Провадження №2/712/1112/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2018 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого- судді- ОСОБА_1

за участі секретаря Жук О.М.

за участі представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення коштів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 05.07.2012 року на виконання умов договору позички, відповідач прийняв від позивача грошову суму у розмірі 4 500 доларів США із зобов'язанням повернути зазначену суму позивачеві до кінця вересня 2012 року. На підтвердження укладення вищенаведеного договору позички, позичальником було власноручно написано розписку, яка підтверджує факт передання позикодавцем позичальникові грошової суми у розмірі 4 500 доларів США. В подальшому, позивачем 23.01.2013 року надано відповідачу грошову суму у розмірі 1 500 євро із зобов'язанням повернути кошти позивачеві до кінця травня 2013 року. На підтвердження укладення вищевказаних договорів позички позичальником було власноручно написано розписку, яка підтверджує факт передання позичкодавцем позичальникові грошової суми у розмірі 4 500 доларів США та 1 500 євро в присутності свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 30.10.2015 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 задоволено частково, стягнено з ОСОБА_5 кошти за договорами позики, 3 % річних за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання та судовий збір.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 03.05.2017 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики та моральної шкоди задоволено частково, стягнено з ОСОБА_5 грошові кошти за договорами позики, 3% річних за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, та судовий збір.

Позивач неодноразово звертався до відповідача із вимогою виконання грошового зобов'язання, однак на даний час борг ОСОБА_5 не повернуто.

Неповернення відповідачем грошових коштів спричинило ОСОБА_4 та членам його родини суттєві моральні (душевні) страждання, розмір моральної шкоди оцінює в сумі 10 500 грн. Просить суд стягнути з відповідача 3 % річних за прострочення виконання грошового зобовязання, моральну шкоду в розмірі 10500 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 5500 грн.

Заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 грудня 2017 року позов задоволено частково.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 14.03.2018 року заочне рішення суду скасовано та призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні так як 03.05.2017 року рішенням суду стягнуто борг з відповідача та 3% річних.

Заслухавши представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини:

В судовому засіданні встановлено, що між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 05.07.2012 року був укладений договір позики грошових коштів, відповідно до якого ОСОБА_5 позичив у ОСОБА_4 кошти в сумі 4500 доларів США та зобовязався повернути їх до кінця вересня 2012 року, що підтверджується розпискою від 05.07.2012 року.

На виконання умов договору ОСОБА_5 23.01.2013 одержав від ОСОБА_4 кошти в сумі 1500 євро терміном до кінця травня 2013 року, що підтверджується розпискою.

Зазначене встановлене рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 03.05.2017 року, яким позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики та моральної шкоди задоволено частково. Стягнено з ОСОБА_5 грошові кошти за договорами позики, 3% річних за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, та судовий збір.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На даний час позивачу кошти за вказаними договорами позички відповідачем не повернуто.

Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором.

Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ч.2 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

На день постановлення рішення суду еквівалент 657,76 євро склав за офіційним курсом НБ України 20206,38 грн. Еквівалент 1973,34 доларів США склав за офіційним курсом НБ України 51563,37 грн.

Норми ст.ст. 76, 78 ЦПК України передбачають, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. При цьому Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2009 передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.

Водночас, згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Факт отримання грошових коштів в борг в сумі 1500 євро та 4500 доларів США ОСОБА_5 встановлено вищевказаним рішеннями суду.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для часткового задоволення позову, а саме в частині стягнення з відповідача на користь ОСОБА_4 грошову суму трьох процентів річних та облікову ставку НБУ за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання щодо повернення грошової суми позики за період з 01.08.2015 року по 01.10.2017 року. За розрахунком позивача, який перевірений судом, сума складає: 657,76 євро, що еквівалентно 20206,38 грн., та у розмірі 1973,34 доларів США, що еквівалентно 51563,37 грн., а всього 71769,75 грн.

Посилання представника відповідача на те, що рішенням від 03.05.2017 року з відповідача стягнуто суму основного боргу та 3% річних, суд не бере до уваги. Рішенням суду від 03.05.2017 року з відповідача стягнуто суму основного боргу та 3% річних станом на 30.07.2015 року. В даній вимозі позивач ставить період стягнення 3% річних з 01.08.2015 року по 01.10.2017 року.

Вирішуючи питання про розмір моральної шкоди суд вважає, що дані вимоги в цій частині не підлягають до задоволення оскільки, звертаючись до суду із зазначеним позовом, позивач має довести факт заподіяння йому відповідачем моральної шкоди, тому недоведеність позивачем зазначених обставин по справі є підставою для відмови у задоволенні позову .

Відповідно до ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди.

Згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної шкоди суд повинен визначати залежно від характеру та обсягу страждань, які зазнав позивач, характеру немайнових втрат та урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд вважає необґрунтованими доводи позивача по факту спричинення моральних страждань та повязаної з цим моральної шкоди, в чому конкретно полягають його немайнові втрати, їх характер, тривалість періоду спричинення, причинний звязок між неправомірними діями (бездіяльністю) відповідача і заподіяння ним шкоди.

Відшкодування моральної шкоди у випадку порушення стороною договірних зобовязань в даному випадку чинним законодавством України не передбачено, як і не містить таких положень укладений між сторонами кредитний договір.

Позовні вимоги щодо стягнення із відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 5500 грн. задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача витрат 5 500,00 грн., пов'язаних із отриманням правової допомоги, то слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно із зазначеною вище нормою склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).

Частиною 3 ст. 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги

В порушення вказаних норм ЦПК України позиваче до суду не надано жодного доказу на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу.

Згідно положень ст. 1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.48 постанови №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Таким чином, стороною позивача не надано доказів в обґрунтування заявленої суми витрат на правову допомогу, виходячи з чого суд не вбачає підстав для задоволення такої вимоги.

Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням викладеного, після детального з'ясування обставин справи та аналізу законодавчих норм, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення.

Постільки при подачі позову даної категорії позивач звільний від оплати судових витрат, тому на підставі ст.141 ЦПК України до стягнення з відповідача в дохід держави підлягає судовий збір в сумі 717,69 грн.

Керуючись ст. 6, 12, 13,18, 263, 265, 268, 279 ЦПК України, ст. 23, 526, 530, 611, 625 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення коштів задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_2, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4) грошову суму трьох процентів річних та облікову ставку НБУ за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання щодо повернення грошової суми позики у розмірі 657,76 євро, що еквівалентно 20206,38 грн., та у розмірі 1973,34 доларів США, що еквівалентно 51563,37 грн., а всього 71769,75 грн.

Стягнути з з ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь держави судовий збір в сумі 717,69 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10 денний строк з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення виготовлений 13.06.2018 року.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу ( п.15 Розділу ХII «Перехідні положення" ЦПК України).

Головуючий: