РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2018 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Дорошинської В.Е.

при секретарі Кирпиченко І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 безпідставно отриманих грошових коштів.

В своїй позовній заяві посилався на те, що 17.06.2011р. відповідачем позивачу надано позику та 13.08.2014р. проведено повний розрахунок, крім того, в той же день, за усною домовленістю між сторонами, 7130,00 доларів США позивачем передано відповідачу в рахунок погашення боргу за договором позики від 31.08.2012р., однак відповідач вказані кошти не зарахувала в рахунок погашення вказаного боргу.

Враховуючи зазначене вище, просить суд стягнути з відповідача на його користь 7130,00 доларів США, як безпідставно набуті кошти, та судові витрати.

07.09.2017р. ухвалами Херсонського міського суду Херсонської області відкрито позовне провадження у справі та забезпечено позов.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позові, які просив задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі, просив відмовити в їх задоволенні за безпідставністю.

Суд, дослідивши зібрані в справі докази, заслухавши сторони, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до договору позики від 17.06.2011р. позивачем від відповідача отримано 18000,00 доларів США, по якому згідно заяви від 13.08.2014р. проведено повний розрахунок; відповідно до розписки від 17.06.2012р. позивачем від відповідача отримано 42000,00 доларів США; відповідно до розписки від 20.08.2013р. позивачем від відповідача отримано 806081,26 гривень; відповідно до договору позики від 31.08.2012р. позивачем від відповідача отримано 330000,00 гривень.

Відповідно до розписки відповідача, вона отримала від позивача в рахунок погашення позики від 18.06.2011р. 8630,00 доларів США з червня 2011 року до 24.01.2014 року.

За нормами ст. 1212 ЦК України, на яку посилається позивач в поданій до суду позовній заяві як на правову підставу своїх позовних вимог, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

За змістом статті 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої, другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов'язання повинне належно виконуватись відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичай ставляться.

Згідно з частиною першою статті 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з частинами першою та другою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків

Приписами частини першої статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Твердження позивача в поданій до суду позовній заяві про те, що має місце усна домовленість не заслуговує на увагу, жодних доказів на підтвердження зазначених вимог позивачем не надано.

Тому позовні вимоги про стягнення грошової суми, як безпідставно набутої, є безпідставними та не підлягають задоволенню.

У звязку з відмовою позивачу в задоволенні позовних вимог відповідно до ст. 141 ЦПК України понесені ним судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст.6-13, 81, 102, 133, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, ст.ст.202, 205, 207, 177, 509, 1212 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя В.Е. Дорошинська