Справа № 128/83/16-ц Головуючий у І інстанції Кравченко Л. М.
Провадження № 22-ц/780/1639/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 12.06.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 червня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області

у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Сушко Л.П., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря Богдан І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області у складі судді Кравченко Л.М., ухвалене в м. Васильків 25 серпня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, -

в с т а н о в и в :

В січні 2016 року позивач ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, просив стягнути із ОСОБА_2 на користь банку заборгованість в розмірі 3547471,50 грн.

Заявлені вимоги мотивував тим, що 10 вересня 2007 року між ним та відповідачем укладено кредитний договір № 380/1280/07-Ж, за яким кредитор надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 79593 доларів США зі сплатою 12,45 % річних та кінцевим терміном погашення заборгованості до 09 вересня 2032 року. Банком свої зобовязання виконано в повному обсязі, доказом чого є первинний касовий документ заява на видачу готівки № 23 від 10 вересня 2007 року. Однак відповідач порушила графік погашення заборгованості за кредитом, визначений п. 1.1 кредитного договору, не здійснила погашення чергової частини кредиту із нарахованими відсотками за фактичний час його використання, а тому зобовязана погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та штрафні санкції. Станом на 09 грудня 2015 року заборгованість за договором кредиту складає 3547471,50 грн., що складається із 76645 доларів США заборгованості за кредитом та 78177,26 доларів США заборгованості за відсотками, разом 154822,26 доларів США.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 серпня 2016 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено, стягнуто із ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 3547471,50 та 53212,07 грн. судових витрат.

Відповідач ОСОБА_2, не погоджуючись із рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 серпня 2016 року, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк».

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилалася на те, що її право на захист було порушено, оскільки суд не повідомив її про розгляд справи; маючи інформацію, що відповідач проживає у Васильківському районі, формально прийняв оголошення в газеті лише за останнім відомим місцем проживання відповідача.

Судом не перевірялося, чи відповідають розрахунки заборгованості позивача умовам кредитного договору і чи підтверджуються вони первинними документами за кредитним договором та додатками до кредитного договору; чи наявна заборгованість і в якому розмірі, чи відповідає умовам кредитного договору з урахуванням сплачених нею коштів; чому, при отриманні кредитних коштів та в подальшому частково погашених процентів та основного боргу кредиту, сума тіла виросла вдвічі, а вся заборгованість в десятки разів; відповідач позбавлена можливості надати докази сплати вищевказаної суми, яку вона сплатила за спірним договором, і як наслідок, була позбавлена можливості уточнення суми заборгованості. Таким чином, в суді не було досліджено суттєві факти, які прямо впливають на обсяг позовних вимог.

Крім того, строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій (штрафу, пені) є пропущеним, однак у відповідача була відсутня можливість подати заяву до суду на застосування строку позовної давності щодо штрафник санкцій.

Вказує, що суд також позбавив відповідача можливості подати клопотання щодо проведення експертизи наданих банком розрахунків.

Відзивів на апеляційну скаргу не надійшло.

В судові засідання відповідач не зявилася, направила до апеляційного суду клопотання з проханням відкласти розгляд справи, оскільки вона потребує правової допомоги, а представник відповідача зайнята в іншому судовому засіданні, жодних доказів на підтвердження цих обставин до клопотання надано не було.

Вирішуючи дане клопотання, апеляційним судом було враховано, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 відкрито 02 квітня 2018 року, розгляд апеляційної скарги призначено на 15 травня 2018 року. В дане судове засідання відповідач не зявилась, повідомлення про розгляд справи на зазначену дату відповідач не отримала, поштове повідомлення повернуто за закінченням терміну зберігання (а. с. 157, 158).

Відповідно до вимог ст. 372 ЦПК України судом апеляційної інстанції розгляд справи було відкладено на 29 травня 2018 року, про дане судове засідання відповідач була повідомлена 22 травня 2018 року (а. с. 162), в дане судове засідання відповідач не зявилася, будь-яких клопотань не направила, розгляд справи біло відкладено в звязку із відсутністю доказів повідомлення позивача про час та місце розгляду справи 12 червня 2018 року.

Відтак, оскільки відповідачем не було надано доказів поважності неявки її та її представника в судове засідання, апеляційний суд визнав причини такої неявки неповажними та відповідно до вимог ст. ст. 371, 372 ЦПК України розглянув справу у відсутності учасників справи, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Разом із тим рішення суду першої інстанції даним вимогам закону в повній мірі не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив із того, що між позивачем та ОСОБА_2 укладено договір кредиту, зобовязань за яким останньою виконано не було, заборгованість не погашено, а тому із відповідача необхідно стягнути на користь позивача заборгованість в повному обсязі.

Із матеріалів справи вбачається, що 10 вересня 2007 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_2 уклали договір кредиту № 380/1280/07-Ж, за умовами якого кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 79593 долари США зі сплатою 12,45 % річних за користування кредитом щомісячно та порядком повернення суми кредиту до 10 числа кожного місяця згідно з наведеним графіком. Кредит надається позичальнику на здійснення розрахунків за договором про участь у фонді фінансування будівництва будинку за адресою Житомирська область, с. Оліївка, район Крошня, біля вул. Ватутіна, укладеним між позичальником та фінансовою компанією 27 липня 2007 року.

Згідно п. 2.4, 2.5 кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на фактичну суму заборгованості за кредитом за фактичну кількість днів користування кредитом у періоді, щомісячно в передостанній робочий день поточного місяця, а також в день повернення заборгованості за кредитом в повному обсязі в день такого повернення. Сплата процентів за користування кредитом здійснюється до 10 числа місяця, наступного за тим, в якому нараховані такі проценти.

Згідно п. 2.7.3 кредитного договору у разі, якщо позичальник не погодиться з запропонованими кредитором розмірами процентів за користування кредитом, він зобовязаний протягом строку, зазначеного в п. 2.7.1 цього договору, повернути кредитору існуючу заборгованість за кредитом, сплатити нараховані проценти за користування кредитом, комісії, можливі штрафи та пеню в повному обсязі. Після сплати позичальником зазначених сум дія цього договору вважається припиненою.

Згідно п. 4.5 кредитного договору у разі невиконання/неналежного виконання позичальником обовязків, визначених п. 3.3.7, 3.3.8 цього договору, протягом більш як 60 календарних днів, та/або перевищення сумою простроченої заборгованості позичальника за цим договором суми кредиту за п. 1.1 цього договору більш як на 10 %, та/або несплати позичальником більше ніж однієї виплати за цим договором, яка перевищує 5 % суми кредиту за п. 1.1 цього договору, позичальник зобовязаний протягом 30 календарних днів з дати отримання повідомлення з вимогою кредитора про повернення заборгованості за цим договором, повернути кредитору в повному обсязі свою заборгованість за цим договором (строкову та прострочену), а також погасити вимоги кредитора, що випливають з цього договору, в тому числі: кредит, проценти за користування кредитом, комісії, неустойку (пеню, штраф), передбачені цим договором, а також інші витрати кредитора, що повязані з захистом свого порушеного права у разі невиконання/неналежного виконання позичальником обовязків за цим договором. Після сплати позичальником зазначених сум дія цього договору вважається припиненою.

Згідно заяви на видачу готівки № 23 від 10 вересня 2007 року ОСОБА_2 на підставі договору кредиту № 380/1280/07-Ж одержала 79593 долари США, що еквівалентно 401944,65 грн. (а. с. 17).

Наведені обставини підтверджуються доказами, наявними в матеріалах справи.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

ПАТ «Укрсоцбанк» надано розрахунок заборгованості за кредитним договором, згідно якого станом на 09 грудня 2015 року заборгованість за кредитним договором № 380/1280/07-Ж від 10 вересня 2007 року становить 154822,26 доларів США, що складається із 76645 доларів США заборгованості за кредитом, еквівалентно 1756181,22 грн., та 78177,26 доларів США, еквівалентно 1791290,28 грн., всього 3547471,50 грн.

Отже, оскільки в звязку із невиконанням умов кредитного договору у позичальника утворилася заборгованість, чого не заперечувалося відповідачем під час розгляду справи та в апеляційній скарзі, за умовами кредитного договору та відповідно до вимог ЦК України банк набув право стягнення заборгованості за кредитним договором.

Суд першої інстанції перевірив заяву на видачу готівки, розрахунок заборгованості, наданий позивачем, в якому враховано часткове погашення заборгованості відповідачем, та дійшов висновку про стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором в розмірі 3547471,50 грн.

Апеляційний суд приймає до уваги, що клопотань про призначення судової економічної експертизи для перевірки правильності розрахунку умовам кредитного договору відповідачем в апеляційній скарзі не заявлялось, встановлений судом розмір заборгованості доводами апеляційної скарги не спростований.

Апеляційний суд враховує, що ОСОБА_2 посилалася на позбавлення її можливості надати докази сплати заборгованості за кредитним договором, однак таких доказів до заяви про перегляд заочного рішення та до апеляційної скарги нею також надано не було, а отже її заперечення в цій частині не підтверджуються жодними доказами та відхиляються судом.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про збільшення тіла кредиту вдвічі, а всієї заборгованості в десятки разів, апеляційний суд приймає до уваги, що за кредитним договором від 10 вересня 2007 року ОСОБА_2 отримала 79593 доларів США, останнє погашення за яким згідно розрахунку заборгованості здійснене нею в грудні 2008 року. Отже, враховуючи розмір відсоткової ставки та тривалість часу користування кредитом без виконання зобовязань щодо його погашення, розмір заборгованості за кредитом 76645 доларів США та за процентами 78177,26 доларів США відповідає умовам кредитного договору та узгоджується із частковим погашенням відповідачем процентів та основного боргу кредиту.

Разом із тим, судом першої інстанції ухвалене заочне рішення, що позбавило відповідача можливості подати заяву про застосування наслідків спливу позовної давності.

На дані обставини ОСОБА_2 звертала увагу суду першої інстанції в заяві про перегляд заочного рішення, однак суд ухвалою від 09 січня 2018 року залишив її без задоволення, залишивши дані обставини поза увагою.

Встановлюючи обґрунтованість доводів відповідача про сплив позовної давності щодо окремих позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк», апеляційний суд виходить із наступного.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Аналіз частини третьої статті 267 ЦК України свідчить, що застосування позовної давності не розглядається як вимога сторони у спорі. Це повязано з тим, що її застосування відбувається за заявою сторони, а не за її вимогою. Це має важливе значення, оскільки в інших нормах глави 19 ЦК вказується саме про заяву, а не про вимогу. Тому розглядати заяву про застосування позовної давності як вимогу, яка є межею розгляду справи в апеляційному порядку, у контексті частини першої статті 367 ЦПК України немає достатніх підстав.

В ЦК України не встановлено імперативних вимог до заяви сторони про застосування позовної давності щодо її форми чи порядку викладення. Тому допускається викладення такої заяви і в усній формі, і в окремому документі, і в запереченнях на позов. У звязку із цим навряд чи письмові заперечення, у яких міститься заява про застосування позовної давності, можуть розцінюватись як матеріально-правова вимога.

Така заява може бути подана до винесення судом рішення. При цьому потрібно враховувати, що рішення по суті позовних вимог може бути ухвалене й апеляційним судом. Тому положення частини 3 статті 267 ЦК стосуються також і рішень апеляційного суду. У тих ситуаціях, коли відповідна сторона була позбавлена можливості заявити про застосування позовної давності у суді першої інстанції (внаслідок ухвалення заочного рішення), її не можна позбавляти цього права у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частини першої, пятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

За змістом цих норм початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в заінтересованої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право у примусовому порядку через суд.

При припиненні погашення позичальником чергових щомісячних платежів перебіг загальної позовної давності починається лише для вимог про стягнення цих несплачених щомісячних платежів, чинність кредитного договору визначена до 09 вересня 2032 року, тому позовну давність належить рахувати з 05 січня 2013 року, тобто за три роки до звернення банку в суд з цим позовом.

Таким чином, згідно наданого позивачем розрахунку (а. с. 6 12), заборгованість за кредитом підлягає стягненню в розмірі 24506,84 долари США та за відсотками в розмірі 6809,37 долари США з урахуванням позовної давності, що разом складає 31316,21 долар США та еквівалентно 717454,37 грн. за курсом НБУ 22,91 грн. за 1 долар США, як просив позивач у заявлених вимогах.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене за неповного зясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, що відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України є підставами для його скасування із прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову в межах позовної давності, стягнувши із відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом в розмірі 24506,84 долари США та заборгованість за відсотками в розмірі 6809,37 доларів США, всього 31316,21 доларів США, що еквівалентно 717454,37 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України апеляційний суд здійснює перерозподіл судових витрат та стягує із позивача на користь відповідача судові витрати за подання позову в розмірі 10759,48 грн. пропорційно до їх задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382, 389 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 серпня 2016 року скасувати та прийняти нову постанову, якою позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, АДРЕСА_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 00039019, м. Київ вул. Ковпака 29, заборгованість за договором кредиту в розмірі 717454,37 грн. та судові витрати в розмірі 10759,48 грн.

В іншій частині позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий : Кашперська Т.Ц.

Судді : Сушко Л.П.

ОСОБА_3