Справа № 474/243/18
Провадження 2/474/122/18
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

25.06.18року смт. Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Сокола Ф.Г.

за участю секретаря судового засідання Євтушок Є.В.

представника позивача ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії - Миколаївське обласне управління акціонерного товариства Ощадбанк до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 63 378 грн. 81 коп. -

встановив:

27.03.2018р. Публічне акціонерне товариство Державний ощадний банк України в особі філії - Миколаївське обласне управління акціонерного товариства Ощадбанк (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 (далі - відповідачі), в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить стягнути з відповідачів на свою користь в солідарному порядку 63 378 грн. 81 коп., з яких: 29 872 грн. 54 коп. - заборгованість основного боргу; 11 461 грн. 70 коп. - прострочена заборгованість за відсотками; 792 грн. 53 коп. - сума заборгованості за комісією; 12 239 грн. 84 коп. - сума несплаченої пені, а також 4 446 грн. 27 коп. - інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості за кредитом; 3 092 грн. 70 коп. - інфляційних витрат від заборгованості за відсотками; 846 грн. 62 коп. - 3 % річних від прострочених сум заборгованості за кредитом; 626 грн. 61 коп. - 3 % річних від прострочених сум заборгованості за відсотками.

Позов обґрунтований тим, що позивач та відповідач у письмовій формі уклали кредитний договір № 31 від 10.02.2009р. Відповідно до умов кредитного договору позивач зобов'язався та надав відповідачу кредит на споживчі цілі у розмірі 120 000 грн. 00 коп. на строк 10 років, тобто до 09.02.2019р. під 23% річних, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строк та в порядку, встановленому кредитним договором та додатком до нього. Окрім того, з метою забезпечення виконання зобов'язання боржником ОСОБА_2, 10.02.2009р. було укладено договір поруки з ОСОБА_3 та 14.12.2009р. з ОСОБА_4 за зобов'язаннями кредитного договору № 31 від 10.02.2009р. ОСОБА_2 у встановлені кредитним договором строки обов'язки по сплаті заборгованості по кредитному договору не виконала, у зв'язку з чим позивач звернувся з вказаним позовом до суду. Позивач, вказує на систематичне порушення позичальником основного зобов'язання та утворення у зв'язку з цим заборгованості по кредиту.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити, не заперечив щодо заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання шість разів не з'явилася, хоча належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлена про час та місце судового розгляду шляхом направлення поштовим зв'язком судових повісток за адресою реєстрації місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, та розміщення оголошення на веб-порталі судової влади України про виклик до суду. Відповідач про причини неявки суд не повідомила та не подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання шість разів не з'явилася, хоча належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлена про час та місце судового розгляду шляхом направлення поштовим зв'язком судових повісток за адресою реєстрації місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, та розміщення оголошення на веб-порталі судової влади України про виклик до суду. Відповідач про причини неявки суд не повідомила та не подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання двічі не з'явився, хоча належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлений про час та місце судового розгляду шляхом направлення поштовим зв'язком судових повісток за адресою реєстрації місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3. Відповідач про причини неявки суд не повідомив та не подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

У відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження. Суд з власної ініціативи розгляд справи проводить в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Так як в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд за згодою позивача визнав можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, у відповідності до приписів ст.ст. 280-281 ЦПК України.

Дослідив письмові докази, судом встановлено наступне.

Так, судом встановлено, що 10.02.2009р. ПАТ, який є правонаступником ВАТ Державний ощадний банк, та ОСОБА_2 у простій письмовій формі уклали договір № 31 та додатки до договору з графіком погашення кредиту та відсотків за ним, що є невід'ємною частиною договору, які сторони підписали.

Відповідно до умов п.п. 1.1., 1.2.договору позивач зобов'язався та надав відповідачу кредит у розмірі 120 000 грн. 00 коп. на десять років, тобто на строк до 09.02.2019р. на споживчі цілі, під 23 % річних, комісійні у розмірі 0,05 % від суми фактичної заборгованості (п. 1.14). Виконання цього договору забезпечено, в тому числі, пенею в розмірі 0,06 % від суми несплаченого платежу за кожний день прострочення (п. 5.2.). Відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строк та в порядку, встановленому договором та додатками до нього (п. 4.3.2).

Згідно п. 2.1. договору, виконання відповідачем зобов'язань за цим договором забезпечено нотаріально посвідченим договором іпотеки нерухомого майна, що розташоване за адресою: вул. Маяковського, 154, смт Врадіївка Миколаївської області.

Пунктом 8.1. кредитного договору визначено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань по цьому договору.

З метою забезпечення виконання зобов'язання по кредитному договору № 31 від 10.02.2009р. було укладено два договори поруки між ВАТ Державний ощадний банк України (кредитором), ОСОБА_2 (боржником) та поручителями - ОСОБА_3 і ОСОБА_4 Умовами п. 2.1. вказаних договорів передбачено, що у разі порушення боржником виконання зобов'язання кредитор має право вимагати від поручителів виконання зобов'язання боржника перед кредитором згідно з умовами кредитного договору в порядку передбаченому цим договором.

Пунктами 4.1. - 4.3. договорів поруки визначено, що порука припиняється: з припиненням забезпеченого нею зобов'язання за кредитним договором; у випадку зміни боржника іншою особою, якщо поручитель не виявив згоди відповідати за нового боржника; у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Позивач свої зобов'язання щодо видачі кредиту виконав, що підтверджується заявою про видачу готівки від 06.02.2009р., однак ОСОБА_2, в порушенням умов кредитного договору, вчасно не повернула суму кредиту, в зв'язку з чим у неї перед позивачем виникла заборгованість.

Незважаючи на взятті на себе обов'язки по кредитному договору, позичальник порушив умови його виконання та з вересня 2016р. припинила сплачувати платежі по тілу кредиту та комісійні (останній платіж проведено 08.08.2016р.), платежі по відсотках, які до цього сплачувала теж в порушення графіку, що вбачається з розрахунку та графіку погашення заборгованості.

Згідно розрахунків наданих позивачем станом на 16.04..2018р. вбачається що заборгованість ОСОБА_2 становить 54 366 грн. 61 коп., з яких: 29 872 грн. 54 коп. - заборгованість основного боргу; 11 461 грн. 70 коп. - прострочена заборгованість за відсотками; 792 грн. 53 коп. - сума заборгованості за комісією; 12 239 грн. 84 коп. - сума несплаченої пені.

Крім того, позивачем відповідачу нараховано 4 446 грн. 27 коп. - інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості за кредитом; 3 092 грн. 70 коп. - інфляційних витрат від заборгованості за відсотками; 846 грн. 62 коп. - 3 % річних від прострочених сум заборгованості за кредитом; 626 грн. 61 коп. - 3 % річних від прострочених сум заборгованості за відсотками.

Доказів, які б спростовували наданий позивачем розрахунок та доводили б повне виконання боржником кредитних зобов'язань, відповідачами суду не надано.

Встановивши вказані обставини, суд вважає, що зі сторони відповідача порушені вимоги чинного законодавства, що регулює кредитні правовідносини, та вимоги кредитного договору, укладеного між сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Таке визначення розкриває сутність зобов'язання як правового зв'язку між двома суб'єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов'язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов'язання надано право, що кореспондує обов'язку першої. Обов'язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов'язання (ст. 510 ЦК України).

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно д статті 1048 цього Кодексу.

Крім того, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як строк дії договору, так і строк (термін) виконання зобов'язання (ст.ст. 530, 631 ЦК України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Статтею 546 ЦК України визначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Відповідно до ст. 547 ЦК України, правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином вимоги позивача до ОСОБА_2 є законними та обґрунтованими, а відтак підлягають задоволенню.

В свою чергу щодо вимог до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець повязує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 ЦК України).

Отже, порука - це строкове зобовязання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, сплив цього строку припиняє субєктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків.

Таким чином, у разі неналежного виконання боржником зобовязань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк предявлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначене періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

У п. 1.2. кредитному договорі строк виконання основного зобовязання чітко визначений: строком остаточного повернення кредиту не пізніше 09.02.2019р., однак умовами договору визначено, що сплата платежів здійснюється частинами, а не однією сумою.

При чому з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 припинила сплачувати чергові платежі у вересні 2016р., в той час, як позивач звертався до відповідачів, як поручителів, з листами вимогами від 12.12.2017р. про дострокове стягнення кредиту, а з позовом до суду звернувся лише 27.03.2018р.

Таким чином в сукупності вищевикладеного вбачається, що порука припинена щодо чергових платежів починаючи з вересня 2016 року по вересень 2017 року, в той же час вимоги щодо стягнення чергових платежів з жовтня 2017 року в ходять до строку дії поруки та підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача в сумі 17 000 грн. 00 коп.

Крім того з відповідачів підлягає стягненню також 11 461 грн. 70 коп. - прострочена заборгованість за відсотками; 792 грн. 53 коп. - сума заборгованості за комісією; 12 239 грн. 84 коп. - сума несплаченої пені; 4 446 грн. 27 коп. - інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості за кредитом; 3 092 грн. 70 коп. - інфляційних витрат від заборгованості за відсотками; 846 грн. 62 коп. - 3 % річних від прострочених сум заборгованості за кредитом; 626 грн. 61 коп. - 3 % річних від прострочених сум заборгованості за відсотками.

На підставі вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати, що складаються з суми судового збору, сплачених позивачем під час пред'явлення позову на суму 1 762 грн. 00 коп., підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача пропорційно до задоволеної частини вимог.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-89, 141, 211, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 279, 280-283 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії - Миколаївське обласне управління акціонерного товариства Ощадбанк до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 60 729 грн. 44 коп. - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 (ІПН:НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії - Миколаївське обласне управління акціонерного товариства Ощадбанк заборгованість за кредитним договором № 31 від 10.02.2009р. станом на 16.04.2018р. у розмірі 12 872 грн. 54 коп. - заборгованість основного боргу.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 (ІПН:НОМЕР_1), ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 (ІПН: НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії - Миколаївське обласне управління акціонерного товариства Ощадбанк заборгованість за кредитним договором № 31 від 10.02.2009р. станом на 16.04.2018р. - 17 000 грн. 00 коп. - заборгованість основного боргу; 11 461 грн. 70 коп. - прострочена заборгованість за відсотками; 792 грн. 53 коп. - сума заборгованості за комісією; 12 239 грн. 84 коп. - сума несплаченої пені, а також 4 446 грн. 27 коп. - інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості за кредитом; 3 092 грн. 70 коп. - інфляційних витрат від заборгованості за відсотками; 846 грн. 62 коп. - 3 % річних від прострочених сум заборгованості за кредитом; 626 грн. 61 коп. - 3 % річних від прострочених сум заборгованості за відсотками.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 (ІПН:НОМЕР_1), ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 ( ІПН: НОМЕР_3) на користь Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії - Миколаївське обласне управління акціонерного товариства Ощадбанк заборгованість за кредитним договором № 31 від 10.02.2009р. станом на 22.02.2018р. - 17 000 грн. 00 коп. - заборгованість основного боргу; 11 461 грн. 70 коп. - прострочена заборгованість за відсотками; 792 грн. 53 коп. - сума заборгованості за комісією; 12 239 грн. 84 коп. - сума несплаченої пені, а також 4 446 грн. 27 коп. - інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості за кредитом; 3 092 грн. 70 коп. - інфляційних витрат від заборгованості за відсотками; 846 грн. 62 коп. - 3 % річних від прострочених сум заборгованості за кредитом; 626 грн. 61 коп. - 3 % річних від прострочених сум заборгованості за відсотками.

Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії - Миколаївське обласне управління акціонерного товариства Ощадбанк судові витрати у розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. сплаченого судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Копію заочного рішення направити відповідачу рекомендованим листом із повідомленням.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Врадіївський районний суд Миколаївської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ф.Г. Сокол