Постанова

Іменем України

13 червня 2018 року

м. Київ

справа № 541/3258/15-ц

провадження № 61-1682св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Крата В. І., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Полтавської області від 12 жовтня 2016 року у складі суддів: Прядкіної О. В., Панченка О. О., Пікуля В. П.,

ВСТАНОВИВ :

У грудні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Посилаючись на те, що 10 жовтня 2015 року відповідач, керуючи мотоциклом «Вайпер», допустив зіткнення з належним їй на праві власності автомобілем, внаслідок чого її автомобіль отримав значні механічні пошкодження, що спричинило їй майнових збитків та моральну шкоду, просила суд стягнути з ОСОБА_5 на її користь

45 528, 24 грн у відшкодування майнової шкоди та 11000 грн у відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10 серпня 2016 року у складі судді Андрущенко-Луценко С. В. в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки відповідач не визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, а позивач не довела розмір заподіяної їй внаслідок ДТП шкоди, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 12 жовтня 2016 року рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10 серпня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 21 264,12 грн у відшкодування майнової шкоди, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що наявність постанови суду першої інстанції, якою закрито провадження про адміністративне правопорушення за статтею 124 КУпАП стосовно відповідача за відсутністю складу адміністративного правопорушення, не впливає на вирішення позовних вимог про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. Суд, установивши наявність спільної вини відповідача та позивача, діяльністю яких було завдано шкоди, визначив розмір відшкодування на користь позивача у відповідній частці.

У жовтні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Полтавської області від 12 жовтня 2016 року в частині задоволення позовних вимог про стягнення майнової шкоди, в якій він просить скасувати оскаржуване судове рішення і залишити в силі рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10 серпня 2016 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що рішення суду апеляційної інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Суд апеляційної інстанції не звернув увагу, що надані позивачем докази вартості відновлювального ремонту автомобіля не є належними доказами, а непред'явлення позивачем вимог до страхової компанії, у якій застрахований його автомобіль, за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме із страхової компанії є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 жовтня 2016 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано з Миргородського міськрайонного суду Полтавської області зазначену справу.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 червня 2017 року дану справу призначено до судового розгляду.

Статтею 388 ЦПК України в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Підпунктом 4 пункту першого Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, щокасаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

15 січня 2018 року вказану справу передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недоведеність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Наведені в касаційні скарзі доводи ОСОБА_5 не дають підстав для висновку про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Предметом касаційного оскарження є рішення апеляційної інстанцій в частині позовних вимог про стягнення з ОСОБА_5 майнової шкоди. В частині відмови в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди рішення суду не оскаржується, а тому не переглядається в касаційному порядку.

Суди встановили, що 10 жовтня 2015 року на вул. Гоголя у м. Миргороді Полтавської області сталася ДТП за участю автомобіля «BMW X 5», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, та мотоцикла «Вайпер», державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

На момент ДТП автомобілем «BMW X 5» керував ОСОБА_6, мотоциклом «Вайпер» ОСОБА_5

Автомобіль«BMW X 5» належить на праві власності ОСОБА_4, мотоцикл «Вайпер» - ОСОБА_5

Постановою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 13 травня 2016 року відносно ОСОБА_6 закрито провадження про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до довідки відділу ДАІ з обслуговування Миргородського району та АТІ в Полтавській області автомобіль BMW X 5 зазнав пошкодження внаслідок ДТП, що мало місце 10 жовтня 2015 року, у виді: деформації правого крила над заднім правим стоп-ліхтарем, розірвано покришку заднього правого колеса, пошкоджено лакофарбоване покриття колісного диска заднього правого колеса.

Згідно рахунку-фактури від 16 листопада 2015 року № 935870 АВТ «Баварія» сума відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля складає 42 528,24 грн.

Виходячи з наданих сторонами доказів та доказів, що містяться у адміністративному матеріалі про порушення Правил дорожнього руху, які допустили водії під час ДТП, що сталася 10 жовтня 2015 року, суд апеляційної інстанції встановив наявність спільної вини як ОСОБА_6, так і ОСОБА_5

Відповідач на спростування встановлених судом обставин належних та допустимих доказів суду не надав. Не містить посилань на такі докази і зміст касаційної скарги.

За загальними підставами відповідальності за завдану майнову шкоду, визначеними статтями 1166, 1188 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, на загальних підставах.

Пунктом 3 частини першої статті 1188 ЦК України визначено, що за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції, встановивши наявність спільної вини водіїв під час ДТП, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача на відшкодування заподіяної майнової шкоди у відповідній частці - ? від розміру визначеного відновлювального ремонту, що становить 21 264,12 грн.

Доводи касаційної скарги про те, що надані позивачем докази вартості відновлювального ремонту автомобіля не є належними доказами не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються встановленими судом обставинами.

Аргументи касаційної скарги ОСОБА_5 про те, що непред'явлення позивачем вимог до страхової компанії, у якій застрахований його автомобіль, за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страхової компанії, є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, не заслуговують на увагу, оскільки право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правовова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Полтавської області від 12 жовтня 2016 року в частині позовних вимог про стягнення з ОСОБА_5 майнової шкоди залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. І. Крат

В. П. Курило