Справа №766/7866/17
Пров. №2/766/1825/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2018

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючий суддя Гаврилов Д.В.,

секретар Репа А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом Вищого навчального закладу України "Українська медична стоматологічна академія" до ОСОБА_1 про стягнення коштів за навчання,

в с т а н о в и в:

Представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування коштів на навчання в сумі 43333,76 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тими обставинами, що наказом №338-у від 01.08.2004 року ОСОБА_1 був зарахований з 01.09.2005 року студентом стоматологічного факультету вищого державного навчального закладу України "Українська медична стоматологічна академія". 01.09.2005 року між сторонами укладено угоду №040 про підготовку фахівця з вищою освітою. За умовами угоди Академія зобов'язувалась здійснити якісну теоретичну і практичну підготовку фахівця з вищою освітою згідно з навчальними планами та програмами і вимогами кваліфікаційних характеристик, а студент ОСОБА_1 зобов'язувався оволодіти всіма видами професійної діяльності, передбаченими відповідною кваліфікаційною характеристикою за напрямом підготовки "Стоматологія" і прибути після закінчення академії за місцем направлення та відпрацювати не менше трьох років. Відповідно до витягу з наказу №186-у 16.06.2010 року, рішенням екзаменаційної комісії ОСОБА_1 присвоєно кваліфікацію лікаря-стоматолога і видано диплом спеціаліста. Згідно з витягу з протоколу державного розподілу та із журналу обліку направлень на роботу випускників академії за 2010 рік ОСОБА_1 отримав направлення за №39 до місця призначення УО3 Херсонської ОДА Воскресенівська ЛА Нововоронцовського району на посаду лікар-стоматолог, про що свідчить його підпис. За інформацією Департаменту охорони здоров'я Херсонської ОДА від 21.08.2014 року ОСОБА_1 наказом комунального закладу Херсонської міської клінічної лікарні №191-к звільнений за власним бажанням з 01.09.2014 року. Таким чином, ОСОБА_1 не виконав свої зобов'язання щодо відпрацювання не менше трьох років, відповідно до умов угоди, що передбачає правові наслідки, встановлені законом та угодою, у зв'язку з чим зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку витрати за навчання до державного бюджету.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову з підстав викладених у наданих суду письмових запереченнях та просив застосувати строк позовної давності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.09.2005 року між Українською медичною стоматологічною академією та ОСОБА_1 укладено типову угоду про підготовку фахівця з вищою освітою, за умовами якої позивач зобов'язався забезпечити якісну теоретичну і практичну підготовку фахівця з вищою освітою згідно з навчальними планами та програмами і вимогами кваліфікаційних характеристик фахівця, після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації місцем працевлаштування в державному секторі народного господарства, де він зобов'язаний відпрацювати не менше трьох років, а відповідач в свою чергу зобов'язався, зокрема прибути після закінчення вищого навчального закладу за місцем направлення і відпрацювати не менше трьох років, у разі відмови їхати за призначенням відшкодувати до державного бюджету вартість навчання у встановленому порядку.

Згідно витягу з наказу №186-у від 16.06.2010 року ОСОБА_1 присвоєно кваліфікацію лікаря-стоматолога та видано диплом установленої форми.

Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії по розподілу молодих спеціалістів, які закінчують вищий державний навчальний заклад України "Українська медична стоматологічна академія" у 2010 році від 16.02.2010 року ОСОБА_1 розподілено до Воскресенівської ЛА Нововоронцовського району Херсонської обласної державної адміністрації.

Відповідно до листа Департаменту охорони здоров'я Херсонської обласної державної адміністрації від 08.10.2015 року встановлено, що ОСОБА_1 звільнений з посади згідно ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням).

Відповідачем заявлено про застосування строків позовної давності.

Частиною 1 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Суд погоджується з твердженням позивача, що в даному випадку перебіг строку позовної давності починається з дня звільнення відповідача за власним бажанням, тобто з 01.09.2014 року.

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом 11.05.2017 року, тобто реалізував своє право на судовий захист в межах строку позовної давності.

Згідно ч.3 ст.65 ЗУ "Про вищу освіту" вищий навчальний заклад не може надавати платні послуги у галузі вищої освіти та пов'язаних з нею інших галузях діяльності на заміну або в рамках освітньої діяльності, що фінансується за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів.

Обов'язок випускника відшкодувати до державного бюджету повну вартість навчання за умов, що склалися між сторонами, встановлений п. 2 Указу Президента України від 23.01.1996 року №77/96 "Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів" та постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.1996 року за №992 "Про Порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням".

Згідно з п.п. 6, 8, 14 зазначеного Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, випускник вищого навчального закладу зобов'язаний відпрацювати за місцем призначення не менш трьох років, а в разі неприбуття за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням випускник зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання. У зазначеному вище Порядку і угоді йдеться про відшкодування вартості навчання до державного бюджету, а не на користь відповідного учбового закладу.

Позивачем не надано доказів, що саме ним на навчання відповідача витрачені кошти, зазначені у позові.

У статті 53 Конституції України зазначено, що держава забезпечує доступність та безоплатність вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах. Випускники вищих навчальних закладів, відповідно до частини 1, 2 статті ЗУ "Про вищу освіту", вільні у виборі місця роботи. Випускник в навчального закладу, який навчався за державним замовленням і якому присвоєно кваліфікацію фахівця з вищою освітою певного освітньо-кваліфікаційного працевлаштовується на підставі направлення на роботу відповідно до угоди, між замовником, керівником вищого навчального закладу та випускником.

Відповідно до п.2 Указу Президента України від 23.01.1996 року "Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів", встановлено, що особи, які навчаються за рахунок державних коштів, укладають з адміністрацією вищого навчального закладу угоду, за якою вони зобов'язуються після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації працювати в державному секторі народного господарства не менше ніж роки. У разі відмови працювати в державному секторі народного господарства випускники відшкодовують в установленому порядку до державного бюджету повну вартість навчання.

23.03.1996 року ЗУ "Про освіту" був викладений в новій редакції. Частиною 2 ст. 51 вказаного закону, встановлено, що випускники навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів направляються на роботу і зобов'язані відпрацювати за направленням і в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України. При цьому, частина 2 статті 52 України "Про освіту", надала Кабінету Міністрів України право встановити порядок поякому випускники, що навчались за державним замовленням, відпрацьовують за направленням.

22.08.1996 року постановою Кабінету Міністрів України був затверджений Порядок працевлаштування випускників вищих начальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням.

Обов'язок випускників відпрацювати три роки, відповідно до пунктів 4, 8 Порядку, виникає з моменту укладення відповідної угоди з вищим навчальним закладом.

Вказаний порядок визначає обов'язок відшкодування вартості навчання лише у разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням. Відповідач прибув до місця працевлаштування, але не був працевлаштований у зв'язку з відсутністю коштів у бюджеті Нововоскресенської сільської ради, про що свідчить лист Нововоскресенської сільської ради від 30.06.2010 року та лист Новоронцовської Центральної районної лікарні від 30.06.2010 року. Тому, відповідач не зобов'язаний відшкодовувати вартість навчання, в тому числі при звільнені з роботи за власним бажанням до закінчення 3-х річного строку або з інших підстав.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 253, 257, 261, 267 ЦК України, ст.ст. 141, 258, 259, 263, 264, 265, 280, 281, 282, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяОСОБА_2