Провадження № 2/679/53/2018
Справа № 679/1864/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 травня 2018 року м. Нетішин
Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі:
головуючого судді Базарника Б.І.,
при секретарі Ясенчук С.Ю.,
за участі позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
третьої особи на стороні позивача ОСОБА_3,
ВСТАНОВИВ:
В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що 26.03.2016 року біля 20 год. 30 хв. на дорозі «Старокостянтинів Рівне» при виїзді з м.Нетішин сталася ДТП з участю водія ОСОБА_3, який керував автомобілем НОМЕР_3, що належить на праві власності позивачу ОСОБА_1, та водія ОСОБА_5, який керував пасажирським мікроавтобусом марки «Volksvagen» д.н.з. НОМЕР_4, що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_4, який є фізичною особою-підприємцем з надання послуг перевезення пасажирів наземним транспортом міського та приміського сполучення.
Причиною ДТП, на думку позивача, стало те, що керуючи мікроавтобусом «Volksvagen» водій ОСОБА_5 проявив неуважність перед зміною напряму руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасниками дорожнього руху та повернув ліворуч, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Opel Vectra» під керуванням ОСОБА_3, який рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.
Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_4, як власника транспортного засобу «Volksvagen» д.н.з. НОМЕР_4, застраховано у Приватному акціонерному товаристві «СК «Перша».
Після прибуття на місце ДТП працівників Нетішинського ВП Славутського ВП ГУНП у Хмельницькій області, водій ОСОБА_5 на місці пригоди визнав свою провину у вчиненні ДТП і погодився на складення «Європротоколу», про що зазначив у Повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол). За таких обставин протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_5 не складався, так як тілесні ушкодження ні водії транспортних засобів, ні пасажири мікроавтобуса «Volksvagen» не зазнали.
29 березня 2016 року син позивача ОСОБА_3, звернувся до ПрАТ «СК «Перша» з заявою про виплату страхового відшкодування.
Відповідно до акту огляду транспортного засобу та Висновку аварійного комісара ПрАТ «СК «Перша» ОСОБА_6 (Рівненське відділення ПАТ "Страхова компанія "Перша") складеного на підставі експертного авто-товарознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого колісного транспортного засобу (КТЗ) «Opel Vectra» д.н.з. НОМЕР_5: «вартість матеріального збитку (реальні збитки), завданого власнику пошкодженого КТЗ «Opel Vectra» д.н.з. НОМЕР_5, 1997 року випуску, станом на дату огляду 12 квітня 2016 року, становить 100 000 грн. (сто тисяч грн. 00 коп.)».
25.11.2016 року позивачем отримано повідомлення з ПрАТ «СК «Перша», згідно якого остання відмовляється від виплати позивачу страхового відшкодування.
В ході судового розгляду справи в судових засіданнях позивач та його представник позов підтримали та просили задоволити у повному обсязі. З приводу обставин справи і спору надали суду усні пояснення, які є аналогічними за змістом до викладених у позовній заяві та заяві про збільшення розміру позовних вимог.
Відповідач ОСОБА_4 у визначені судом дату і час в судове засідання не зявився, про причини своєї не явки суду не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. 01.03.2018 року від відповідача ОСОБА_4 до суду надійшла заява, відповідно до якої останній просить суд розглядати справу за його відсутності у судовому засіданні, проти позову ОСОБА_1 заперечує, посилаючись на підстави, викладені ним у наданих суду письмових запереченнях проти позову.
Так, зі змісту вказаних заперечень ОСОБА_4 (а.с.23-27) вбачається, що останній вважає позов ОСОБА_1 безпідставним та недоведеним, оскільки на звернення позивача про виплату страхового відшкодування ПрАТ «СК «Перша» листом від 25.11.2016 року йому повідомлено про відсутність підстав для виплати страхового відшкодування з посиланням на підпункт 33.1.1. пункту 33.1 ст.33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким передбачено, що у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобовязаний дотримуватися передбачених ПДР обовязків водія, причетного до ДТП.
Разом з тим, у своїх письмових запереченнях проти позову відповідач ОСОБА_4 вказує на те, що на місці ДТП водіями транспортних засобів було складено повідомлення про ДТП (тобто «Європротокол»), відповідно до бланку якого - його зміст не є визнанням відповідальності, а є коротким звітом про особливості та обставини, які прискорять врегулювання претензій. Крім того, в подальшому ОСОБА_5 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, оскільки схеми із зазначенням обставин скоєння ДТП на місці пригоди складено не було, а тому ПрАТ «СК «Перша» відмовлено позивачу у виплаті страхового відшкодування, оскільки неможливо встановити факт ДТП, причини та обставини її настання. При цьому, відповідач також вказує на те, що працівниками поліції вини ОСОБА_5 у вчиненні ДТП, яке мало місце 26.03.2016 року, не було встановлено, оскільки протокол про адміністративне правопорушення відносно нього не складався.
На думку відповідача ОСОБА_4 складене учасниками ДТП повідомлення про ДТП (Європротокол) в повній мірі не підтверджує і не спростовує версію щодо механізму ДТП, описаного як ОСОБА_1 так і ОСОБА_5, і не дає можливості зробити висновок про винність того чи іншого учасника в настанні вказаної ДТП.
У додаткових заперечення проти позову (а.с.122-123) відповідач ОСОБА_4 вказує на те, що повідомлення про настання страхового випадку ОСОБА_3 заповнено та подано до ПрАТ «СК «Перша» 29.03.2016 року, повідомлення про настання страхового випадку ОСОБА_5 заповнено та подано до ПрАТ «СК «Перша» 29.03.2016 року, а отже повідомлення про настання страхового випадку, ДТП що мала місце 26.03.2016 року, на місці ДТП 26.03.2016 року водіями не складалося, а було складено лише 29.03.2016 року в приміщенні страхової компанії у м.Рівне, що на думку відповідача є порушенням ст.33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та вказує на фіктивність повідомлення про ДТП (тобто «Європоротоколу») та ставить під сумнів правдивість обставин, викладених у ньому.
Відповідач ОСОБА_7 у визначені судом дату і час в судове засідання не зявився, про причини своєї не явки суду не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. 12.03.2018 року від відповідача ОСОБА_5 до суду надійшла заява, відповідно до якої він просить суд розглядати справу за його відсутності, проти позову ОСОБА_1 заперечує, посилаючись при цьому на те, що повідомлення про ДТП, що мало місце 26.03.2016 року на дорозі «Старокостянтинів Рівне» при вїзді до м.Нетішин, 26.03.2016 року не складалося, було складене лише 29.03.2016 року в приміщенні страхової компанії в м.Рівне, що є порушенням ст.33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та вказує на фіктивність повідомлення про ДТП (тобто «Європоротоколу»).
Третьою особою ПрАТ «Страхова компанія «Перша» участі свого представника в судовому засіданні не забезпечено, не повідомлено суду про причини неявки представника третьої особи, хоча такий про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. 13.05.2017 року ПрАТ «Страхова компанія «Перша» подано до суду письмові пояснення на цивільний позов (а.с.45-48), зі змісту яких вбачається, що 29.03.2016 року водії ОСОБА_5 та ОСОБА_3 звернулися до ПрАТ «Страхова компанія «Перша» повідомивши, що 26.03.2016 року сталася вищевказана ДТП, але відповідним підрозділом поліції дана ДТП не зареєстрована, «Європротокол» (повідомлення про ДТП) з зазначенням схеми, обставин скоєння на місці пригоди ними складено не було, медичний огляд не проводився, а лише 29.03.2016 року вказаними водіями був заповнений та поданий до Рівненського відділення ПрАТ «Страхова компанія «Перша» складений з порушенням вимог Інструкції, суперечливий та не містить повної інформації щодо вказаної події. Оскільки «Європротокол» (повідомлення про ДТП) на місці події водіями складено не було, підрозділом поліції факт події не зафіксовано, в якому стані перебували водії не перевірено, схема ДТП суперечлива та не дає чіткого визначення внаслідок чиїх винних дій сталася ДТП, в «Європротоколі» не вказано при яких обставинах для водія автомобіля «Opel Vectra» сталася ДТП, страховий поліс не покриває шкоду заподіяну транспортному засобу, а тому виклик поліції в цьому випадку для оформлення ДТП є обовязковим. 28.08.2016 року ПрАТ «Страхова компанія «Перша» у звязку з неможливість встановити факт ДТП, причини та обставини її настання, прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, про що письмово повідомлено позивача ОСОБА_1
Третя особа ОСОБА_3 в ході судового розгляду справи позов ОСОБА_1 підтримав та надав суду усні пояснення, аналогічні до викладених позивачем у позовній заяві.
Заслухавши пояснення позивача, його представника ОСОБА_2, третьої особи ОСОБА_3, дослідивши письмові заперечення проти позову відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а також письмові пояснення третьої особи ПрАТ «Страхова компанія «Перша», матеріали справи та докази надані суду учасниками справи, здійснивши системний аналіз норм матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, судом встановлено наступні обставини справи та наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Ухвалою Нетішинського міського суду від 14.06.2017 року за клопотанням ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 витребувано від ПрАТ «Страхова компанія «Перша» матеріали дослідження, на підставі яких станом на 12.04.2016 року було встановлено розмір матеріальної шкоди, завданої пошкодженням транспортного засобу «Opel Vectra» д.н.з. НОМЕР_5, власником якого є ОСОБА_1
Зі змісту висновку №01С/16 авто-товарознавчої експертизи визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля НОМЕР_6, у результаті його ушкодження в ДТП, вбачається, що:
- вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля НОМЕР_6, 1997 року виготовлення, внаслідок виявлених при дослідженні пошкоджень, станом на момент проведення експертизи становить 313970,09 гривень;
Крім того, в ході судового розгляду справи ухвалою Нетішинського міського суду від 19.06.2017 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.
Судом встановлено, що 26.03.2016 року біля 20 год. 30 хв. на дорозі «Старокостянтинів Рівне» при виїзді з м.Нетішин сталася ДТП з участю водія ОСОБА_3, який керував автомобілем НОМЕР_3, що належить на праві власності позивачу ОСОБА_1, та водія ОСОБА_5, який керував пасажирським мікроавтобусом марки «Volksvagen» д.н.з. НОМЕР_4, що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_4, який є фізичною особою-підприємцем з надання послуг перевезення пасажирів наземним транспортом міського та приміського сполучення. В результаті зазначеної ДТП обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Зазначене в ході судового розгляду визнано усіма учасниками справи та ними не оспорювалось.
В результаті вказаної ДТП належний позивачу ОСОБА_1 автомобіль НОМЕР_3, яким у момент ДТП керував ОСОБА_3, зазнав механічних пошкоджень.
Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_4, як власника транспортного засобу «Volksvagen» д.н.з. НОМЕР_4, на момент виникнення ДТП 26.03.2016 року була застрахована у Приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія «Перша».
Про факт настання зазначеної ДТП від 26.03.2016 року водіями обох транспортних засобів складено Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, так званий «Європротокол» (а.с.4).
Водій транспортного засобу «Volksvagen» д.н.з. НОМЕР_4, ОСОБА_5 на місці пригоди повністю визнав свою вину у вчиненні ДТП, про що зазначив у Повідомленні про ДТП (Європротоколі). За таких обставин протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_5 працівниками поліції не складався.
29.03.2016 року водій транспортного засобу «Opel Vectra» д.н.з. НОМЕР_5, з участю якого сталася ДТП 26.03.2016 року, ОСОБА_3 звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «Перша» із відповідними повідомленням (потерпілого) про настання страхового випадку (а.с.115-116) та 14.07.2016 року надав на імя Генерального директора ПрАТ «Страхова компанія «Перша» свої пояснення щодо обставин ДТП 26.03.2016 року. Крім того, 29.03.2016 року ОСОБА_5 також звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «Перша» із відповідними повідомленням (страхувальника) про настання страхового випадку (а.с.117-118) у відповідному розділі «Опис ДТП» якого ним зазначено, що він рухаючись по дорозі Р05 «Городище Рівне Старокостянтинів» не надав перевагу в русі транспортному засобу, що рухався йому на зустріч, коли ОСОБА_5 робив поворот ліворуч.
21.11.2016 року ПрАТ «Страхова компанія «Перша» відмовила позивачу ОСОБА_1 у виплаті страхового відшкодування матеріального збитку, завданого йому як власнику автомобіля НОМЕР_6, внаслідок виявлених при дослідженні пошкоджень вказаного транспортного засобу в результаті ДТП 26.03.2016 року.
Статтею 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Відповідно до ст.ст.1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (ч.2 ст.1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч.5 ст.1187 ЦК, п.1 ч.2 ст.1167 ЦК).
Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.
Разом з тим, суд вважає, що та обставина, що на момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_4 була застрахована, не означає, що саме страховик повинен відшкодувати завдану шкоду, і це не звільняє відповідача від відшкодування завданої в результаті ДТП шкоди, оскільки особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (ч.1 ст.12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (ч.2 ст.14 цього Кодексу).
Відповідно до ст.511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.
Згідно із ч.ч.1, 4 ст.636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, у якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов'язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов'язку згідно зі ст.1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.
Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно вирішує про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (ст.ст.36, 37 Закону №1961-IV). При цьому розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобов'язаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за ст.1194 ЦК України.
Таким чином, розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов'язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно ст.1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності.
Отже, право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не має права відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Суд вважає, що в ході судового розгляду справи вина водія транспортного засобу «Volksvagen» д.н.з. НОМЕР_4, ОСОБА_5 у спричиненні ДТП 26.03.2016 року підтверджена дослідженими судом належними та допустими доказами, якими є зокрема: повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.4), повідомленням (потерпілого) про настання страхового випадку (а.с.115-116), повідомленням (страхувальника) про настання страхового випадку (а.с.117-118), а також поясненнями ОСОБА_3 від 14.07.2016 року на імя Генерального директора ПрАТ «Страхова компанія «Перша» (а.с. 119).
Відповідно до ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання про те, як розподілити між сторонами судові витрати.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем ОСОБА_1 у звязку з судовим розглядом справи сплачено судовий збір в розмірі 551,20 грн. при подачі позову, 181,02 грн. при подачі заяви про збільшення позовних вимог (а.с.135), а всього 732,22 грн., які відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК у звязку із задоволенням позовних вимог підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача.
Разом з тим, зі змісту наданих позивачем суду договору про надання правової допомоги від 06.01.2017 року, акту прийомки виконаних робіт (надання правової допомоги) від 11.05.2018 року та приходного касового ордера №11/18 вбачається, що позивачем сплачено його представнику по справі ОСОБА_2 - 2500 гривень за надання правової допомоги у цій справі.
З урахуванням наведеного та положень ст.ст.133, 137 ЦПК України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача 2500 гривень в якості компенсації витрат на професійну правничу допомогу, що узгоджується з визначеними граничними розмірами компенсації витрат сторін, які встановлені Постановою Кабінету Міністрів України №590 від 27 квітня 2006 року «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави».
Всього з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 3232,22 грн. (732,22 грн.+ 2500 грн.), що становить 1616,11 грн. з кожного (3232,22 грн./2).
Керуючись ст.ст.9-13, 76-83, 95, 133, 141, 209-250, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд,-
В И Р І Ш И В:
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1616,11 гривень (одна тисяча шістсот шістнадцять гривень одинадцять копійок).
Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1616,11 гривень (одна тисяча шістсот шістнадцять гривень одинадцять копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Хмельницької області через Нетішинський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 16.05.2018 року.

Суддя Б.І. Базарник