АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 червня 2018 року

м. Харків

справа № 640/331/17

провадження № 22ц/790/2885/18

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Піддубного Р.М., Тичкової О.Ю.,

імена (найменування сторін):

позивач - ОСОБА_1,

позивач - ОСОБА_2,

позивач - ОСОБА_3,

позивач - ОСОБА_4,

позивач - ОСОБА_5,

позивач - ОСОБА_6,

позивач - ОСОБА_7,

позивач - ОСОБА_8,

позивач - ОСОБА_9,

позивач - ОСОБА_10,

позивач - ОСОБА_11,

позивач - ОСОБА_12,

позивач - ОСОБА_13,

позивач - ОСОБА_14,

позивач - ОСОБА_15,

позивач - ОСОБА_16,

відповідач - Харківська міська рада,

відповідач - фізична особа-підприємець ОСОБА_17,

відповідач - ОСОБА_18,

відповідач - Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін апеляційну скаргу Адвокатського бюро «Євгенія Терпелюка» в особі ОСОБА_23 - представника ОСОБА_18 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 06 березня 2018 року в складі судді Зуба Г.А.,

у с т а н о в и в:

В січні 2017 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 звернулися у суд із позовом до Харківської міської ради, фізичної особи-підприємця (далі - ФОП) ОСОБА_17, ОСОБА_18, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - Інспекції державного архітектурно-будівельного контрою Харківської міської ради, Регіонального відділення Фонду державного майна України у Харківській області, Комунального підприємства «Жилкомсервіс», Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області, про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Позовна заява, з урахуванням уточнень, мотивована тим, що вони є власниками кватир АДРЕСА_1. На першому поверсі цього житлового будинку знаходяться нежитлові приміщення підвалу № 1, П площею 72,6 кв. м. в літ. «А-4», які були об'єктом комунальної власності Територіальної громади м. Харкова на підставі рішення ХП сесії Харківської міської ради народних депутатів 1 скликання від 28 вересня 1992 року. Ці нежитлові приміщення орендувалися АП «Аптека НОМЕР_1» згідно з договорами оренди від 06 квітня 1998 року № 43 та від 18 квітня 2003 року № 1279. Розпорядженням Харківського міського голови від 16 травня 2007 року № 1301 «Про видачу Свідоцтва про право власності на нерухоме майно» оформлено право комунальної власності територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради на нежитлові приміщення підвалу № 1, П площею 72,6 кв. м. та 1-го поверху № 1-10 площею 124,5 кв. м., загальною площею 197, 1 кв. м. у житловому будинку АДРЕСА_1

На підставі рішення Харківської міської ради від 23 квітня 2014 року № 1570/14 дозволено провести відчуження об'єктив комунальної власності територіальної громади шляхом викупу (згідно з додатком), у тому дані нежитлові приміщення. Згідно з розпорядженням Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради від 06 червня 2014 року № 562 з ФОП ОСОБА_17 укладено Договір купівлі-продажу орендованих неживих приміщень № 5141-В-С, посвідчений 06 червня 2014 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Саутенко Н.В. за реєстровим № 1661. Вказані нежитлові приміщення ФОП ОСОБА_17 продав ОСОБА_18 на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Серветник А.Г. 10 листопада 2016 року за реєстровим № 1820.

Посилаючись на те, що вказані допоміжні приміщення є спільною сумісною власністю власників квартир, просили визнати недійсним та скасувати Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 21 травня 2007 року, видане Виконавчим комітетом Харківської міської ради; скасувати запис в реєстрі прав власності на нерухоме майно щодо реєстрації за територіальною громадою м. Харкова в особі Харківської міської ради права власності на нежитлові приміщення підвалу № 1, П площею 72,6 кв. м. в літ. «А-4» у житловому будинку № АДРЕСА_1; витребувати із незаконного володіння ОСОБА_18 нежитлові приміщення підвалу № 1, П площею 72,6 кв. м. в літ. «А-4» у житловому будинку АДРЕСА_1

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 06 березня 2018 року провадження у справі за даним позовом зупинено до вирішення питання у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_22, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, Управління комунального майна та приватизації департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, ФОП ОСОБА_17, ОСОБА_18, Регіонального відділення Фонду державного майна України у Харківській області, про визнання дій неправомірними та скасування розпорядження, що розглядається в порядку адміністративного судочинства.

21 березня 2018 року Адвокатське бюро «Євгенія Терпелюка» в особі ОСОБА_23 - представника ОСОБА_18 подало апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та стягнути з позивачів на користь ОСОБА_18 судові витрати в загальному розмірі 2 352 грн. 40 коп., із яких 352 грн. 40 коп. - витрати по сплаті судового збору, 2 000 грн. 00 коп. - витрати на професійну правничу допомогу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що об'єктивної неможливості розгляду даної справи не існує. Зупиненням провадження у справі порушено право ОСОБА_18 на розумні строки розгляду цієї справи. А позов, який на даний час розглядається в порядку адміністративного суочинства, не може бути задоволений, оскільки розпорядження міського голови щодо видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, тобто ненормативний акт, вичерпало свою дію шляхом його виконання і його скасування не породжує наслідків ні для власника нерухомості, ні для особи, якій майно було передано у власність оспорюваним розпорядженням, оскільки у такий спосіб виникло право власності на нерухомість і це право ґрунтується на правовстановлюючих документах. При цьому посилався на правовий висновок, що міститься в постанові Верховного Суду України від 01 лютого 2017 року у справі № 6-1957цс16.

Позивачі, інші відповідачі, треті особи ухвалу суду першої інстанції не оскаржили, правом на відзив на апеляційну скаргу не скористались.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційних скарг має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (пункт 6 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів і вимог апеляційної скарги - судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог пункту 6 частини 1 статті 251 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об'єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і передбачити усунення яких неможливо.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Згідно з частиною 1 статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 1 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом (пункт 10 частини 3 статті 2 ЦПК країни).

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

За правилами частини 1 статті 157 ЦПК України (в редакції, чинній на час відкриття провадження у справі) суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частин 1, 2 статті 210 ЦПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Суд першої інстанції не врахував вказаних вимог закону про те, що справа повинна бути розглянута судом протягом розумного строку та ухвалою від 06 березня 2018 року зупинив провадження у справі всупереч принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи, враховуючи, що станом на час постановлення оскаржуваної ухвали суд згідно зі статтею 210 ЦПК України повинен був розглянути справу по суті заявлених вимог, адже до суду позивачі з даним позовом звернулися в січні 2017 року

Такий висновок відповідає правовим позиціям Верховного Суду України, що містяться в постановах від 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1367цс15, від 04 листопада 2015 року у справі № 6-923цс15 та від 01 лютого 2017 року у справі № 6-1957цс16.

Враховуючи викладене, правові підстави для зупинення провадження у справі, що оскаржується в апеляційному порядку, відсутні.

Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали (стаття 379 ЦПК України).

Ухвала Київського районного суду м. Харкова від 06 березня 2018 року підлягає скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Оскільки справа по суті судом першої інстанції ще не розглянута, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, а також для розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції на даній стадії немає.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 6, 379, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Адвокатського бюро «Євгенія Терпелюка» в особі ОСОБА_23 - представника ОСОБА_18 задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 06 березня 2018 року скасувати, справу направити до того ж суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 23 червня 2018 року.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді Р.М.Піддубний

О.Ю.Тичкова