Єдиний унікальний номер 243/2653/18 Номер провадження 22-ц/775/822/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2018 року м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Космачевської Т.В.,

суддів: Мальованого Ю.М., Соломахи Л.І.,

за участю секретаря Марченко Я.О.,

відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області в залі судових засідань №4 апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 13 квітня 2018 року про відмову у забезпеченні позову, постановленої судом у складі головуючого судді Сидоренко І.О., у місті Слов'янську Донецької області в справі номер 243/2653/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про розірвання договору позики, стягнення суми боргу та відсотків за позикою,

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2018 року позивач ОСОБА_4 звернувся до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про розірвання договору позики, стягнення суми боргу та відсотків за позикою, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 29 липня 2016 року між ним ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір позики грошових коштів в сумі 2800,00 доларів США на строк до 29 липня 2017 року.

В серпні 2017 року він звернувся до відповідачів з вимогою про повернення грошових коштів в розмірі 2800,00 дол. США та щомісячної виплати відсотків за користування грошовими коштами в розмірі 8,3%, що дорівнює 100% річних від суми займу. Проте, відповідачі відмовились повернути зазначені кошти.

Позивач просив розірвати договір займу від 29 липня 2016 року, укладений між ним та ОСОБА_3, ОСОБА_1 та стягнути солідарно з відповідачів борг в розмірі 2800,00 доларів США, що станом на 21.03.2018 року становить 74200,00 грн., відсотків за користування грошовими коштами в розмірі 8,3% в місяць, що складає 232 доларів США, що становить 104516,00 грн. та штрафні санкції в розмірі 1% від суми займу щоденно за період з 30 липня 2017 року по 21 березня 2018 року в розмірі 164724,00 грн.

12 квітня 2018 року позивачем ОСОБА_2 подана заява про забезпечення позову, в якій він просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на будівлю торгового павільйону та земельну ділянку, які розташовані за адресоюАДРЕСА_1, що зареєстрована за ОСОБА_1

Ухвалою Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 13 квітня 2018 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову - відмовлено.

Із вказаною ухвалою не погодився позивач ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу, в якій просив апеляційний суд скасувати ухвалу Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 13 квітня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким накласти арешт на майно відповідачів зазначене в заяві про забезпечення позову.

Доводами апеляційної скарги наведено, що ухвала суду першої інстанції є необґрунтованою та незаконною.

При постановлені вказаної ухвали судом порушені вимоги ст.ст. 2-5, 10, 376 ЦПК України

щодо повного, всебічного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи, порушено ряд норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що незастосування заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки за час розгляду справи майно, що належить відповідачам, може бути відчужене.

Зазначає, що судом першої інстанції невірно оцінені докази, не доведені обставини, які суд поклав в основу оскаржуваного рішення, в результаті чого суд прийшов до висновку, який не відповідає обставинам справи.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що ухвала суду першої інстанції не підлягає скасуванню з огляду на те, що судом першої інстанції повно та всебічно з'ясовано обставини справи, що мають значення для справи. Висновки, викладені в ухвалі, відповідають обставинам справи.

Судом першої інстанції винесено ухвалу з урахуванням всіх обставин справи.

Зазначає, що дії позивача ОСОБА_2 спрямовані на отримання неправомірної вигоди шляхом вчинення шахрайських дій, використовуючи судові органи України.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційного суду апеляційну скаргу не визнав, просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання апеляційного суду не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до ст. 130 ЦПК України (а.с. 151, 152).

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання апеляційного суду не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до ст. 130 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Тому апеляційний суд вважає можливим розглянути заяву за відсутністю позивача ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_3

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи наданої заяви, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів цивільної справи, що в провадженні Слов'янського міськрайонного суду Донецької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про розірвання договору позики, стягнення суми боргу та відсотків за позикою (а.с. 3).

12 квітня 2018 року позивачем ОСОБА_2 подана заява про забезпечення позову, в якій він просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на будівлю торгового павільйону та земельну ділянку, які розташовані за адресоюАДРЕСА_1, що зареєстровані за ОСОБА_1 (а.с. 18).

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведена загроза подальшого невиконання рішення або утруднення його виконання внаслідок відчуження відповідачем свого майна, а також, що не вжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку винесення його на користь позивача.

З таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна, оскільки він не відповідає нормам закону та обставинам справи.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він

звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною першою статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема

накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із

заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Згідно з п.п. 1,4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Судом встановлено, що в провадженні Слов'янського міськрайонного суду Донецької

області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про розірвання договору позики, стягнення суми боргу, відсотків за користування коштами та штрафних санкцій відповідно до умов договору займу в загальному розмірі 343440,00 грн. (а.с. 3).

Позивач просить накласти арешт на нерухоме майно відповідача ОСОБА_1, вважаючи, що майно може бути відчужене ним.

Враховуючи, що постановою Апеляційного суду Донецької області від 13 червня 2018 року забезпечено позов ОСОБА_2 про розірвання договору позики, стягнення суми боргу та відсотків за позикою шляхом накладення арешту на автомобіль NISAN X TRAIL, 2007 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, зареєстрований за ОСОБА_1, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для забезпечення зазначеного позову шляхом накладення арешту на інше майно відповідачів.

За таких обставин, відповідно до ст. 376 ЦПК України апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала суду першої інстанції - скасуванню з підстав невідповідності нормам процесуального права, з постановленням нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 13 квітня 2018 року про відмову у забезпеченні позову скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на будівлю торгового павільйону та земельну ділянку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

Повне судове рішення складено 14 червня 2018 року.

Суддя: