Постанова

Іменем України

4 червня 2018 року

м. Київ

справа № 711/6490/15-ц

провадження № 61-7155св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), ВисоцькоїВ. С., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкас від 15 березня 2016 року в складі судді Клочко О. В. та постанову апеляційного суду Черкаської області від 21 грудня 2017 року в складі колегії суддів: Бондаренка С. І., Вініченка Б. Б., Храпка В. Д.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк») про захист прав споживача, визнання кредитного договору, договору іпотеки та договору поруки недійсними, вчиненими під впливом обману, зобов'язання приватного нотаріуса вчинити дії, стягнення суми та відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 27 жовтня 2006 року між нею та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено кредитний договір № 0, відповідно до умов якого відповідач взяв на себе зобов'язання надати їй грошові кошти в сумі 26 000,00 доларів США строком з 26 жовтня 2006 року до 25 жовтня 2016 року зі сплатою 11,8 % процентів річних.

27 жовтня 2006 року між сторонами укладено іпотечний договір, згідно з яким на забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором в іпотеку передана квартира АДРЕСА_1.

За умовами укладеного договору про надання споживчого кредиту сторонами визначено порядок надання і погашення кредиту, а також порядок внесення змін до його змісту.

Позивач вважала, що відповідач не виконав та порушив встановлені вимоги законодавства про дотримання істотних умов договору щодо надання позичальнику об'єктивної, повної та достовірної інформації про умови кредиту перед укладенням та під час укладення кредитного договору, банк приховав фактичне значення реальної відсоткової ставки та фактичне значення подорожчання кредиту. Вважала, що кредитний договір укладений під впливом обману.

З урахуванням уточнених позовних вимог ОСОБА_4 просила: визнати кредитний договір від 27 жовтня 2006 року № 0, іпотечний договір до кредитного договору від 27 жовтня 2006 року № 27728 та договір поруки від 27 жовтня 2006 року № 54107 недійсними, вчиненими під впливом обману, застосувати наслідки недійсності правочину згідно зі статтями 215, 216, 228, 230 ЦК України; зобов'язати приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Романій Н. В. виключити з реєстру іпотек та заборон відчуження запис про іпотеку та заборону відчуження нерухомого майна, яке було передано в іпотеку за договором іпотеки від 27 жовтня 2006 року № 27728 - квартиру АДРЕСА_1; зобов'язати відповідача повернути документи на квартиру; стягнути з публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк»), яке є правонаступником АКІБ «УкрСиббанк», 22 932,76 доларів США або еквівалент цієї суми в національній валюті - гривні за курсом Національного банку України на момент стягнення, та моральну шкоду в розмірі 17 000,00 грн.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкас від 15 березня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач погодилась з усіма умовами кредитного договору, а банк дотримав процедуру укладання договору і підстави для визнання його недійсним відсутні.

Постановою Апеляційного суду Черкаської області від 21 грудня 2017 року рішення Придніпровського районного суду м. Черкас від 15 березня 2016 року залишено без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги правильність висновків суду не спростовують.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди неправильно встановили обставини справи, що призвело до ухвалення незаконних рішень.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Установлено й це вбачається із матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Суд установив, що 27 жовтня 2006 року між ОСОБА_4 та АКІБ «УкрСиббанк» укладено договір про надання споживчого кредиту № 0.

Відповідно до умов кредитного договору банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 26 000,00 доларів США зі сплатою 11,8 % річних, що підлягають коригуванню, які позичальник зобов'язалась повертати відповідно до графіка, але не пізніше 26 жовтня 2016 року.

З метою забезпечення своєчасного виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_4 укладено договір іпотеки від 27 жовтня 2006 року № 27728, згідно з яким в іпотеку передана квартира АДРЕСА_1.

Звертаючись до суду з позовом до ПАТ «УкрСиббанк», позивач свої вимоги мотивувала тим, що порушено її права споживача, не надано у встановленому порядку всієї необхідної інформації про умови кредиту перед укладенням та під час укладення кредитного договору, банк приховав фактичне значення реальної відсоткової ставки та фактичне значення подорожчання кредиту.

Відповідно до частини першої статті 626, частини першої статті 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частин першої, другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Особливості регулювання відносин про надання споживчого кредиту встановлено Законом України «Про захист прав споживачів», який застосовується до спорів, що виникли з кредитних правовідносин лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

Відповідно до пунктів 8.2, 9.13 кредитного договору позичальник підписанням даного договору підтвердив свою здатність виконувати умови договору; погодився, що кредитний договір не суперечить будь-яким договірним обмеженням, що є обов'язковими для позичальника, що він володіє всіма необхідними документами, необхідними для оформлення цього договору, повністю розуміє умови договору, свої права та обов'язки та погоджується з ними, умови даного договору йому зрозумілі, і він вважає їх справедливими, перед підписанням договору позичальником отримано інформаційний лист відповідно до вимог чинного законодавства України, зокрема статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Щодо доводів позивача про незаконність укладання кредитного договору в іноземній валюті, матеріали справи містять банківську ліцензію та дозвіл на право здійснювати банківські операції, в тому числі й з іноземною валютою.

Таким чином, позивач не надала суду доказів про те, що вона уклала оспорюваний правочин під впливом обману.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкас від 15 березня 2016 року та постанову Апеляційного суду Черкаської області від 21 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Мартєв

В.С. Висоцька

С.П. Штелик