Справа № 520/5334/18
Провадження № 2/520/4587/18
Київський районний суд м.Одеси
У складі головуючого судді Калашнікової О.І.
При секретарі Шеховцевій О.В.
За участю представника - ОСОБА_1
Розглянув у відкритому судовому засідання цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон,
Позивач звернулась до суду з вимогами ухвалити рішення, яким надати її неповнолітній дочці ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 дозвіл на виїзд за межі України без письмової згоди батька ОСОБА_3 у супроводі матері ОСОБА_2 ОСОБА_5 терміном до досягнення дитиною повноліття. Позивач стверджує, що батько не заперечує проти виїзду дитини за кордон на відпочинок або на участь у міжнародних виступах та змаганнях (дівчинка займається спортивними танцями), але внаслідок своєї роботи він сам часто відсутній в Україні ( відповідач працює моряком на судах іноземних судновласників). В судовому засіданні позивач, її представник позов підтримали і не заперечували проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи.
Відповідач до суду не з'явився, про час і місце слухання справи сповіщався судом у відповідності до вимог закону за місцем реєстрації.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляду справи, що відповідає положенням ст..280 ЦПК України.
Суд вислухав позивача (її представника), вивчив матеріали справи і встановив наступне:
ОСОБА_2 і ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 2007 року по 2014 рік. Від цього шлюбу сторони мають малолітню дочку- Бантюкову ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з матір'ю, проти чого батько не заперечує. Питання виховання та утримання дитини батьки вирішили між собою. Спір виник тільки щодо надання письмового дозволу на виїзд дитини за кордон. Батько надавав щорічно такий письмовий нотаріально посвідчений дозвіл і немотивовано відмовився надати такий письмовий дозвіл на кілька років. Так, останній письмовий нотаріально посвідчений дозвіл на виїзд дочці за кордон ОСОБА_3 надав 12.07.2017 року, позивач має можливість виїхати з дочкою за кордон у серпні місяці 2018 року, але відповідач сам перебуває за кордоном внаслідок своєї роботи і повернеться до України восени, тому отримати дозвіл на виїзд дочки за межі України ОСОБА_2 має тільки в судовому порядку.
На обґрунтування своїх вимог позивачева сторона посилалась на такі докази: свідоцтво про народження дитини, рішення Київського райсуду м.Одеси від 05.05.2014 року про розірвання шлюбу, нотаріально посвідчена заява ОСОБА_3 від 12.07.2017 року про його згоду на відкриття віз та на тимчасові поїздки за межі України малолітній дочці ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у супроводі матері ОСОБА_2, нотаріально посвідчену заяву ОСОБА_3 до Київського райсуду м.Одеси від 12.07.2017 року про розгляд аналогічної справи за його відсутності, в якій зазначено, що позов він визнає.
При наведених обставинах суд вважає, що позов ОСОБА_2 підлягає задоволенню з таких підстав:
Стаття 150 СК України зобов'язує батьків піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У відповідності до положень ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ст. 6 ЗУ "Про охорону дитинства", ст ст 17, 31 Конвенції про права дитини визначають право дитини на відпочинок та охорону здоров'я.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 27 Європейської Конвенції про права дитини від 20.11.1989р., ратифікованої 27.02.1991р., держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
В пункті 21 Постанови КМ України №57 від 27.01.1995 р. "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України" визначено такий порядок виїзду за межі України неповнолітньої особи - виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, у супроводі одного із батьків здійснюється за рішенням суду про надання дозволу на виїзд за межі України.
Відповідно до абз.2 ч.2 ст.4 ЗУ " Про порядок виїзду з України і в'їзд в Україну громадян України" від 21.01.1994 року, за відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України закордон може бути дозволено на підставі рішення суду.
Суд встановив, що у даному випадку виїзд неповнолітньої ОСОБА_4, 2012 року народження за кордон пов'язаний з її відпочинком. Суд погоджується з доводами позивачевої сторони, що відпочинок матері з дитиною за кордоном є необхідною складовою для всебічного розвитку дівчинки та зміцненню здоров'я.
Керуючись ст.ст.259,263-265,268 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_2 задовольнити.
Дозволити тимчасові поїздки за межі України малолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення нею 16-річного віку у супроводі матері ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_3 ІПН НОМЕР_1 без письмової згоди і супроводу батька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4.
Дозволити виготовлення проїзних документів для тимчасових поїздок за кордон неповнолітньої ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення нею 16-річного віку у супроводі матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 ІПН НОМЕР_1 без письмової згоди і супроводу батька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4.
Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Київський райсуд м.Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за заявою відповідача, наданою протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Суддя Калашнікова О. І.