РІШЕННЯ

іменем України

06 червня 2018 року м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Скрипника С.М.,

за участю секретаря судового засідання Брайловської М.М.,

заявника - ОСОБА_1,

представника заявника - ОСОБА_2,

представника заінтересованої особи - Ачкасової С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сватове, матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - Сватівська міська рада Луганської області про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 79 років помер ОСОБА_4, після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 Єдиним спадкоємцем першої черги за законом на час відкриття спадщини, був його син, а її чоловік - ОСОБА_5. У встановлені законом строки для прийняття спадщини ОСОБА_5 не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки вважав, що мешкаючи постійно зі своїм батьком на момент відкриття спадщини, тим самим прийняв спадщину. За життя ОСОБА_5 мав намір оформити спадщину та отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом. З цією метою, у вересня 2016 року він звернувся до Сватівського районного суду Луганської області із заявою про встановлення юридичного факту - факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Проте, у період судового розгляду справи - ІНФОРМАЦІЯ_2 він раптово помер. Ухвалою Сватівського районного суду від 20 грудня 2016 року провадження у справі було закрито у зв'язку зі смертю заявника. Відповідно після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку НОМЕР_1 зі господарськими будівлями та земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства і для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованих по АДРЕСА_1, а також житлового будинку з господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, на який за життя спадкодавець не встиг оформити свої спадкові права після померлого батька. У встановлений законом строк - 27 лютого 2017 року вона подала до Першої Сватівської державної нотаріальної контори Луганської області заяву про прийняття спадщини, на підставі чого була відкрита спадкова справа № 45/2017. Спадкоємець ОСОБА_6 відмовилась від прийняття спадщини на її користь та подала відповідну заяву до нотаріальної контори. Таким чином вона є єдиним спадкоємцем першої черги за законом. 09.10.2017 року Першою Сватівською нотаріальною конторою їй видані свідоцтва про право на спадщину за законом: на житловий будинок з відповідними службовими будівлями, на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства та для будівництва і обслуговування житлового будинку, розташовані за адресою: АДРЕСА_2. На даний час, після спливу шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, вона не може оформити право на спадкове майно - житловий будинок з господарчими будівлями, розташований у АДРЕСА_1, на який спадкодавець за життя не встиг оформити права на спадщину після свого померлого батька. Так, 11 травня 2018 року вона звернулась до першої Сватівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Проте, в оформленні спадкових справ їй було відмовлено, оскільки відсутні підтверджуючи документи про факт постійного проживання ОСОБА_5 зі спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_2. Так, оскільки після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 сина спадкодавця ОСОБА_7, спадкодавець у похилому віці залишився за даною адресою проживати один та до того ж у нього почали виявили ознаки втрати пам'яті, які могли спричинити негативні наслідки для нього самого, то у вересні ІНФОРМАЦІЯ_3 було прийнято взаємне рішення про переїзд до свого сина - ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 без відповідних змін у реєстрації місця постійного проживання. Таким чином,з вересня2013 року і по день відкриття спадщини - 26.09.2014 р. ОСОБА_5 постійно проживав зі спадкодавцем однією сім'єю за вище зазначеною адресою та був пов'язаний з ним спільним побутом і бюджетом, вони мали взаємні права та обов'язки. Проживання разом з сином дозволило здійснювати за спадкодавцем нагляд і належним догляд.

В зв'язку з викладеним, просить суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із спадкодавцем ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на час відкриття спадщини - 26 вересня 2014 року за адресою: АДРЕСА_2

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 заяву підтримали з підстав, зазначених у ній, наполягають на їх задоволенні.

Представник заінтересованої особи - Сватівської міської ради Луганської області Ачкасова С.О. в судовому засіданні пояснила, що заперечень не має, згодна на задоволення судом заяви.

Свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10 в судовому засіданні підтвердили факт того, що ОСОБА_4 проживав разом зі своїм сином ОСОБА_7 по АДРЕСА_1. Після смерті ОСОБА_7 у вересні ІНФОРМАЦІЯ_3, його до себе забрав син ОСОБА_5, де вони і проживали за адресою: АДРЕСА_2 по день смерті ОСОБА_4 до ІНФОРМАЦІЯ_1. Потім у ІНФОРМАЦІЯ_2 помер і ОСОБА_5. Даний факт їй відомий в силу близького знайомства з родиною ОСОБА_5.

Суд, заслухавши пояснення заявника, представників заявника та заінтересованої особи, свідків в судовому засіданні, з'ясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного.

Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 79 років помер ОСОБА_4, пр. що суду надано копію свідоцтва про його смерть (а.с.4).

Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується копією договору дарування та свідоцтвом про право на спадщину за заповітом (а.с.8-10).

Єдиним спадкоємцем першої черги за законом на час відкриття спадщини, був син спадкодавця, а заявникові чоловік - ОСОБА_5.

Судом встановлено, що у встановлені законом строки для прийняття спадщини ОСОБА_5 не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки вважав, що мешкаючи постійно зі своїм батьком на момент відкриття спадщини, тим самим прийняв спадщину. За життя ОСОБА_5 мав намір оформити спадщину та отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом. З цією метою, у вересня 2016 року він звернувся до Сватівського районного суду Луганської області із заявою про встановлення юридичного факту - факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Проте, у період судового розгляду справи - ІНФОРМАЦІЯ_2 він помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.5).

Ухвалою Сватівського районного суду від 20 грудня 2016 року провадження у справі було закрито у зв'язку зі смертю заявника, про суду надано копі відповідної ухвали (а.с.11).

Відповідно після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку НОМЕР_1 зі господарськими будівлями та земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства і для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованих по АДРЕСА_1, а також житлового будинку з господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, на який за життя спадкодавець не встиг оформити свої спадкові права після померлого батька.

У встановлений законом строк - 27 лютого 2017 року заявник ОСОБА_1 подала до Першої Сватівської державної нотаріальної контори Луганської області заяву про прийняття спадщини, на підставі чого була відкрита спадкова справа № 45/2017 (а.с.13).

Спадкоємець ОСОБА_6 відмовилась від прийняття спадщини на її користь та подала відповідну заяву до нотаріальної контори (а.с.14).

Тобто, заявниця є єдиним спадкоємцем першої черги за законом.

09.10.2017 року Першою Сватівською нотаріальною конторою їй видані свідоцтва про право на спадщину за законом: на житловий будинок з відповідними службовими будівлями, на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства та для будівництва і обслуговування житлового будинку, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.20).

Отже, на даний час, після спливу шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, вона не може оформити право на спадкове майно - житловий будинок з господарчими будівлями, розташований у АДРЕСА_1, на який спадкодавець за життя не встиг оформити права на спадщину після свого померлого батька.

Так, 11 травня 2018 року вона звернулась до першої Сватівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Проте, в оформленні спадкових справ їй було відмовлено, оскільки відсутні підтверджуючи документи про факт постійного проживання ОСОБА_5 зі спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.22).

Факт того, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 сина спадкодавця ОСОБА_7, спадкодавець ОСОБА_4 у похилому віці залишився за даною адресою проживати один та до того ж у нього почали виявили ознаки втрати пам'яті, які могли спричинити негативні наслідки для нього самого, то у вересні ІНФОРМАЦІЯ_3 було прийнято взаємне рішення про його переїзд до свого сина - ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 без відповідних змін у реєстрації місця постійного проживання підтверджується показами свідків в судовому засіданні.

Отже, судом встановлено, що з вересня2013 року і по день відкриття спадщини - 26.09.2014 р. ОСОБА_5 постійно проживав зі спадкодавцем однією сім'єю за вище зазначеною адресою та був пов'язаний з ним спільним побутом і бюджетом, вони мали взаємні права та обов'язки. Проживання разом з сином дозволило здійснювати за спадкодавцем нагляд і належним догляд.

Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Здійснення права на спадкування визначено Главою 87 ЦК України.

Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

ОСОБА_5 не відмовлявся від прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно із ч.1ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до абз. 3 п. 3 роз'яснень постанови Пленуму ВСУ України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.29, ч. 2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Згідно з ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов'язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно).

Акт прийняття спадщини характеризується наступними ознаками: односторонній характер даного правочину, оскільки його здійснення залежить виключно від волі спадкоємця; безумовність та беззастережність передбачають, що не можна поставити факт прийняття спадщини у залежність від настання або ненастання якої-небудь умови, рівно як і не допускається часткове прийняття спадщини з відмовою від прийняття тієї її частини, що залишилася; прийняття спадкоємцем спадщини хоча б у частині свідчить про те, що спадкоємець прийняв її у цілому, незалежно від того, у чому полягає частина, що залишилася, і де вона знаходиться.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України).

Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним.

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов'язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Як випливає із п.3.22Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово - будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, суд вважає доведеним той факт, що ОСОБА_5 проживав разом з ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2, на день відкриття спадщини, а саме 26 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановлення цього факту має для заявника юридичне значення. Юридичний факт встановлюється з метою реалізації заявником спадкоємцем ОСОБА_1 права на отримання спадщини.

Оскільки інших спадкоємців як встановлено в судовому засіданні не мається, спору про майнове або особисте немайнове право не існує, а встановити зазначений факт в позасудовому порядку неможливо, суд вважає вказані заявником вимоги обґрунтованими, які, відповідно до вищезазначених норм права підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3,5,12,13,18, 258,260,265,268, 273,293,294,315 ЦПК України, суд,

вирішив:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа - Сватівська міська рада Луганської області про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, разом із спадкодавцем ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, на час відкриття спадщини - 26 вересня 2014 року за адресою: АДРЕСА_2.

Рішення суду може бути оскаржено через Сватівський районний суд Луганської області до Апеляційного суду Луганської області або безпосередньо до Апеляційного суду Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у розгляді справи, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з моменту отримання копії рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну не було подано, у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 11 червня 2018 р.

Суддя С.М.Скрипник