АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2018 року

м. Харків

справа № 639/7298/17

провадження № 22-ц/790/2561/18

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Коваленко І.П.,

суддів: Овсяннікової А.І., Сащенко І.С.,

за участі секретаря: Дмитренко А.Ю.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Харківської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Харківської міської ради з участю третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги до предмету спору ОСОБА_3 та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог до предмету спору ОСОБА_4 про визнання права власності на частину нерухомого майна та позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги до предмету спору ОСОБА_3 про визнання права власності на частину нерухомого майназа апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Юр-Алком» на рішення Московського районного суду м. Харкова від 14 вересня 2012 року (в складі судді Сиротникова Р.Є.),

В С Т А Н О В И В:

У липні 2012 року ОСОБА_1звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 та Харківської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Харківської міської ради з участю третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги до предмету спору ОСОБА_3 та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог до предмету спору ОСОБА_4 про визнання права власності на частину нерухомого майна та позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги до предмету спору ОСОБА_3 про визнання права власності на частину нерухомого майна, в якому просила визнати за нею право власності на кафе з літнім майданчиком до складу якого входять нежитлові будівлі: літ. «А-2», загальною площею 1383,1 кв.м., літ. «Б-1», загальною площею 103,2 кв.м., які розташовані по АДРЕСА_1.

Після відкриття провадження у справі, але до початку з`ясування обставин по справі, позивачем ОСОБА_1 змінено предмет позову згідно з заявленими змінами позовних вимог до відповідачів, відповідно до яких просить суд визнати за нею право часткової власності на 1/2 частини нежитлової будівлі: літ. «А-2», загальною площею 1383,1 кв.м, розташованої по АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову вказувала, що між нею та ОСОБА_2, та ОСОБА_4, третьою особою, що не заявляє самостійних вимог на предмет позову, 13.06.2006 року укладено Договір № 1 дольової участі в будівництві нежитлових будівель: літ. «А-2», загальною площею 1383,1 кв.м, літ. «Б-1», загальною площею 103,2 кв.м, літ. «В-1», загальною площею 70,5 кв.м, літ. «Г-1», загальною площею 36,0 кв.м, що знаходяться по АДРЕСА_1.

Відповідно вказаного договору позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 зобов'язуються передати ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 1 300 000 (один мільйон триста тисяч) грн. 00 коп. При цьому ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вносять вказану суму одночасно у рівних частинах по 650 000 грн. кожна.

За умовами Договору № 1 дольової участі в будівництві нежитлових будівель від 13.06.2006 року протягом 30 (тридцяти) календарних днів після закінчення будівництва і здачі Об'єкту договору в експлуатацію ОСОБА_4 зобов'язується передати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у власність визначену у пункті 1.12 Договору частини загальної площі Об'єкту договору з наданням усіх необхідних документів на ці приміщення, а також сприяти в оформленні ними права власності на ці частини приміщень. Сторони договору № 1 домовилися, що після закінчення будівництва та прийняття Об'єкту договору в експлуатацію вони набувають право спільної часткової власності на цей Об'єкт в наступних частинах: ОСОБА_4 - 250/1000 частини; ОСОБА_1 - 375/1000 частини; ОСОБА_2 - 375/1000 частини. Граничним строком закінчення будівництва і здачі Об'єкту договору в експлуатацію є 31.12.2008 року.

Згідно п. 83 додатку до рішення 18 сесії Харківської міської ради 24 скликання від 24.12.2003 року № 269/03, п. 10 рішення 21 сесії Харківської міської ради 24 скликання від 28.04.2004 року № 47/04, договору оренди землі від 04.03.2005 року № 7556/05, ОСОБА_4 надано в оренду земельну ділянку площею 0,4225 га в оренду для будівництва кафе з літнім майданчиком по АДРЕСА_1 строком до 31.12.2006 року та для подальшої експлуатації об'єкту до 31.12.2053 року.

За замовленням ОСОБА_4 розроблено та погоджено в установленому порядку проектну документацію з будівництва, та одержано дозвіл Інспекції ДАБК у м. Харкові № 05/694 від 08.12.2005 року на виконання будівельних робіт строком до 31.12.2008 року.

На підставі договору відступлення права вимоги від 13.10.2008 року, відповідно до положень ст. 512-517 Цивільного кодексу України, до третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги до предмету спору - ОСОБА_3 перейшло право на одержання у власність після прийняття вказаного об'єкту до експлуатації на 250/1000 частини від вищезазначених будівель.

Будівництво вищевказаних нежитлових будівель: літ. «А-2», загальною площею 1383,1 кв.м, літ. «Б-1», загальною площею 103,2 кв.м, літ. «В-1», загальною площею 70,5 кв.м, літ. «Г-1», загальною площею 36,0 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (територія парка Перемоги), було завершено в 2008 році, але до теперішнього часу об'єкт не було введено в експлуатацію.

У червні 2012 року позивачу ОСОБА_1 стало відомо, що всупереч умов договору № 1 дольової участі в будівництві нежитлових будівель від 13.06.2006 року, за рішенням Господарського суду Харківської області, по справі № 38/291-08 від 09.12.2008 року за ОСОБА_4 було визнано право власності на нежитлові будівлі: літ. «А-2», загальною площею 1383,1 кв.м, літ. «Б-1», загальною площею 103,2 кв.м, літ. «В-1», загальною площею 70,5 кв.м, літ. «Г-1», загальною площею 36,0 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Але Постановою Вищого Господарського Суду України від 27 січня 2010 року по справі № 38/291-08 за касаційним поданням заступника прокурора Харківської області в інтересах держави в особі Харківської міської Ради Рішення Господарського суду Харківської області, по справі № 38/291-08 від 09.12.2008 року було скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 27 травня 2010 року по справі № 16/67-10 (н.р. 38/291-08) вх. № 3318/6-16 (н.р. 8650/6-38) позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 залишено без розгляду.

Позивач ОСОБА_1 вважала, що порушені її права, передбачені договором № 1 дольової участі в будівництві нежитлових будівель від 13.06.2006 року, згідно якого ОСОБА_4 зобов'язана передати ОСОБА_1 право власності на 375/1000 частини нежитлових будівель: літ. «А-2», загальною площею 1383,1 кв.м, літ. «Б-1», загальною площею 103,2 кв.м, літ. «В-1», загальною площею 70,5 кв.м, літ. «Г-1», загальною площею 36,0 кв.м, тому просила визнати за нею право часткової власності у розмірі частини 1/2 нежитлової будівлі: літ. «А-2», загальною площею 1383,1 кв.м, розташованою за адресою АДРЕСА_1.

У суд із зустрічним позовом до ОСОБА_1 та Харківської міської ради, за участі третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги до предмету спору - ОСОБА_3 та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог до предмету спору ОСОБА_4, звернувся відповідач - ОСОБА_2 з проханням визнати за ним право власності на 375/1000 частини нежитлових будівель: літ. «А-2», загальною площею 1383,1 кв.м, літ. «Б-1», загальною площею 103,2 кв.м, літ. «В-1», загальною площею 70,5 кв.м, літ. «Г-1», загальною площею 36,0 кв.м, а саме право часткової власності у розмірі 1/2 частини нежитлової будівлі: літ. «А-2», загальною площею 1383,1 кв.м, розташованою за адресою АДРЕСА_1.

Свої позовні вимоги ОСОБА_2 мотивував тим, що між ним та ОСОБА_1 відповідачем за зустрічним позовом, та ОСОБА_4, третьою особою, що не заявляє самостійних вимог на предмет позову, 13.06.2006 року було укладено Договір №1 дольової участі в будівництві нежитлових будівель: літ. «А-2», загальною площею 1383,1 кв.м, літ. «Б-1», загальною площею 103,2 кв.м, літ. «В-1», загальною площею 70,5 кв.м, літ. «Г-1», загальною площею 36,0 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, (територія парка Перемоги).

Відповідно вказаного договору позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 зобов'язуються передати ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 1 300 000 (один мільйон триста тисяч) грн. 00 коп. При цьому ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вносять вказану суму одночасно у рівних частинах по 650 000 грн. кожна.

За умовами Договору № 1 дольової участі в будівництві нежитлових будівель від 13.06.2006 року протягом 30 (тридцяти) календарних днів після закінчення будівництва і здачі Об'єкту договору в експлуатацію ОСОБА_4 зобов'язується передати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у власність визначену у пункті 1.12 Договору частини загальної площі Об'єкту договору з наданням усіх необхідних документів на ці приміщення, а також сприяти в оформленні ними права власності на ці частини приміщень. Сторони договору № 1 домовилися, що після закінчення будівництва та прийняття Об'єкту договору в експлуатацію вони набувають право спільної часткової власності на цей Об'єкт в наступних частинах: ОСОБА_4 - 250/1000 частини; ОСОБА_1 - 375/1000 частини; ОСОБА_2 - 375/1000 частини. Граничним строком закінчення будівництва і здачі Об'єкту договору в експлуатацію є 31.12.2008 року.

У червні 2012 року ОСОБА_2 стало відомо, що всупереч умов договору № 1 дольової участі в будівництві нежитлових будівель від 13.06.2006 року, за рішенням Господарського суду Харківської області, по справі № 38/291-08 від 09.12.2008 року за ОСОБА_4 було визнано право власності на нежитлові будівлі: літ. «А-2», загальною площею 1383,1 кв.м, літ. «Б-1», загальною площею 103,2 кв.м, літ. «В-1», загальною площею 70,5 кв.м, літ. «Г-1», загальною площею 36,0 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Але Постановою Вищого Господарського Суду України від 27 січня 2010 року по справі № 38/291-08 за касаційним поданням заступника прокурора Харківської області в інтересах держави в особі Харківської міської Ради Рішення Господарського суду Харківської області, по справі № 38/291-08 від 09.12.2008 року було скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 27 травня 2010 року по справі № 16/67-10 (н.р. 38/291-08) вх. № 3318/6-16 (н.р. 8650/6-38) позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 залишено без розгляду.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 вважав, що порушені його права, передбачені договором № 1 дольової участі в будівництві нежитлових будівель від 13.06.2006 року, згідно якого ОСОБА_4 зобов'язана передати ОСОБА_2 право власності на 375/1000 частини нежитлових будівель: літ. «А-2», загальною площею 1383,1 кв.м, літ. «Б-1», загальною площею 103,2 кв.м, літ. «В-1», загальною площею 70,5 кв.м, літ. «Г-1», загальною площею 36,0 кв.м, тому просить визнати за право часткової власності у розмірі частини 1/2 нежитлової будівлі: літ. «А-2», загальною площею 1383,1 кв.м, розташованою за адресою АДРЕСА_1.

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, до ОСОБА_1, ОСОБА_2, Харківської міської ради з проханням визнати за ним право власності на 250/1000 частини нежитлових будівель: літ. «А-2», загальною площею 1383,1 кв.м, літ. «Б-1», загальною площею 103,2 кв.м, літ. «В-1», загальною площею 70,5 кв.м, літ. «Г-1», загальною площею 36,0 кв.м, а саме літ. «Б-1», загальною площею 103,2 кв.м, розташовану за адресою АДРЕСА_1-б, літ. «В-1», загальною площею 70,5 кв.м, розташовану за адресою АДРЕСА_1-в, літ. «Г-1», загальною площею 36,0 кв.м, розташовану за адресою АДРЕСА_1-г, що становить 250/1000 частини нежитлових будівель.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що між ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_4, було укладено Договір №1 дольової участі в будівництві нежитлових будівель від 13.06.2006 р.

На підставі договору відступлення права вимоги від 13.10.2008 року, відповідно до положень ст. 512-517 Цивільного кодексу України, до ОСОБА_3 перейшло право на одержання у власність після прийняття вказаного об'єкту до експлуатації на 250/1000 частини від вищезазначених будівель.

У травні 2012 року ОСОБА_2 стало відомо, що ОСОБА_4 було порушено умови договору № 1 дольової участі в будівництві нежитлових будівель від 13.06.2006 року.

Так, за рішенням Господарського суду Харківської області, по справі № 38/291-08 від 09.12.2008 року за ОСОБА_4 було визнано право власності на нежитлові будівлі: літ. «А-2», загальною площею 1383,1 кв.м, літ. «Б-1», загальною площею 103,2 кв.м, літ. «В-1», загальною площею 70,5 кв.м, літ. «Г-1», загальною площею 36,0 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було направлено лист-вимога від 30.05.2012 року про вжиття заходів для відновлення його прав.

Як стало відомо пізніше, Постановою Вищого Господарського Суду України від 27 січня 2010 року по справі № 38/291-08 за касаційним поданням заступника прокурора Харківської області в інтересах держави в особі Харківської міської Ради Рішення Господарського суду Харківської області, по справі № 38/291-08 від 09.12.2008 року було скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 27 травня 2010 року по справі № 16/67-10 (н.р. 38/291-08) вх. № 3318/6-16 (н.р. 8650/6-38) позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 залишено без розгляду.

ОСОБА_3 вважає, що порушені його права, передбачені договором № 1 дольової участі в будівництві нежитлових будівель від 13.06.2006 року, та договору відступлення права вимоги від 13.10.2008 року, згідно якого до нього переходить право власності на 250/1000 частини нежитлових будівель: літ. «А-2», загальною площею 1383,1 кв.м, літ. «Б-1», загальною площею 103,2 кв.м, літ. «В-1», загальною площею 70,5 кв.м, літ. «Г-1», загальною площею 36,0 кв.м, тому просить визнати за ним право власності на літ. «Б-1», загальною площею 103,2 кв.м, розташовану за адресою АДРЕСА_1-б, літ. «В-1», загальною площею 70,5 кв.м, розташовану за адресою АДРЕСА_1-в, літ. «Г-1», загальною площею 36,0 кв.м, розташовану за адресою АДРЕСА_1-г.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 14 вересня 2012 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини нежитлової будівлі: літ. «А-2», загальною площею 1383,1 кв.м, розташованою за адресою АДРЕСА_1-а.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено повністю.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частини нежитлової будівлі: літ. «А-2», загальною площею 1383,1 кв.м, розташованою за адресою АДРЕСА_1-а.

Позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено повністю.

Визнано за ОСОБА_3, право власності на нежитлові будівлі: літ. «Б-1», загальною площею 103,2 кв.м, розташована за адресою АДРЕСА_1-б, літ. «В-1», загальною площею 70,5 кв.м, розташована за адресою АДРЕСА_1-в, літ. «Г-1», загальною площею 36,0 кв.м, розташована за адресою АДРЕСА_1-г.

Не погодившись із вказаним вище рішенням суду першої інстанції, ТОВ «Юридична компанія «Юр-Алком» звернулось на це рішення з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 відмовити у повному обсязі та стягнути з них сплачений судовий збір у розмірі 600 грн.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначав, що 23 квітня 2007 року між АКБ «БАЗИС» та ОСОБА_6 укладений кредитний договір № 38/07-ФО, з урахуванням додаткових угод до нього, згідно якого ОСОБА_6 отримав від АКБ «БАЗИС» споживчій кредит 1600 000 доларів США і зобов'язався до 20 травня 2011 року погасити суму отриманого кредиту у повному обсязі.

З метою забезпечення позивальником зобов'язань за кредитним договором № 38/07-ФО від 23.04.2007 року між АКБ «БАЗИС», яке в подальшому змінило назву на ПАТ «АКБ БАЗИС» та ОСОБА_4 26 квітня 2007 року укладено іпотечний договір № 3-32/07-ФО.

12.12.2016 року право вимоги за кредитним договором на відкриття кредитної лінії № 38/07-ФО від 23.04.2007 року в повному обсязі передане ТОВ «ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ «ЮР-АЛКОМ» за договором про відступлення права вимоги № ВВ 38/07-ФО

15.12.2016 року між АКБ «БАЗИС» та ТОВ «ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ «ЮР-АЛКОМ» укладено договір відступлення права за договором іпотеки, реєстровий № 1499.

Оскаржуваним рішенням суду порушуються права апелянта, оскільки визнано право власності на предмет іпотеки.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 14 вересня 2012 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини нежитлової будівлі: літ. «А-2», загальною площею 1383,1 кв.м, розташованою за адресою АДРЕСА_1-а.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено повністю. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частини нежитлової будівлі: літ. «А-2», загальною площею 1383,1 кв.м, розташованою за адресою АДРЕСА_1-а.

Позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено повністю. Визнано за ОСОБА_3, право власності на нежитлові будівлі: літ. «Б-1», загальною площею 103,2 кв.м, розташована за адресою АДРЕСА_1-б, літ. «В-1», загальною площею 70,5 кв.м, розташована за адресою АДРЕСА_1-в, літ. «Г-1», загальною площею 36,0 кв.м, розташована за адресою АДРЕСА_1-г.

Згідно статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до рішення Конституційного суду України від 01 грудня 2004 року N 18-рп/2004 поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу) та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Кечко проти України" повторює, що поняття "власності", яке міститься в першій частині статті 1 Протоколу N 1 ( 994_535 ), має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як "майнові права", і, таким чином, як "власність" в цілях вказаного положення. Питання, що потребує визначення, полягає в тому, чи мав відповідно до обставин справи, взятих в цілому, заявник право на матеріальний інтерес, захищений статтею 1 Протоколу N 1 (див. Broniowski v. Poland, N 31443/96, пар. 98

Також, у рішенні «Іван Панченко проти України» суд зазначає, що заявник може заявляти про порушення статті 1 Першого протоколу тільки в тій мірі, в якій оскаржувані рішення стосуються його або її «майна» в сенсі цього положення. «Майном» може бути як «існуюче майно», так і активи, включаючи вимоги, щодо яких заявник може стверджувати, що він або вона має принаймні «легітимні сподівання» на реалізацію майнового права (див. рішення у справі «Копескі проти Словаччини» (Kopecky v. Slovakia), що наводилося вище, п. 35). «Легітимні сподівання» за своїм характером повинні бути більш конкретними, ніж просто надія і повинні ґрунтуватися на законодавчому положенні або юридичному акті, такому як судове рішення (там само п. 49).

З матеріалів справи вбачається, що 23 квітня 2007 року між АКБ «БАЗИС» та ОСОБА_6 укладений кредитний договір № 38/07-ФО, з урахуванням додаткових угод до нього, згідно якого ОСОБА_6 отримав від АКБ «БАЗИС» споживчій кредит 1600 000 доларів США і зобов'язався до 20 травня 2011 року погасити суму отриманого кредиту у повному обсязі.

З метою забезпечення позивальником зобов'язань за кредитним договором № 38/07-ФО від 23.04.2007 року між АКБ «БАЗИС», яке в подальшому змінило назву на ПАТ «АКБ БАЗИС» та ОСОБА_4 26 квітня 2007 року укладено іпотечний договір № 3-32/07-ФО.

12.12.2016 року право вимоги за кредитним договором на відкриття кредитної лінії № 38/07-ФО від 23.04.2007 року в повному обсязі передане ТОВ «ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ «ЮР-АЛКОМ» за договором про відступлення права вимоги № ВВ 38/07-ФО

15.12.2016 року між АКБ «БАЗИС» та ТОВ «ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ «ЮР-АЛКОМ» укладено договір відступлення права за договором іпотеки, реєстровий № 1499.

Відповідно до зазначеного вище Іпотечного договору предметом іпотеки виступає належне Іпотекодавцю ОСОБА_4 наступне нерухоме майно: незавершені будівництвом нежитлові будівлі літ. «А-2», літ «Б-1», літ. «В-1», літ. «Г-1», що розташовані за адресою: АДРЕСА_1). Предмет іпотеки розташований на земельній ділянці несільськогосподарського призначення загальною площею 0,4225 га, кадастровий НОМЕР_1 в АДРЕСА_1, яка надана для будівництва кафе та подальшої експлуатації об'єкта на підставі договору оренди землі від 25.01.2005 року, укладеного між ОСОБА_4 та Харківською міською радою, зареєстрованого у Харківській регіональній філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам» в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі (книга № 4) від 04 березня 2005 року за № 7556/05.

Пунктом 2.1.1 Іпотечного договору іпотекодавец гарантує, що предмет іпотеки знаходиться у його власності, до моменту укладення цього Договору нікому не відчужений, під забороною (арештом), а також заставою, в тому числі податковою, не перебуває, як внесок до статутного фонду інших юридичних осіб не внесений, судового спору щодо нього немає, прав щодо нього у третіх осіб (за договорами найму, оренди тощо) та інших обтяжень як у межах України, так і поза її межами немає.

Пунктом 5.1.4. Іпотечного договору передбачений обов'язок іпотекодавця не відчужувати предмет іпотеки у будь-який спосіб та не обтяжувати його зобов'язаннями з боку третіх осіб (зокрема, не передавати його в спільну діяльність, оренду, користування, лізинг, наступну заставу тощо), а також не виступати поручителем за третіх осіб без отримання попередньої згоди на це іпотекодавця.

До вказаного Іпотечного договору неодноразово укладалися Договори про зміни. При укладанні Договору про внесення змін № 3 від 08.02.2010 року ОСОБА_4 писала нотаріусу І.В. Тихоновій заяву, в якій зазначила, що «Грошові кошти, які використовувалися мною для будівництва і оформлення права власності на нежитлові будівлі: літ «А-2», загальною площею 1383,1 кв.м, літ. «Б-1» загальною площею 103,2 кв.м, літ. «В-1» загальною площею 70,5 кв.м, літ. «Г-1» загальною площею 36,1 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 є моєю особистою приватною власністю та будь-яких прав щодо них у третіх осіб немає.» Аналогічні нотаріально завірені заяви ОСОБА_4 писала при оформленні Іпотечного договору та всіх договорів про внесення змін.

Незважаючи на зазначене вище, при розгляді даної справи іпотекодержателя не було залучено до участі у справі в суді першої інстанції, чим порушено його право на участь у справі, а оскаржуваним рішенням порушено права та охоронювані законом інтереси ТОВ «ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ «ЮР-АЛКОМ» як іпотекодержателя.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Враховуючи наявність спору про право стосовно одного і того ж об'єкту, суд приходить до висновку, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позовів.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 376, 379, 381, 382, 383, 384, п. 9 Перехідних Положень ЦПК України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Юр-Алком»- задовольнити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 14 вересня 2012 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Харківської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно, зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Харківської міської ради з участю третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги до предмету спору ОСОБА_3 та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог до предмету спору ОСОБА_4 про визнання права власності на частину нерухомого майна та позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги до предмету спору ОСОБА_3 про визнання права власності на частину нерухомого майна - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 05 червня 2018 року.

Головуючий - І.П. Коваленко

Судді - А.І. Овсяннікова

І.С. Сащенко