АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Номер провадження 22-ц/796/5587/2018 Доповідач - Рубан С.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2018 року Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Іванченко М.М.

при секретарі Клець О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 16 травня 2018 року, постановлену у складі судді Фролової І.В. в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 13 травня 2014 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: Інспекція архітектурно - будівельного контролю в м. Києві, ОСОБА_8, ОСОБА_9, про приведення приміщення в початковий стан та усунення перешкод у здійсненні права власності, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про перегляд рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 13 травня 2014 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: Інспекція архітектурно - будівельного контролю в м. Києві, ОСОБА_8, ОСОБА_9, про приведення приміщення в початковий стан та усунення перешкод у здійсненні права власності.

Посилається на те, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва 13 травня 2014 року задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: Інспекція архітектурно - будівельного контролю в м. Києві, ОСОБА_8, ОСОБА_9, про приведення приміщення в початковий стан та усунення перешкод у здійсненні права власності. Вказане рішення набрало законної сили. Відповідно до довідок з житлово-експлуатаційної контори «Золотоустівська» від 29 квітня 1998 року, 04 січня 2012 року та 10 липня 2013 року ОСОБА_10, яка є свекрухою заявника, та членам її родини в 1963 році було надано дві кімнати житловою площею 51,8 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1, ордер не зберігся за терміном давності, згідно технічної документації та у зв'язку із знесенням пічки в житловій кімнаті житлова площа збільшилась до 52,6 кв.м. 24 січня 2018 року було отримано відповідь на адвокатський запит, а саме витяг із рішення виконкому Радянської райради депутатів трудящих м. Києва від 20 липня 1964 року № 570 згідно якого ОСОБА_10 просить приєднати до особистого рахунку прохідну кімнату 28,2 кв.м. Тобто, вказане рішення органу місцевої влади на той час підтверджує саме розмір та наявність кімнат у користуванні ОСОБА_10, яка померла у 1982 році. Даний факт підтверджується архівним витягом із рішення виконавчого комітету Радянської районної ради народних депутатів міста Києва від 10 травня 1982 року № 148 «Про перевод та переоформлення особових рахунків», який також було отримано 24 січня 2018 року. Крім того, вказаний факт підтверджується поповерховим планом на будівлю по АДРЕСА_1 від 23 квітня 1960 року. У заяві вказано, що ОСОБА_10 користувалась кімнатою 23,8 кв.м. до 1963 року, її поселено ще після війни до неї та у зв'язку зі зручністю користування кімнатою вона в 1972 році поставила перегородку з гіпсокартону в кімнаті 23,8 кв.м. Вже після отримання ордеру в 1963 році відповідна перегородка залишилась, хоча ОСОБА_10 жодних дозволів в державних органах не отримувала. У 1978 році позивач отримала інші кімнати в квартирі АДРЕСА_1 і тому про перегородку, яка існувала на той час та дійсний поверховий план їм нічого не відомо.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 16 травня 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 13 травня 2014 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: Інспекція архітектурно - будівельного контролю в м. Києві, ОСОБА_8, ОСОБА_9, про приведення приміщення в початковий стан та усунення перешкод у здійсненні права власності - відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви в повному обсязі, а саме скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 13 травня 2014 року, прийняти у справі нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог позивача відмовити.

В апеляційній скарзі посилається на обставини тотожні обставинам викладеним в її заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно - територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 - VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

В судовому засіданні представник позивача заперечив проти апеляційної скарги.

Посилається на те, що заявником пропущено 3-х річний строк на подання заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, тому заява не підлягала розгляду та немає підстав для її задоволення. Зазначає, що не є нововиявленою обставиною переоцінка доказів. Судом першої інстанції при розгляді справи по суті належним чином досліджено всі наявні в матеріалах справи докази, в тому числі і ті докази на які посилається заявник у своїй заяві. Відповідач не був позбавлений права при розгляді справи у 2013-2014 роках витребувати докази, на які він посилається у своїй заяві з архівних установ, оскільки на той час вони вже існували. Проте, відповідач цим правом не скористався.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про перегляд рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 13 травня 2014 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: Інспекція архітектурно - будівельного контролю в м. Києві, ОСОБА_8, ОСОБА_9, про приведення приміщення в початковий стан та усунення перешкод у здійсненні права власності.

Посилається на те, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва 13 травня 2014 року задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: Інспекція архітектурно - будівельного контролю в м. Києві, ОСОБА_8, ОСОБА_9, про приведення приміщення в початковий стан та усунення перешкод у здійсненні права власності. Вказане рішення набрало законної сили. Відповідно до довідок з житлово-експлуатаційної контори «Золотоустівська» від 29 квітня 1998 року, 04 січня 2012 року та 10 липня 2013 року ОСОБА_10, яка є свекрухою заявника, та членам її родини в 1963 році було надано дві кімнати житловою площею 51,8 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1, ордер не зберігся за терміном давності, згідно технічної документації та у зв'язку із знесенням пічки в житловій кімнаті житлова площа збільшилась до 52,6 кв.м. 24 січня 2018 року було отримано відповідь на адвокатський запит, а саме витяг із рішення виконкому Радянської райради депутатів трудящих м. Києва від 20 липня 1964 року № 570 згідно якого ОСОБА_10 просить приєднати до особистого рахунку прохідну кімнату 28,2 кв.м. Тобто, вказане рішення органу місцевої влади на той час підтверджує саме розмір та наявність кімнат у користуванні ОСОБА_10, яка померла у 1982 році. Даний факт підтверджується архівним витягом із рішення виконавчого комітету Радянської районної ради народних депутатів міста Києва від 10 травня 1982 року № 148 «Про перевод та переоформлення особових рахунків», який також було отримано 24 січня 2018 року. Крім того, вказаний факт підтверджується поповерховим планом на будівлю по АДРЕСА_1 від 23 квітня 1960 року. У заяві вказано, що ОСОБА_10 користувалась кімнатою 23,8 кв.м. до 1963 року, її поселено ще після війни до неї та у зв'язку зі зручністю користування кімнатою вона в 1972 році поставила перегородку з гіпсокартону в кімнаті 23,8 кв.м. Вже після отримання ордеру в 1963 році відповідна перегородка залишилась, хоча ОСОБА_10 жодних дозволів в державних органах не отримувала. У 1978 році позивач отримала інші кімнати в квартирі АДРЕСА_1 і тому про перегородку, яка існувала на той час та дійсний поверховий план їм нічого не відомо.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що із поданої заяви не вбачається, що заявникові не було відомо про існування обставин на час розгляду справи, на які він посилається як на підстави для перегляду рішення за новововиявленими обставинами, враховуючи те, що вказані обставини безпосередньо стосувалися предмету спору. Надані заявником начебто нові докази жодним чином не спростовують правові висновки, до яких дійшов суду і в рішенні від 13 травня 2014 року. Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами докази, які не оцінювались судом щодо обставин, що були встановлені судом. Крім того, заявник пропустив визначений п.1 ч.2 ст.424 ЦПК України строк на подання заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 13 травня 2014 року задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: Інспекція архітектурно - будівельного контролю в м. Києві, ОСОБА_8, ОСОБА_9, про приведення приміщення в початковий стан та усунення перешкод у здійсненні права власності (т.1, а.с.157-162).

Зобов'язано відповідачів привести приміщення комунальної квартири АДРЕСА_1 упопередній стан, а саме: встановити за власний рахунок демонтовану перегородку, що відділяє кімнату площею 17,5 кв.м. від коридору площею 6,0 кв.м., відповідно до технічного паспорту на вказану квартиру, який був виготовлений до знесення вказаної перегородки. Зобов'язано відповідачів не чинити ОСОБА_2 перешкод у користуванні нею коридором площею 6,0 кв.м. в комунальній квартирі АДРЕСА_1 та центральним входом в цю квартиру, який веде з вул. Воровського. Стягнуто з відповідачів солідарно на користь позивача судові витрати у розмірі 229,40 грн.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 10 липня 2014 року апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 відхилено, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 13 травня 2014 року -залишено без змін (т.1, а.с.207-212).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 листопада 2014 року касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 13 травня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 10 липня 2014 року залишено без змін.

Як вбачається із заяви ОСОБА_1, вона посилається на обставини, які вважає підставами для перегляду рішення за нововиявленими обставинами, а саме: архівний витяг із рішення виконкому Радянської райради депутатів трудящих м. Києва від 20.07.1964 року №570 «о присоединении к лицевому счету ОСОБА_11 АДРЕСА_2, в комн.23.8 кв.м., семья 4 чел., запроходную комнату 28,2 кв.м. кв.15»; архівний витяг із рішення виконкому Радянської районної ради народних депутатів міста Києва від 10.05.1982 року №148 «Про перевод та переоформлення особових рахунків», яким було переведено особовий рахунок заявника на 2 кімнати площею 52,0 кв.м. в загальній квартирі АДРЕСА_3 з померлої свекрухи гр. ОСОБА_10; підтвердження поверховим планом на будівлю від 23.12.1960 року; поставлення нею перегородки та демонтаж нею перегородки.

Згідно ч. 1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Тобто, необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявнику на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Згідно п.1 ч.2 та ч.3 ст. 424 ЦПК України, з урахуванням приписів частини першої цієї статті заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подана: 1) з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, не пізніше трьох років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили. Строки, визначені в частині другій цієї статті, не можуть бути поновлені.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 13 травня 2014 року набрало законної сили 10 липня 2014 року, саме з дня прийняття Апеляційним судом м. Києва ухвали, якою відхилена апеляційна скарга заявника.

До суду із заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами заявник звернувся лише 26 лютого 2018 року.

Таким чином, заявник пропустив визначений п.1 ч.2 ст.424 ЦПК України строк на подання заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 13 травня 2014 року.

Крім того, що заявником пропущено визначений п.1 ч.2 ст.424 ЦПК України строк, суд зазначив наступне.

Згідно п.5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неналежне повідомлення заявника про час і місце розгляду справи, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку. Обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній або касаційній скарзі чи в заяві про перегляд судового рішення Верховним Судом України або які могли бути встановлені при всебічному і повному з'ясуванні судом обставин справи, тобто при виконанні вимог частини четвертої статті 10 ЦПК, не є нововиявленими обставинами. Неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Відповідно до ч. 4 ст. 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Європейський Суд з прав людини у рішенні в справі «Правєдная проти Росії» від 18 листопада 2004 року зазначив, що одним із аспектів принципу верховенства права є принцип правової певності, який, окрім іншого, передбачає, що, якщо суд ухвалив остаточне рішення по суті спору, таке рішення не може бути піддане перегляду. Цей принцип встановлює, що жодна сторона не вправі ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало законної сили, лише задля нового судового розгляду і нового рішення по суті. Відхилення від цього принципу допустимі лише за наявності виняткових обставин. Процедура скасування остаточного судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним.

Отже, істотними обставинами справи вважаються ті, які можуть вплинути на рішення суду, яке набрало законної сили, а це, передусім, ті, що взагалі не були предметом розгляду у даній цивільній справі, у зв'язку з тим, що вони не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою на час розгляду справи.

Не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювались судом у процесі розгляду справи.

Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 13 травня 2014 року встановлено, що відповідно до листів Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 04 березня 2014 року №30320 (И-2014), від 01 квітня 2014 року №32010 (И-2014) та відповіді на запит суду, квартира АДРЕСА_4при проведенні поточної інвентаризації будинку в цілому з 20 травня 1974 року була проінвентаризована, як 4-кімнатна квартира.

Крім того, згідно Довідки про показники об'єкта нерухомого майна КВ-2014 №53202 від 13 березня 2014 року, що є додатком до Технічного паспорту виготовленого 11 березня 2014 року Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, вбачається, що житлова площа відповідачів збільшена за рахунок демонтажу перегородки за рахунок площі коридору, а до знесення перегородки, з Технічного паспорту виданого 2000 року, Технічного паспорту виданого 14 лютого 2012 року та поверхового плану від 20 травня 1974 року вбачається наявність коридору площею 6,0 кв.м. та перегородки, що розділяла коридор площею 6,0 кв.м. та кімнату відповідачів площею 17,5 кв.м.

Твердження представника відповідача ОСОБА_1про те, що начебто з 1960 року в квартирі №49 не було коридору площею 6,0 кв.м. спростовуються тим, що квартира АДРЕСА_4 станом на 1960 рік не була 4-х кімнатною, а налічувала лише дві кімнати і підтверджується копією поверхового плану квартири №49 станом на 1960 рік, до проведення в 1974 року реконструкції будинку. З плану вбачається, що квартира №49, станом на 1960рік складалась із 2-х кімнат, загальною площею 60,1 кв.м., житловою - 36,4 кв.м.

Таким чином, надані відповідачем начебто нові докази жодним чином не спростовують правові висновки, яких дійшов суд у судовому рішенні від 13 травня 2014 року та зподаної заяви не вбачається, що заявникові не було відомо про існування вказаних обставин, тому суд не вбачає підстав вважати, що такі обставини не могли бути відомі заявнику на час розгляду справи, враховуючи, що зазначені обставини безпосередньо стосувалися предмету спору.

Крім того, не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 13 травня 2014 року за нововиявленими обставинами.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність постановленої ухвали.

Оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 16 травня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови буде складено протягом п'яти днів з дня проголошення.

Повний текст постанови складено 27 червня 2018 року.

Головуючий Рубан С.М.

Судді Желепа О.В.

Іванченко М.М.