ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5272/18
провадження № 2/753/4477/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" червня 2018 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Коренюк А.М.

при секретарі Славка О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини й дружини, суд -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу тастягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08 грудня 2015 року. Спільне подружнє життя не склалося, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарства не ведуть, не мають спільних інтересів, не живуть однією сім»єю з тих підстав, що мають різні характери та погляди на життя, а тому шлюб не може в подальшому існувати. Від шлюбу мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживають з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач працює/має дохід, проте не надає повноцінної матеріальної допомоги на утримання та виховання дитини, тому вона бажає отримувати аліменти офіційно в примусовому порядку. Окрім того, захищаючи свої права як дружини, на утриманні якої знаходиться неповнолітня дитина, на підставі ст. 84 СК України, просить стягнути з відповідача кошти на її утримання як дружини, з якою проживає дитина, до досягнення сином трирічного віку, що й стало підставою звернення до суду з даним позовом.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4, діюча на підставі довіреності від 15 березня 2018 року (а.с.21), позовні вимоги підтримала з тих же підстав та просила їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечуючи щодо розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 2 000 грн. 00 коп., щомісячно, та на утримання дружини, на утриманні якої знаходиться неповнолітня дитина, у розмірі 1 000 грн. 00 коп. щомісячно. Просив врахувати, що ним у добровільному порядку щомісячно, починаючи з січня 2018 року, з часу, коли він з дружиною почали проживати порізно, добросовісно сплачуються кошти на утримання дитини й дружини. Й за період часу з січня по червень 2018 року ним сплачено коштів у загальній сумі 24 472 грн. 51 коп. Окрім того, він несе майнові витрати на дозвілля та відпочинок дитини й дружини, організовуючи його за кордоном тощо. При визначенні суми аліментів просив врахувати фактор його добросовісності та добровільності участі в утриманні дитини й дружини, а також те, що на ньогодні він не працевлаштований, а тому вимушений брати у борг кошти задля того, щоб забезпечити належний рівень життя родини.

Суд, вислухавши пояснення сторін, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України).

За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08 грудня 2015 року. Від шлюбу мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7, 8).

Спільне життя сторін не склалося через відсутність порозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем, ігноруванням налагодження сімейних відносин, що призвело до втрати почуття поваги та любові. Сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, не живуть однією сім»єю з січня 2018 року з тих підстав, що мають різні характери та погляди на життя.

Від можливості призначення судом строку на примирення сторони відмовилися, вказавши про те, що подальше сімейне життя не є можливим, оскільки даний шлюб існує формально, а тому вони свідомо прийняли рішення про розірвання шлюбу.

Суд вважає, що сторони довели дійсність та незмінність волевиявлення про розірвання шлюбу.

Відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного із них.

Побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (стаття 1 СК України).

Проте судом встановлено, що вказані паритетні засади побудови сімейних відносин у даного подружжя відсутні.

Судом встановлено, що сім»я розпалась остаточно із-за непорозумінь, психологічної несумісності сторін, небажання відновити сімейні відносини, а тому подальше спільне життя сторін неможливе, збереження шлюбу є недоцільним та суперечить їх інтересам.

Відповідач працює/має дохід, проте не надає повноцінної матеріальної допомоги на утримання та виховання дитини.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідача на утримання дитини, судом враховані наступні обставини: матеріальний стан позивача, яка веде окреме господарство, має окремий бюджет, та на утриманні якої знаходиться неповнолітня дитина, її стан здоров»я, потреби, та відповідача, який працює, інших утриманців, крім сина ОСОБА_5 не має, й має достатні можливості сплачувати аліменти на його утримання.

Відповідно до ч.ч 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно статті 180 Сімейного Кодексу (далі - СК) України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини першої статті 181 СК України способи виконання батьками обов»язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, проте такої домовленості сторони, як встановлено в ході розгляду справи, не досягли.

Оскільки позивачем до складу розрахунку по аліментам включені вимоги, які є додатковими витратами на дитину, й оскільки позивач з вимогою про стягнення додаткових витрат в межах цього позову не зверталась, останні не можуть підлагати задоволенню.

Суд вважає, що з урахуванням принципу співмірності, достатніх потреб дитини, дісної участі батька у його утриманні, добросовісності участі платника аліментів на утримання дитини й дружини, стягненню підлягають аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 (дві тисячі) грн. 00 (нуль) коп. щомісячно й до повноліття дитини.

Підстав для відмови у задоволенні позовних вимог судом не встановлено.

В разі винесення судом рішення про стягнення аліментів, згідно частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (частина перша статті 183 СК України).

Відповідно до частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову.

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на її користь на утримання дитини 26 березня 2018 року, що підтверджується штемпелем на зазначеній позовній заяві (а.с.1), проте, оскільки судом встановлений факт про те, що відповідач у добровільному порядку щомісячно, починаючи з січня 2018 року, з часу, коли подружжя почали проживати порізно, добросовісно сплатив кошти на утримання дитини й дружини, що підтверджується платіжними квитанціями, й не спростовується позивачем, й за період часу з січня по червень 2018 року ним сплачено коштів у загальній сумі 24 472 грн. 51 коп., кошти мають бути призначені до сплати з 01 липня 2018 року, оскільки вважається, що за червень 2018 року відповідачем сплачені вказані кошти.

Й, на підставі ч. 2 ст. 84 СК України вимога позивачки про стягнення кошти на її утримання як дружини, з якою проживає дитина, до досягнення сином ОСОБА_5 трирічного віку, з урахуванням принципу справедливості, співмірності, достатніх потреб та добровільності участі платника аліментів в утриманні сім"ї, підлягає частковому задоволенню.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

При задоволенні позовних вимог з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп., від сплати яких позивач була звільнена при зверненні до суду з даною позовною заявою відповідно до Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, ст.ст. ч.2 ст. 84, 180, 181 ч.1, 183, 184, 185, 191 ч.1 Сімейного кодексу України, з урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.06.2006 року та, керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 17, 43, 49, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 258, 262, 264, 265, 268, 273, 352 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини й дружини, - задовольнити частково.

Шлюб, зареєстрований 08 грудня 2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 3335, між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Києва, громадянина України, ідентифікаційний код платника податків - НОМЕР_1, зареєстрованого/проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 (дві тисячі) грн. 00 (нуль) коп. щомісячно, починаючи з 01 липня 2018 року й до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Києва, громадянина України, ідентифікаційний код платника податків - НОМЕР_1, зареєстрованого/проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_2 кошти на її утримання як дружини, з якою проживає дитина, у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 (одна тисяча) грн. 00 (нуль) коп. щомісячно до досягнення сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку - ІНФОРМАЦІЯ_3 включно, починаючи з 01 липня 2018 року.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 704 (сімсот чотири) грн. 80 (вісімдесят) коп. - судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п»ятнадцять днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судомому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до ст.355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Однак відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Згідно ч.1 ст.354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Отже, строки оскарження судових рішень в апеляційному порядку складають 30 календарних днів - для рішень і 15 календарних днів - для ухвал, однак апеляційна скарга подається за старими правилами - через суд першої інстанції.

Суддя: Коренюк А.М.