441/601/18 2/441/433/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2018р. Городоцький районний суд Львівсько їобласті у складі:

головуючої - судді Перетятько О.В.

з участю секретаря Сорока М.В.

позивача ОСОБА_1

його представника ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

його представника ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Городок цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа- Романенко ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до Городоцького районного суду Львівської області з уточненою позовною заявою, до ОСОБА_3, третя особа- Романенко ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 13 серпня 2017р., о 21 год. 00 хв. ОСОБА_6 разом із ОСОБА_1 перетнули українсько- польський кордон на пункті пропуску Шегині-Медика та заїхали в Україну на автомобілі Fiat Freemont д.н.з. НОМЕР_3 Після перетину кордону водієм автомобіля став позивач та вони продовжили рух по автомобільній дорозі М-11 в сторону м. Львів.

Близько 22 год. 00 хв. на об'їзній дорозі м. Городок біля повороту на с. Артищів Городоцького району Львівської області ОСОБА_3 керуючи автомобілем марки ВАЗ 21011 д.н.з. НОМЕР_4, рухаючись по другорядній смузі з с. Артищів Городоцького району Львівської області, не надав перевагу автомобілю Fiat Freemont д.н.з. НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_1, який рухався по головній дорозі, та здійснив ДТП. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, позивачу та пасажирам, як одного автомобіля так і іншого, було завдано легких тілесних ушкоджень. Окрім того, позивачу було завдано матеріальних збитків. Після прибуття на місце ДТП працівників Городоцького ВП, було встановлено, що відповідач керував автомобілем в стані алкогольного сп'яніння та в подальшому цей акт був підтверджений постновою Городоцького районного суду Львівської області від 29.08.2017р. Відповідача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП на накладено адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Наступного дня після ДТП Городоцьким ВП було внесено відомості до ЄРДР за №0000673 від 14.08.2017р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, однак, 25.09.2017р. постановою заступника начальника Городоцького ВП закрито кримінальне провадження. Просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду у сумі 157299 грн. 17 коп. завдану внаслідок ДТП, моральну шкоду у розмірі 5000 грн. та понесені судові витрати.

У підготовчому судовому засіданні позивачка та її представник уточнені позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити.

У підготовчому судовому засіданні відповідач та його представник уточнений позов визнали.

Третя особа- ОСОБА_8. у суд не явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов не заперечує, просить задовольнити (а.с.85).

Заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідача та його представника, оглянувши заяву третьої особи, дослідивши подані документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільного права та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, тощо. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.22 ч.1, ч.2 п.1 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала, у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати які особа мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв, ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами ч. 1 ст.527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок.

Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що 13 серпня 2017р., о 21 год. 00 хв. на об'їзній дорозі м. Городок біля с. Артищів Городоцького району Львівської області, відбулося зіткнення транспортних засобів (ДТП) за участю автомобіля марки Fiat Freemont д.н.з. НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля марки ВАЗ 21011 д.н.з. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_3 Відповідача визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП на накладено адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Наступного дня після ДТП Городоцьким ВП було внесено відомості до ЄРДР за №0000673 від 14.08.2017р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, 25.09.2017р. постановою заступника начальника Городоцького ВП закрито кримінальне провадження.

Згідно із ст. 979 ЦК Україниза договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов'язане з виконанням цими особами обов'язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов'язання.

Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов'язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов'язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають з обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов'язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).

Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

З огляду на зазначене сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов'язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов'язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик.

Разом з тим зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок.

Неодержання потерпілим страхового відшкодування за договором (або його одержання, якщо страхового відшкодування недостатньо для повного покриття шкоди) не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною.

При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (частина друга статті 14 цього Кодексу).

Відповідно до статті 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно із частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена в договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на зазначене право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні.

Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1192 ЦК України підстав.

Потерпілий має право відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобов'язання незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Якщо потерпілий звернувся до страховика та одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов'язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином.

Згідно із звітом №1890/17 про оцінку автомобіля Fiat Freemont д.н.з. НОМЕР_6 від 30.03.2017р., що проведена СПДФО ОСОБА_7 ринкова вартість пошкодженого транспортного засобу Fiat Freemont д.н.з. НОМЕР_6 після ДТП становить 138957 грн. 06 коп.

Відповідно до Звіту № 1890/17 про оцінку автомобіля Fiat Freemont д.н.з. НОМЕР_5 від 11.09.2017р., що проведена СПДФО ОСОБА_7 на замовлення страхової компанії «Провідна», вартість відновлювального ремонту транспортного засобу складає 504910 грн. 97 коп., а ринкова вартість транспортного засобу Fiat Freemont д.н.з. НОМЕР_6 складає 393256 грн. 36 коп. (а.с.15-20).

Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у страховій компанії «Провідна», яка виплатила позивачу 97000грн.

Позивач не згідний з тим, щоб визнати транспортний засіб фізично знищеним, а тому відшкодуванню підлягає різниця між вартістю транспортного засобу до ДТП та після ДТП за мінусом грошових коштів, що були виплачені позивачу страховою компанією (393256,36 грн. -138957 грн. 06 коп. -97000 грн.=157299 грн. 17 коп.

Відповідно до ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. При цьому згідно ч.2 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Окрім понесених матеріальних збитків внаслідок ДТП, позивачу у справі, було заподіяно моральної шкоди, що виразилася у завданні їй легких тілесних ушкоджень, після ДТП у позивача почались проблеми із серцево-судинною системою, а також було порушено нормальні життєві зв'язки, зявились головні болі, роздратованість, оскільки вона була змушена докладати додаткові зусилля для захисту своїх прав, моральних стражданнях з приводу пошкодження її автомобіля. Беручи до уваги наведене та враховуючи те, що ДТП мало місце внаслідок порушення ПДР зі сторони ОСОБА_3, керуючись засадами розумності, виваженості і справедливості, суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача слід стягнути 5000 гривень моральної шкоди.

На підставі ч. 2 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 3334 грн. 10 коп. та витрати на проведення експертизи у розмірі 990 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 4, 5, 10, 12, 13, 76, 77, 79, 80, 83, 89, 95, 141, 200, 258-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2., ІПН НОМЕР_2, зареєстрованої та жительки АДРЕСА_2 матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у сумі 157299 (сто п'ятдесят сім тисяч двісті дев'яносто девять) грн. 17 коп.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2., ІПН НОМЕР_2, зареєстрованої та жительки АДРЕСА_2 моральну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у сумі 5000 (п'ять тисяч) грн. 00коп.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2., ІПН НОМЕР_2, зареєстрованої та жительки АДРЕСА_2 судові витрати у розмірі 4324 грн. 10 коп., які складаються із: 990 грн. 00 коп. за проведення експертизи, 3334 грн. 10 коп. судового збору

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення до Апеляційного суду Львівської області через Городоцький районний суд Львівської області.

Повний текст рішення складено 02.07.2018р.

Суддя О. В. Перетятько