Справа № 697/863/18
Провадження № 2/697/451/2018
Канівський міськрайонний суд Черкаської області
в с кладі: головуючого судді - Льон О.М.
з участю секретаря с/з - ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Каневі Черкаської області справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя,
ВСТАНОВИВ :
Договір купівлі-продажу вказаної квартири був оформлений на її чоловіка ОСОБА_3 та посвідчений приватним нотаріусом Канівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 Після отримання у власність квартири, вони спільно провели там ремонт та проживали в ньому до розлучення.
Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та за участі її представника. Позов підтримує, просить його задовольнити.
Представник позивача ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_6, який діє на підставі ордеру серії ЧК №012615 від 12.06.2018 (а.с.38) в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання, не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Повідомлення про причину неявки в засідання від відповідача до суду не надійшло, відзив на позов не надано, а тому суд вважає за можливе відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, зокрема, що позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 14.10.2006, який рішенням Канівського міськрайонного суду №697/1321/17 від 27.10.2017 розірвано (а.с.5,13).
В судовому засіданні встановлено, що в період шлюбу з ОСОБА_2, відповідачем ОСОБА_3 придбано квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 47,8 кв.м., що підтверджується договором купівлі-продажу від 28.04.2007, посвідченим приватним нотаріусом Канівського міського нотаріального ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за №1-813 (а.с.6).
З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №14416929 від 28.04.2007 (а.с.7) вбачається, що за ОСОБА_3 зареєстроване право власності на квартиру №18 по вул. Г.Дніпра в м. Каневі Черкаської області на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 28.04.2007 приватним нотаріусом Канівського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за №1-813.
Відповідно до звіту про визначення вартості 2-х кімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, від 05.06.2018, виконаного ПП «Інформаційно-консультаційний центр» на замовлення позивача ОСОБА_2 (а.с.24-35) вбачається, що вартість даної квартири, загальною площею 47,8 кв.м складає 269220,00 грн.
Спір між сторонами виник з правовідносин щодо майнових прав подружжя на майно, набуте у шлюбі, і регулюється нормами Конституції України, Цивільного кодексу України (далі - ЦК) та Сімейного кодексу України (далі СК).
Відповідно до ч. 1 ст. 2, ч .9 ст. 7 СК сімейні майнові відносини між подружжям регулюються нормами СК на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Частиною 3 ст. 368 ЦК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Відповідно до ст. 70 СК України, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
При цьому право на спільне майно, яке виникає у подружжя в період шлюбу, не припиняє своє існування після його розірвання або фактичного припинення шлюбу. Розпорядження, користування та володіння об'єктами права спільної сумісної власності здійснюється подружжям з рівними правами та обов'язками, якщо інше не встановлено домовленості між ними.
Судом також встановлено, що між сторонами припинені подружні стосунки, склалися неприязні відносини, тому сумісно користуватися спірним майном неможливо.
Таким чином, з огляду на обставини справи та докази надані позивачем, суд не вбачає підстав для відступлення від загальної презумпції поділу майна подружжя на засадах рівності часток подружжя в майні, що є об'єктом спільної сумісної власності, а тому частки сторін у спірній квартирі мають бути визначені рівними.
Згідно ч.2 ст.71 СК неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Разом з тим, системний аналіз змісту ст.71 СК в контексті положень ст.ст.183, 364, 365, 370 ЦК свідчить, що у разі неможливості реального поділу неподільної речі між сторонами відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. При цьому відповідно до ст.372 ЦК у звязку з поділом квартири між сторонами право спільної сумісної власності припиняється, а за сторонами підлягає визнанню право власності на належну кожному з них ідеальну частку.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що судові витрати складаються із судового збору, сплаченого позивачем за подання позову в розмірі 1346,10 грн., що підтверджується квитанціями № 40 від 17.05.2018, №41 від 23.06.2018. Оскільки позов підлягає до задоволення, то відповідно до ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача в повному обсязі.
Керуючись ст.ст.12,13,76,81,82,141,258,259,265,273,354 ЦПК України, ст.ст.60,61,70,71 СК України, ст. 368 ЦК України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя задовольнити повністю.
Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_4.
Поділити майно, яке належить ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності наступним чином:
- визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, право власності на 1/2 частку квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_5, в м. Каневі, Черкаської області;
- визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, право власності на 1/2 частку квартири, яка знаходиться знаходиться за адресою: АДРЕСА_5, в м. Каневі, Черкаської обл.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого та зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючої та зареєстрованої в ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2, судові витрати понесені нею при сплату судового збору в сумі 1346,10 грн. (одна тисяча триста сорок шість гривень 10 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених законом строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Головуючий підпис ОСОБА_7
Згідно з оригіналом, який зберігається в матеріалах справи № 697/863/18
Головуючий О . М . ОСОБА_7