Справа № 752/964/17
Провадження № 2/369/378/18
РІШЕННЯ

Іменем України

08.05.2018 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

Головуючої судді: Дубас Т.В.,

при секретарі Ковриженко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню ,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги мотивував тим, що 27 червня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 13016, на підставі договору про іпотечний кредит №КС-134/05 від 20 вересня 2005 року, право вимоги за яким було відступлено Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» на підставі договору про відступлення прав вимоги від 17 грудня 2012 року. Виконавчий напис вчинено на стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 2387056,03 грн, яка складається з заборгованості за кредитом 47 429,20 дол. США, що по курсу НБУ станом на 30 квітня 2016 року становить 1 194 576,87 грн, заборгованості по відсоткам 47 345,91 дол. США, що по курсу НБУ станом на 30 квітня 2016 року становить 1 192 479,16 грн. 27 вересня 2016 року головним державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу ДВС м.Києва ОСОБА_4 видано постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №52384100 про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи».

Вважає, що здійснений виконавчий напис від 27 червня 2016 року № 13016, є незаконним та таким, що не підлягає виконанню. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 вчиняючи спірний виконавчий напис за наявності у боржника спору з кредитором стосовно суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитними коштами та пені, які виникли на підставі кредитного договору укладеного між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банк, допустив порушення вимог закону. Наявна заборгованість не є безспірною і не може вважатись обгрунтованою Позивач не погоджується з сумою заборгованості, щодо якої виданий виконавчий напис нотаріуса, і тому така сума не має ознак безспірності.. Окрім того, жодних письмових вимог про усунення порушень від банку не отримував.

Тому змушений був звернутись до суду за захистом свого порушеного права. Просив суд визнати виконавчий напис №13016 від 27 червня 2016 виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 таким, що не підлягає виконанню; судові витрати покласти на відповідачів.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03.10.2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Згідно з п.п. 9 п. 1Розділу ХІІ «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

31 січня 2018 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області, в зв'язку із набранням законної сили змін до Цивільного процесуального Кодексу України призначено справу до підготовчого засідання за правилами загального позовного провадження.

Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

У судове засідання представник позивача не з`явився. Про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Направив до суду клопотання про розгляд справи у його та позивача відсутності. Просив суд задовольнити позов.

У судове засідання представник відповідача не зявився. Про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Направив до суду письмові заперечення по суті спору, в яких зазначив, що 20 вересня 2005 року між ПАТ» Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», правонаступником якого стали ТОВ «Кредитні ініціативи» та ОСОБА_1 було укладено Договір про іпотечний кредит №КС-134/05, відповідно до якого банк надав у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 69 500,00 дол. США зі сплатою 13,0% річних на умовах, визначених кредитним договором. Банк зі своєї сторони умови договору виконав, надавши позивачу зазначену суму. Однак позивач не виконує взяті на себе зобовязання щодо сплати щомісячних платежів. У випадку прострочення погашення кредиту або іншого порушення графіку повернення кредиту та сплати відсотків боржником щонайменше на один календарний місяць, банк згідно кредитного договору вправі вимагати дострокового погашення кредиту. Відповідно до положень ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_3 вчинено виконавчий напис на стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 2 387 056,03 грн. В обґрунтування законності та безспірності вимог банку було надано перелік документів, що передбачено чинним законодавством України та підтверджують безспірність заборгованості за договором. Зазначив, що нотаріусу банком надані були виписки з особового рахунку клієнта банку, які слугують документом, що підтверджує суму витрат на оплату банківських послуг з розрахунково-касового обслуговування за умови зазначення в ній інформації про надання банком таких послуг, сум операцій та заповнення обовязкових реквізитів. Тому при вчиненні виконавчого напису нотаріуса було виконано вимоги ЗУ «Про нотаріат» та надано перелік документів, які підтверджують безспірність заборгованості за договором.

У судове засідання приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 не з`явився. Про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Оцінюючи кожен аргумент, наведений учасниками справи, ґрунтуючись на засадах верховенства права, на повно і всебічно з'ясованих обставин, об'єктивно та безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд дійшов до наступного висновку.

За загальним правилом ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов договору застави здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Із витребуваних судом матеріалів щодо вчинення виконавчого напису вбачається, що заявником ТОВ «Кредитні ініціативи» нотаріусу подані наступні документи: заява про вчинення виконавчого напису від 27 червня 2016 року, розрахунок заборгованості, виписки по рахункам, письмова вимога про усунення порушень від 03 червня 2016 року, фіскальний чек Укрпошти на підтвердження відправлення цінного листа 04 червня 2016 року, договір про іпотечний кредит, графік погашення кредиту, договори про внесення змін до кредитного договору, витяг з реєстру позичальників до Договору про відступлення прав вимоги.

З досліджених судом матеріалів нотаріальної справи вбачається, що нотаріусом не направлялись боржнику повідомлення про вчинення виконавчого напису, що забезпечило б боржнику можливість надати свої письмові заперечення чи докази на спростування правомірності застосування примусових заходів стягнення боргу.

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 ЗУ «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліку документів за якими стягнення проводиться у безспірному порядку.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, ст. 50, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі необхідно перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Виконавчий напис було вчинено 27.06.2016 року, тобто в день отримання ним заяви від кредитора.

Як вбачається з нотаріальної справи, письмова вимога банком ОСОБА_1 направлена 04 червня 2016 року, а заява до нотаріуса подана 27.06.2016 року, тобто після спливу 23 днів. Таким чином, боржник не був повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису, про порушення кредитних зобов'язань, відтак, заборгованість, на яку вчинено виконавчий напис, не є безспірною.

На думку суду, у даному випадку, приватний нотаріус не перевірив наявність доказів належного направлення та отримання позивачем (боржником) письмової вимоги про усунення порушень, що призвело до порушення процедури вчинення напису, передбаченої пунктом 2.3. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Судом встановлено, що виконавчий напис був вчинений нотаріусом з порушенням процедури, а саме: кредитор не направляв боржнику письмову вимогу про повернення заборгованості у визначений строк та попередження про початок примусових заходів стягнення заборгованості у випадку не задоволення боржником вимоги кредитора в добровільному порядку, хоча таке попередження повинно бути направлено боржникові не менш, ніж за 30 днів до звернення кредитора до нотаріуса за виконавчим написом (п. 2.3. Глави 16 Наказу "Про затвердження Порядку нотаріальних написів нотаріусами України" від 22.02.2002 року N 296/5.

Беручи до уваги зазначене, суд приходить до висновку, що приватний нотаріус не мав жодних підстав для вчинення виконавчого напису про стягнення боргу за кредитним договором, попередньо не переконавшись та не отримавши від кредитора документів, які б підтвердили отримання позивачем вимоги про усунення порушень та доводів, що вказана заборгованість є безспірною зі спливом тридцятиденного строку з моменту отримання позивачем такої вимоги.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності до вимог ст. ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Стаття 81 ЦП України визначає що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобовязати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Враховуючи викладене, оскільки оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням діючого законодавства, суд вважає за необхідне, задовольняючи позов, визнати даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Керуючись ст. ст. 87-88 Закону України «Про нотаріат», ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, та керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 від 27 червня 2016 року, зареєстрований в реєстрі за №13016, таким, що не підлягає виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Дубас Т.В.