АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/718/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

ОСОБА_1 (суддя-доповідач),

ОСОБА_2, ОСОБА_3,

секретар судового засідання Кошельник В.М.

за участю учасників справи: апелянта ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 лютого 2018 року (суддя Мороз В.О.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВЕКТОР БАНК» ОСОБА_6 про стягнення збитків та моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2017 року ОСОБА_4, звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначав, що 17 жовтня 2016 року між ним та ПАТ «ВЕКТОР БАНК» було укладено Договір №ДФ-1773/2195 банківського строкового вкладу «ЕКСКЛЮЗИВ» на суму вкладу 75000 грн., який він поповнив в грудні 2016 року - лютому 2017 року. На 8 лютого 2017 року сума вкладу складає 197000 грн.

На підставі рішення Правління Національного банку України від 21 березня 2017 року №163-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ВЕКТОР БАНК» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 22 березня 2017 року №1104 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВЕКТОР БАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку». Цим рішенням Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВЕКТОР БАНК» призначено ОСОБА_6 Згідно Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ліквідатор на сайті Фонду 31 березня 2017 року оголосила про відшкодування коштів вкладникам, але позивача в реєстр на виплати не включили.

Позивач вважає такі дії неправомірними, оскільки він, починаючи з 31 березня 2017 року (з дня початку виплат), з вини відповідача - тимчасового керівника Банку, не зміг нормально і законно отримати кошти.

Також позивач зазначав, що 6 липня 2017 року суму його вкладу за договором, не виплачені відсотки за період 1 лютого по 2 березня 2017 року в сумі 199653,97 грн. йому виплатили. Однак, невчасна виплата суми заборгованості сталася внаслідок неправомірних дій відповідача, внаслідок чого він зазнав збитків, а саме упущеної вигоди, тобто він втратив такі через невиплату коштів (з розрахунку 19% річних) за період з 31 березня 2017 року по 6 липня 2017 року 8 115,33 грн. та з 6 липня по 7 листопада 2017 року 421,68 грн. (загальна сума 8537,01 грн.).

Також позивач зазначив, що йому вказаними неправомірними діями відповідача завдано моральної шкоди.

У звязку з цим позивач просив суд визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВЕКТОР БАНК» ОСОБА_6 щодо не включення його до реєстру осіб, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, стягнути на його користь з відповідача втрачену вигоду в сумі 8537,01 грн. та 3000 грн. моральної шкоди.

Ухвалою місцевого суду від 6 листопада 2017 року відмовлено у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_4 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВЕКТОР БАНК» ОСОБА_6 в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВЕКТОР БАНК» ОСОБА_6 щодо не включення позивача до реєстру осіб, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, оскільки цей спір є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 лютого 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_4 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВЕКТОР БАНК» ОСОБА_6 про стягнення збитків та моральної шкоди відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Вважає це рішення незаконним та необґрунтованим.

Посилається на неправильне встановлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження та оцінки наданих доказів, невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи, порушення норм процесуального права.

Апелянт вважає, що у задоволенні позову відмовлено неправомірно. Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВЕКТОР БАНК» ОСОБА_6, незважаючи на неодноразові письмові та усні звернення позивача з вимогою включити його у Списки на виплату відшкодувань з Фонду, безпідставно цього не здійснювала.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Суд, в силу положень ст. 89 ЦПК України, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відносини, які виникають у звязку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються положенням ч. 3 ст. 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Тимчасова адміністрація це, згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, в якому введено тимчасову адміністрацію та/або запроваджено процедуру ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Під час тимчасової адміністрації, згідно з підпунктами 1, 2 частини п'ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку. Відповідно до частини другої статті 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року у справі № 6-350цс17.

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має, відповідно до ст. 22 ЦК України право на їх відшкодування. Збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Отже, поняття «збитки» передбачає й упущену вигоду, під якою розуміються доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено.

Згідно до ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові задані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Відповідно до частини четвертої статті 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов'язань у договірних правовідносинах у випадку встановлення такої відповідальності законом або договором.

Поняття моральної (немайнової) шкоди і порядок її відшкодування визначається статтею 23 ЦК України. Зокрема, підставами для відшкодування моральної шкоди можуть бути порушення майнових, особистих немайнових прав особи, а також зобов'язань у випадках, передбачених договором або законом.

Спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених Цивільним кодексом та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що 17 жовтня 2016 року між позивачем ОСОБА_4 та ПАТ «ВЕКТОР БАНК» було укладено Договір №ДФ-1773/2195 банківського строкового вкладу «ЕКСКЛЮЗИВ» на суму вкладу 75000 грн., який позивач поповнив в грудні 2016 року - лютому 2017 року. На 8 лютого 2017 року сума вкладу складає 197000 грн. (а. с. 5-6).

2 березня 2017 року на підставі рішення Правління Національного банку України №112-рш/БТ «Про віднесення ПАТ «ВЕКТОР БАНК» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 2 березня 2017 року №853 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВЕКТОР БАНК» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру виведення ПАТ «ВЕКТОР БАНК» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 3 березня 2017 року до 2 квітня 2017 року включно (а. с. 37-39).

21 березня 2017 року відповідно до рішення Правління Національного банку України №163-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ВЕКТОР БАНК», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 22 березня 2017 року №1104, згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ВЕКТОР БАНК» з 22 березня 2017 року до 21 березня 2019 року включно (а. с. 40).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що станом на 3 березня 2017 року у Банку вже було введено тимчасову адміністрацію та запроваджено процедуру ліквідації, що унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки він є спеціальним законом та має бути застосований до спірних правовідносин. Аналогічну правову позицію було викладено Верховним Судом України у постанові від 20 січня 2016 року у справі №6-2001цс15.

Вимоги позивача про стягнення упущеної вигоди базуються на розрахунку можливого прибутку у разі розміщення спірних коштів на депозитному рахунку в іншому банку. Такі розрахунки є теоретичними, побудовані на припущеннях та можливих очікуваннях отримання певного доходу та не підтверджені відповідними документами, що свідчили б про конкретний розмір прибутку, який міг би і повинен був отримати позивач, якщо б відповідач не здійснював протиправні дії.

Крім того, за висновками суду, за спірними правовідносинами у позивача права на відшкодування моральної шкоди не виникає.

З таким висновком погоджується Апеляційний суд Хмельницької області.

Посилання апелянта на те, що судом неправильно встановлені обставини, які мають значення для справи, неправильно досліджено та оцінено докази, порушено норми процесуального права, є безпідставними та свідчать лише про незгоду апелянта з висновками суду.

Виходячи з наявних в матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду відповідають обставинам справи та нормам матеріального права.

У спорах, пов'язаних з виконанням банком, в якому введено тимчасову адміністрацію та/або запроваджено процедуру ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Судом встановлено, що позивачем здійснювалось поповнення вкладу в період дії обмежень в діяльності ПАТ «ВЕКТОРБАНК», встановлених Правлінням НБУ від 26 січня 2017 року №51-рш/БТ із змінами. Ці правочини підлягали обовязковій перевірці на предмет нікчемності, тому дані щодо ОСОБА_4 не були включені в перелік рахунків за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВЕКТОР БАНК» було прийнято рішення щодо тимчасового обмеження операцій за рахунком позивача, з метою ґрунтовного аналізу здійснюваних ним операцій. Після проведення перевірки було прийнято рішення про зняття тимчасового обмеження щодо виплати коштів позивачу.

Доводи апеляційної скарги про можливе отримання певного доходу від використання коштів, які мав би повернути Фонд, ґрунтуються лише на припущеннях апелянта, не підтверджені відповідними документами, що свідчили б про конкретний розмір прибутку, який він міг би і повинен був отримати, якщо б відповідач не здійснював протиправні дії.

Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

У судовому засіданні доказів наявності вини відповідача не надано, а тому відсутні підстави для відшкодування збитків.

Порушень норм процесуального права судом першої інстанції при вирішенні даного спору апеляційним судом не виявлено.

Доводи апеляційної скарги, ретельно досліджені судом, висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Чинним законодавством не передбачено право на відшкодування моральної шкоди із правовідносин, що виникають із договірних зобов'язань, а саме спірних правовідносин.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі №6-1790цс15.

Оскільки рішення суду правильне, обґрунтоване, відповідає обставинам справи, постановлене з дотриманням вимог процесуального права, апеляційний суд не вбачає підстав для його скасування.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, Апеляційний суд Хмельницької області

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне судове рішення складено 15 червня 2018 року.

Судді: /підписи/ ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3

Згідно з оригіналом:

суддя Апеляційного суду

Хмельницької області ОСОБА_1