вбачається з квитанції до прибуткового касового ордера № 1485 від 27 листопада 2001 року, ОСОБА_2 сплачено внески по розмежуванню в частині від стажу пайового капіталу в розмірі 138 гривень 00 копійок. /а.с.6/

Як вбачається з квитанції до прибуткового касового ордера № 820 від 18 серпня 2003 року, ОСОБА_2 сплачено додаткові пайові внески в розмірі 138 гривень 00 копійок. /а.с.6/

Відповідно до Договору № 2-129/1 про сплату пайового внеску для участі в Програмі завершення розмежування і закріплення власності у споживчій кооперації України від 26 листопада 2001 року, укладеного між Попільнянським районним споживчим товариством та ОСОБА_2 при внесені нею пайового внеску в товариство вона приймає участь в Програмі завершення розмежування і закріплення власності у споживчій кооперації України, а саме для закріплення часток в майні Товариства, Пайовик вносить до 26 травня 2002 року в касу чи на поточний рахунок Товариства, Підприємства пайовий внесок в сумі 82.00 гривні, у тому числі за визначені розміри часток у майні: - основну - 1637.00 гривень; - додаткову 1637 гривень. /а.с.9/

Відповідно до Договору про сплату пайового внеску для участі в Програмі завершення розмежування і закріплення власності у споживчій кооперації України від 15 липня 2002 року, укладеного між комбінатом громадського харчування Попільнянського районного споживчого товариства та ОСОБА_2 при внесені нею пайового внеску в товариство вона приймає участь в Програмі завершення розмежування і закріплення власності у споживчій кооперації України, а саме для закріплення часток в майні Товариства, Пайовик вносить до 15 липня 2002 року в касу чи на поточний рахунок Товариства, Підприємства пайовий внесок в сумі 138.00 гривень, у тому числі за визначені розміри часток у майні: - основну 2753.00 гривень; - додаткову 2753.00 гривень. /а.с.8/

Відповідно до Договору про сплату пайового внеску для участі в Програмі завершення розмежування і закріплення власності у споживчій кооперації України від 18 серпня 2003 року, укладеного між комбінатом громадського харчування Попільнянського районного споживчого товариства та ОСОБА_2 при внесені нею пайового внеску в товариство вона приймає участь в Програмі завершення розмежування і закріплення власності у споживчій кооперації України, а саме для закріплення часток в майні Товариства, Пайовик вносить до 31 грудня 2003 року в касу чи на поточний рахунок Товариства, Підприємства пайовий внесок в сумі 138.00 гривень, у тому числі за визначені розміри часток у майні: - додаткову 138 гривень. /а.с.7/

Як вбачається з Довідки № 129/1 про частки у майні споживчого товариства і споживспілок, виданої члену Попільнянського споживчого товариства ОСОБА_2, відповідно до рішення зборів уповноважених пайовиків від 30 жовтня 2001 року, їй визначено основні частки у майні споживчого товариства в розмірі 1637 гривень і у майні споживспілок 2753 гривень. /а.с.10/

Відповідно до рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 09 червня 2003 року, в задоволенні позову ОСОБА_2 до комбінату громадського харчування Попільнянського районного споживчого товариства, Попільнянського районного споживчого товариства про зобовязання прийняти у співвласники, вірне нарахування основної частки в майні, нарахування додаткової частки та видачу майнового сертифікату відмовлено, зокрема, судом у вказаному рішенні, на підставі досліджених документів, а саме постанови звітних зборів уповноважених пайовиків Попільнянського РайСТ від 13 березня 2003 року та додатків до неї встановлено, що ОСОБА_2 прийнята у число співвласників підприємства. /а.с.11/

ОСОБА_3 копії членської книжки № 30 ОСОБА_2 з 03 січня 1972 року є членом споживчого товариства Попільнянського району смт.Попільня Житомирської області. /а.с.12/

Як вбачається з копії рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 25 лютого 2015 року, позов ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Попільнянського районного споживчого товариства, третя особи: Житомирська обласна спілка споживчих товариств, Попільнянська районна спілка споживчих товариств, ОСОБА_1 про визнання проведених загальних зборів членів Попільнянського районного споживчого товариства - недійсним, а прийнятих на них рішень не чинними задоволено, визнано проведені 27 червня 2014 року загальні збори членів Попільнянського районного споживчого товариства недійсними, а прийняті на них рішення - не чинними з моменту їх прийняття, зокрема судом у вказаному рішенні, на підставі досліджених документів, а саме довідок № 129, 130, 131, 133, 132,134, 135, 136, 137, 138, 139, 140, 141, 142, 143 від 24 листопада 2014 року, виданих головою правління Попільнянського РСТ, витягу з ОСОБА_7 № 6 від 05 лютого 2008 року та витягу з ОСОБА_7 № 17 від 07 травня 2007 року встановлено, що ОСОБА_2 виключена зі списків членів Попільнянського районного споживчого товариства та не є членом Попільнянського споживчого товариства. /а.с.41-43/

ОСОБА_3 витягу з ОСОБА_7 № 17 від 07 травня 2007 року «Про виключення із членів споживчого товариства», керуючись статтею 13 Статуту районного споживчого товариства, щодо делегування права правлінню РайСТ про виключення із членів товариства та на підставі поданих заяв, правління районного споживчого товариства постановило: виключити із членів споживчого товариства ОСОБА_2 та ОСОБА_8. /а.с.79/

Відповідачами надано Статут «Попільнянського районного споживчого товариства» та Статут «Комбінату громадського харчування Попільнянського районного споживчого товариства» в яких зазначено, що підприємства в своїй діяльності керуються Законом України «Про споживчу кооперацію» та комбінат громадського харчування на добровільних засадах входить до складу Попільнянського районного споживчого товариства» та вказані Статути є основними документами, що регулюють їх діяльність. /а.с.80-86, 62-72/

ОСОБА_3 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, засновником комбінату громадського харчування Попільнянського районного споживчого товариства є - Попільнянське районне споживче товариство. /а.с.87-89/

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на частку в майні споживчого товариства, спірні правовідносини регулюються Цивільним Кодексом України, спеціальним нормативно правовим актом, який регулює правовідносини є Закон України «Про споживчу кооперацію».

У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановлену цим кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених,невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи законних інтересів.

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

ОСОБА_3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

ОСОБА_3 зі статтею 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

ОСОБА_3 статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Нормами частини першої статті 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до статті 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб'єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

ОСОБА_3 частини першої, другої статті 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом, якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.

Порядок здійснення права спільної часткової власності встановлено статтею 358 ЦК України, зокрема частинами першою третьою визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

ОСОБА_3 статті 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В даному випадку суд, відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, враховує правову позицію, викладену в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 24 червня 2015 року № 6-318цс15, якою визначено, що за правилами статті 392 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) позов про визнання права власності може бути предявлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Отже, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон повязує виникнення в особи субєктивного права власності на певні обєкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний обєкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України.

Статтею 1 Закону України «Про споживчу кооперацію» (далі Закон) визначено, що споживча кооперація в Україні - це добровільне об'єднання громадян для спільного ведення господарської діяльності з метою поліпшення свого економічного та соціального стану. Вона здійснює торговельну, заготівельну, виробничу та іншу діяльність, не заборонену чинним законодавством України, сприяє соціальному і культурному розвитку села, народних промислів і ремесел, бере участь у міжнародному кооперативному русі.

Відповідно до частини першої, четвертої статті 6 Закону, членство у споживчому товаристві може бути індивідуальним і колективним. Індивідуальними членами споживчого товариства можуть бути громадяни, які досягли 16-річного віку і виявили бажання брати участь у здійсненні цілей і завдань споживчого товариства.

Член споживчого товариства має право: брати участь у діяльності споживчого товариства, обирати і бути обраним до його органів управління і контролю, вносити пропозиції щодо поліпшення діяльності товариства та усунення недоліків у роботі його органів і посадових осіб; на перевагу у придбанні товарів і одержанні послуг у магазинах та інших підприємствах споживчої кооперації; одержувати частку прибутку, що розподіляється за результатами господарської діяльності між членами споживчого товариства відповідно до їх пайового внеску; бути прийнятим у першочерговому порядку на роботу в споживче товариство відповідно до освіти і професійної підготовки та одержувати направлення в учбові заклади, в тому числі на правах господарського стипендіата на договірних засадах.

Загальні збори (збори уповноважених) можуть встановлювати для членів споживчого товариства й інші переваги, а також пільгові умови користування послугами кооперативних підприємств та установ.

Частиною першою статті 9 Закону встановлено, що власність споживчої кооперації є однією з форм колективної власності. Вона складається з власності споживчих товариств, спілок, підпорядкованих їм підприємств і організацій та їх спільної власності. Кожний член споживчого товариства має свою частку в його майні, яка визначається розмірами обов'язкового пайового та інших внесків, а також нарахованих на них дивідендів. Володіння, користування та розпорядження власністю споживчої кооперації здійснюють її органи відповідно до компетенції, визначеної статутами споживчих товариств та їх спілок.

Пунктом 2 Розділу ІІІ Програми завершення розмежування і закріплення власності в споживчій кооперації України (Укоопспілки), затвердженої ОСОБА_7 ХVІІІ (позачергового) зїзду споживчої кооперації України від 19 грудня 2000 року, (далі Програма) визначено, що основною умовою права пайовика на основний і додатковий пай (частки) в майні споживчого товариства і споживспілок є членство в споживчому товаристві, яке підтверджено Всеукраїнською перереєстрацією членів споживчих товариств за станом на 1 січня 2000 року. Пайовики, які не пройшли перереєстрацію з поважних (підтверджених документально) причин, мають право до 1 липня 2002 року подати заяву правлінню споживчого товариства про поновлення їх у членстві.

ОСОБА_3 пункту 14 Розділу ІV Програми, майновий сертифікат на право на пай (частку) в майні споживчого товариства, підприємства видається пайовику за його рахунок після сплати ним пайових внесків в установлених розмірах.

Відповідно до Положення про майнові сертифікати на право на пай (частки) в майні споживчого товариства, підприємства споживспілки та ведення реєстрів власників майнових сертифікатів, затвердженого ОСОБА_7 VI зборів ОСОБА_7 Укоопспілки XVII скликання 03 квітня 2003 року, із змінами, внесеними згідно з ОСОБА_7 Центральної спілки споживчих товариств від 25 січня 2006 року (далі Положення), розробленого до Програми завершення розмежування і закріплення власності в споживчій кооперації України (Укоопспілки), встановлено порядок виготовлення, зберігання, видачі, обліку майнових сертифікатів на право на пай (частки) членів споживчого товариства в майні споживчого товариства (далі - право на пай (частки). Підставою для видачі майнових сертифікатів є рішення Комісії Укоопспілки з питань завершення розмежування і закріплення власності в споживчій кооперації України.

ОСОБА_3 пункту 2.1. Положення - майновий сертифікат на право на пай (частку) у майні споживчого товариства (далі - майновий сертифікат) - іменний документ, який видається споживчим товариством члену споживчого товариства (на його вимогу) та засвідчує право на пай (частку).

Розділом 3 Положення, зокрема пунктами 3.1, 3.2, 3.3., 3.14 врегульовано порядок оформлення та видачі майнових сертифікатів та визначено, що оформлення документів на видачу членові споживчого товариства майнового сертифіката на право на пай (частки) проводиться за його заявою, яка подається правлінню споживчого товариства. Реєстри членів споживчих товариств, які виявили бажання отримати майнові сертифікати, подаються споживчими товариствами щоквартально Кримспоживспілці, облспоживспілці, іншому члену Укоопспілки. Перелік реєстрів за підписом Голови Комісії Кримспоживспілки, облспоживспілки, іншого члена Комісії Укоопспілки з питань завершення розмежування і закріплення власності в споживчій кооперації України подається в Укоопспілку.

До реєстрів членів споживчих товариств, які виявили бажання отримати майнові сертифікати, додається інформація про наслідки перевірки правильності проведення Всеукраїнської перереєстрації членів споживчого товариства та визначення їм паю (часток) в майні споживчого товариства і споживспілок. Комісія Укоопспілки з питань завершення розмежування і закріплення власності в споживчій кооперації України щоквартально розглядає подані документи і приймає рішення про видачу майнових сертифікатів або відмову.

Майновий сертифікат виписується відповідальною особою управління бухгалтерського обліку, звітності і корпоративних прав Укоопспілки українською мовою в одному примірнику.

Пунктом 4.1. Положення визначено, що право на пай (частку) в майні споживчого товариства набувається пайовиком після виконання ним своїх зобов'язань щодо сплати споживчому товариству пайових внесків та отримання майнового сертифіката на право на пай (частку) в майні споживчого товариства.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої, пятої, шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилається Позивач, як на підставу для задоволення її позовних вимог, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду та не ґрунтуються на достатніх і належних доказах, оскільки Позивач не надав підтвердження отримання нею майнового сертифікату на право на пай (частку) в майні споживчого товариства, які б давали підстави для визнання за нею права власності на частку у майні споживчого товариства та зокрема на виділ його в натурі, у спосіб вказаний Позивачем.

Таким чином, Позивач при зверненні до суду не довів наявність свого права і факт його порушення або оспорювання з боку Відповідачів, оскільки позов про визнання права власності пред'являється на захист існуючого, наявного права, що виникло у Позивача за передбачених законодавством підстав і підтверджується належними та допустимими доказами, підставою для звернення до суду з позовом про визнання права власності відповідно до норм встановлених статтею 392 ЦК України, є оспорювання або невизнання існуючого права, а не намір набути таке право за рішенням суду.

На підставі вищевказаного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Керуючись «Програмою завершення розмежування і закріплення власності в споживчій кооперації України (Укоопспілки)», затвердженою ОСОБА_7 ХVІІІ (позачергового) зїзду споживчої кооперації України від 19 грудня 2000 року; «Положенням про майнові сертифікати на право на пай (частки) в майні споживчого товариства, підприємства споживспілки та ведення реєстрів власників майнових сертифікатів», затвердженим ОСОБА_7 VI зборів ОСОБА_7 Укоопспілки XVII скликання 03 квітня 2003 року; Законом України «Про споживчу кооперацію»; статтями 15, 16, 316, 355, 356, 357, 358, 392 ЦК України; статтями 4, 5, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 76, 78, 81, 128, 223, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Попільнянського районного споживчого товариства, комбінату громадського харчування Попільнянського районного споживчого товариства про визнання права власності на частку у майні відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Попільнянського

районного суду ОСОБА_9