Справа № 466/7408/17 Головуючий у 1 інстанції: Луців-Шумська Н.Л.
Провадження № 22-ц/783/926/18 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2018 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Ніткевича А.В., Копняк С.М.,

секретаря - Брикайло М.В.,

з участю: позивача ОСОБА_2, її представника -

ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 14 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання другого з подружжя після розірвання шлюбу,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому просила стягувати з ОСОБА_4 аліменти на її утримання в розмірі 1600 грн. щомісячно, протягом трьох років від дня розірвання шлюбу - до 06.06.2020 року, оскільки вона у зв'язку з необхідністю догляду за їхньою хворою дитиною-інвалідом не може працювати, тому потребує матеріальної допомоги, яку відповідач може їй надавати.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 14.02.2018 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Вирішено стягувати з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання щомісячно в сумі 400 грн., починаючи з 09 жовтня 2017 року і до 06 червня 2020 року.

Стягнуто з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в сумі 300 грн. та в дохід держави 704 грн. 80 коп. судового збору.

Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць в сумі 400 грн.

Рішення суду оскаржила позивач ОСОБА_2, просить його скасувати з підстав порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити в повному обсязі.

Свої доводи апелянт обгрунтовує тим, що, будучи працездатною особою, вона, у зв'язку з хворобою дочки, яка потребує постійного стороннього догляду, вимушена була звільнитись, а тому її дохід становить лише соціальна допомога від держави в розмірі 494 грн. 40 коп., яку вона отримує на дитину-інваліда. Зазначає, що суд, присудивши з відповідача у її користь матеріальне утримання в розмірі 400 грн., не врахував, що сумарно таке утримання разом із вказаною вище допомогою не забезпечить їй необхідного та встановленого законом прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 1762 грн., а тому рішення суду суперечить вимогам закону. Крім того, вважає, що суд не дав належної правової оцінки доказам, які є в матеріалах справи, і не врахував, що відповідач здійснює регулярні поїздки з метою заробітку до Республіки Польща, а тому має можливість сплачувати їй щомісячно по 1600 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони позивача в підтримання апеляційної скарги, заперечення відповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст. 76 СК України, якщо у зв'язку з вихованням дитини, веденням домашнього господарства, піклуванням про членів сім'ї, хворобою або іншими обставинами, що мають істотне значення, один із подружжя не мав можливості одержати освіту, працювати, зайняти відповідну посаду, він має право на утримання у зв'язку з розірванням шлюбу і тоді, якщо є працездатним, за умови, що потребує матеріальної допомоги і що колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання у цьому випадку триває протягом трьох років від дня розірвання шлюбу.

Судом встановлено, що шлюб між сторонами розірвано рішенням Шевченківського районного суду м.Львовавід 06.06.2017 року (а.с.11).

Від шлюбу сторони мають дитину - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9), яка є інвалідом внаслідок наявного у неї захворювання: «Хвороба Ольє (Екзостозна хвороба)», і має право на отримання соціальної пенсії терміном на п'ять років (а.с.10, 12-13).

Дитина проживає разом з матір'ю - позивачем ОСОБА_2

Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 16.06.2017 року з відповідача ОСОБА_4 присуджено у користь ОСОБА_2 аліменти на дитину в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 21.04.2017 року ідо досягнення дитиною повноліття (а.с.30-31).

Крім цього, рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 21.12.2017 року з відповідача ОСОБА_4 присуджено у користь ОСОБА_2 5548 грн. 10 коп. додаткових витрат на дитину (а.с.32).

Згідно із записами у трудовій книжці (а.с.39), останнім місцем роботи позивача ОСОБА_2 було ТзОВ «Рітейл Україна», з якого позивач звільнилась за угодою сторін 06.04.2017 року. Отримує соціальну допомогу на дитину.

Відповідач ОСОБА_4 з вересня 2016 року теж не працює, що підтверджується записами у його трудовій книжці(а.с.42-43), однак, визнав, що отримує мінливий дохід від тимчасових робіт у розмірі не більше 2000 грн. в місяць.

Враховуючи наведені вище вимоги закону й встановлені обставини справи, а саме: те, що дохід відповідача є незначним, і позивачем не доведено тієї обставини, що спосіб життя відповідача свідчить про його більші доходи, ніж ті, які він називає, крім того, з відповідача щомісячно стягуються у користь позивача аліменти на дитину в розмірі 1000 грн., - колегія суддів погоджується з визначеним судом першої інстанції розміром щомісячного матеріального утримання позивача, оскільки разом із присудженими у її користь з відповідача аліментами на дитину, розмір стягнення з відповідача за судовими рішеннями становитиме більше половини щомісячного доходу відповідача.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, давши належну правову оцінку доказам, які сторони подали в обгрунтування своїх вимог та заперечень, застосував матеріальний закон, який підлягав застосуванню до спірних правовідносин, і не допустив порушення норм процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду по суті спору, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 14 лютого 2018 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 22 червня 2018 року.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Ніткевич А.В.

Копняк С.М.