Ухвала

18 червня 2018 року

м. Київ

справа № 488/5097/15-ц

провадження № 61-36497ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Стрільчука В. А., розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2 на рішення Корабельного районного суду міста Миколаєва від 08 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду Миколаївської області від 10 квітня 2018 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з указаним позовом і просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 49 758,68 грн, з яких: 7 002,39 грн - заборгованість за кредитом; 4 108,66 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом; 7 394,89 грн - заборгованість з комісії за користування кредитом; 28 645,18 грн - заборгованість за пенею, а також 250 грн - штраф (фіксована частина), 2 357,56 грн - штраф (процента складова).

Рішенням Корабельного районного суду міста Миколаєва від 08 лютого 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № NKN0AN10720378 від 11 липня 2008 року станом на 20 серпня 2015 року на загальну суму 26 113,50 грн, з яких: 7 002,39 грн - заборгованість за кредитом; 4 108,66 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом; 7 394,89 грн - заборгованість з комісії за користування кредитом; 5 000 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань; 250 грн - штраф (фіксована частина); 2 357,56 грн - штраф (процентна складова). Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 639,21 грн.

Постановою Апеляційного суду Миколаївської області від 10 квітня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Корабельного районного суду міста Миколаєва від 08 лютого 2018 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» комісії та штрафу (фіксована частина і процентна складова) скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовлено. Рішення Корабельного районного суду міста Миколаєва від 08 лютого 2018 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за тілом кредиту, процентами за користування кредитними коштами та пені залишено без змін. Рішення Корабельного районного суду міста Миколаєва від 08 лютого 2018 року в частині визначення загальної суми заборгованості змінено, зменшено загальну суму стягнення з 26 113,50 грн до 16 111,05 грн. Рішення Корабельного районного суду міста Миколаєва від 08 лютого 2018 року в частині розподілу судових витрат змінено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 389,76 грн судового збору за подачу позовної заяви. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 1 242,36 грн судового збору за подачу апеляційної скарги.

10 травня 2018 року представник ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_2 подало засобами поштового зв'язку касаційну скаргу, в якій просила скасувати рішення Корабельного районного суду міста Миколаєва від 08 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду Миколаївської області від 10 квітня 2018 року і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 274 ЦПК України передбачено, що в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об'єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» передбачено, що у 2018 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2018 року (на час подання касаційної скарги) - 1 762 грн.

Ціна позову у даній справі щодо стягнення заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 49 758,68 грн не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 762 грн х 100=176 200 грн).

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, враховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цих Рекомендацій скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Оскаржувані судові рішення у цій справі ухвалено після набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», тобто після 15 грудня 2017 року.

Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено у малозначній справі і вони не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктами 1, 2 частини шостої, частиною дев'ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2 на рішення Корабельного районного суду міста Миколаєва від 08 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду Миколаївської області від 10 квітня 2018 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. А. Стрільчук