Ухвала

Іменем України

11 червня 2018 року

м. Київ

справа № 753/16522/16-ц

провадження № 61-17532 ск 18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Синельникова Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Апеляційного суду м. Києва від 8 лютого 2018 року за заявою ОСОБА_4, подану представником - ОСОБА_5, про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, третя особа - відділ опіки та піклування Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_6 про визначення місця проживання дитини - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1., разом із батьком ОСОБА_4, за адресою: АДРЕСА_1.

Також представник ОСОБА_4 - ОСОБА_7, звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, шляхом тимчасового обмеження

ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, (до вирішення даного спору у судах) у праві виїзду за межі України у супроводі ОСОБА_6 та у супроводі

ОСОБА_9

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 6 грудня 2016 року заяву представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5, про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, третя особа - відділ опіки та піклування Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, про визнання проживання дитини - задоволено.

Тимчасово обмежено ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1., у праві виїзду за межі України у супроводі ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2., та у супроводі ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_9 оскаржила її до суду апеляційної інстанції.

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 8 лютого 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_9 задоволено.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 6 грудня 2016 року скасовано та постановлено нову ухвалу.

У задоволенні заяви ОСОБА_4, поданої представником -

ОСОБА_7, про забезпечення позову, шляхом тимчасового обмеження ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1., (до вирішення даного спору у судах) у праві виїзду за межі України у супроводі ОСОБА_6 та у супроводі

ОСОБА_9 відмовлено.

У квітні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_4 на постанову Апеляційного суду м. Києва від 8 лютого

2018 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати вказану постанову суду та ухвалу першої інстанції залишити без змін.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 151 ЦПК України (2004 року) суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Згідно з частиною першою статті 152 ЦПК України (2004 року) позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Апеляційний суд, скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та ухвалюючи постанову про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_4, подану представником - ОСОБА_10, про забезпечення позову, правильно виходив із того, що в цивільному процесуальному законодавстві відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому статтями 151-153 ЦПК України (2004 року), застосувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, як спосіб забезпечення позову.

Крім того, правильний є висновок апеляційного суду про те, що оскільки ОСОБА_9 не є стороною у справі, то до неї не можуть бути застосовані будь-які заходи забезпечення позову.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо: правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, то колегія суддів вважає, що касаційна скарга на постанову Апеляційного суду м. Києва

від 8 лютого 2018 року є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Керуючись статтею 389, пунктами 1, 5 частини другої, частинами четвертою і п'ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Апеляційного суду м. Києва від 8 лютого

2018 року за заявою ОСОБА_4, подану представником - ОСОБА_5, про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, третя особа - відділ опіки та піклування Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді : С. Ф. Хопта

О.В. Білоконь

Є.В. Синельников