Справа №: 398/1731/17
провадження №: 2/398/211/18
РІШЕННЯ

Іменем України

"11" червня 2018 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Авраменка О.В.,

з участю секретаря судового засідання Міщенко С.А.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Олександрії цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АПК-Артем» до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 (законний представник неповнолітнього відповідача ОСОБА_6 ОСОБА_7) про задоволення грошових вимог кредитора спадкодавця

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «АПК-Артем» в суд звернулось з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 (законний представник неповнолітнього відповідача ОСОБА_6 ОСОБА_7) про задоволення грошових вимог кредитора спадкодавця. Свої вимоги обґрунтовує тим, що у серпні 2012 року між позивачем та ОСОБА_8 було досягнуто домовленості про продаж позивачу за 125 000,00 грн. комплексу будівель свиноферми, розташованої по вул. Гагаріна, 1а, в с. Іванівка Олександрійського району Кіровоградської області. На виконання досягнутих домовленостей позивач протягом серпня-вересня 2012 року сплатив на користь ОСОБА_8 125 000,00 грн., однак договір купівлі-продажу не був нотаріально посвідченим. В лютому 2017 року позивачу стало відомо, що ОСОБА_8 помер в 2013 року, та після його смерті відкрилася спадщина, яку прийняли відповідачі.

19 лютого 2018 року позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог та 16 квітня 2018 року подано заяву про зміну підстав позову, з урахуванням чого позивач, посилаючись на нікчемність попереднього договору купівлі-продажу комплексу будівель свиноферми, укладеного між ним та ОСОБА_8, просив стягнути з відповідачів, спадкоємців ОСОБА_8, по 31 250,00 грн. з кожного (а. с. 176 177, 209 210).

Відповідачі позов не визнали, заперечували проти нього та просили суд застосувати строк позовної давності з тих підстав, що строк позовної давності розпочався у вересні 2012 року та сплив у вересні 2015 року. Оскільки, позивач протягом трирічного строку не пред'явив свої вимоги ні до ОСОБА_8, ні до відповідачів, які є його спадкоємцями, то відсутні підстави для задоволення позову (а. с. 196 195, 245).

12 червня 2017 року відкрито провадження у справі та справу призначено до судового розгляду на 26 липня 2017 року (а. с. 30).

26 липня 2017 року судове засідання відкладено на 10 серпня 2017 року у зв'язку з повторним витребуванням спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_8 (а. с. 40 41).

10 серпня 2017 року судове засідання відкладено на 18 серпня 2017 року за клопотанням представника позивача для надання йому часу на ознайомлення з матеріалами спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_8 (а. с. 71 72).

18 серпня 2017 року судове засідання відкладено на 11 вересня 2017 року у зв'язку з залученням до участі у справі за клопотанням позивача співвідповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 (а. с. 77 81).

11 вересня 2017 року судове засідання відкладено на 25 жовтня 2018 року у зв'язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про час, дату та місце судового розгляду (а. с. 85 86).

25 жовтня 2017 року судове засіданні відкладено на 27 листопада 2017 року в звязку із задоволенням клопотання представника позивача про направлення запиту до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області про надання інформації стан про стан розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до ОСОБА_8, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно (а. с. 100 102).

27 листопада 2017 року судове засідання відкладено на 12 січня 2018 року у звязку з залученням законного представника неповнолітнього відповідача ОСОБА_6 ОСОБА_7 (а. с. 125 126).

12 січня 2018 року судове засідання відкладено на 09 лютого 2018 року у звязку з відсутністю відомостей про належне повідомлення відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про час, дату та місце судового розгляду (а. с. 140 141).

09 лютого 2018 року судове засідання відкладено на 19 лютого 2018 року за клопотанням представника позивача для надання йому часу на уточнення позовних вимог (а. с. 158 160).

19 лютого 2018 року судове засідання відкладено на 23 березня 2018 року у звязку з уточненням представником позивача позовних вимог, надання часу відповідачам на ознайомлення з уточненою позовною заявою та подання відзиву на позов (а. с. 176 179).

23 березня 2018 року судове засідання відкладено на 16 квітня 2018 року за клопотанням представника позивача для надання йому часу на ознайомлення з відзивом на позов та подання відповіді на відзив (а. с. 194 196).

16 квітня 2018 року судове засідання відкладено на 11 травня 2018 року у звязку зі зміною представником позивача підстав позову та надання часу відповідачам на ознайомлення із заявою про зміну підстав позову та подання відзиву на позов (а. с. 209 213).

11 травня 2018 року судове засідання відкладено на 11 червня 2018 року за клопотанням представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 у зв'язку з його участю в розгляді іншої справи в Апеляційному суді Кіровоградської області (а. с. 225 228).

11 червня 2018 року в судовому засіданні представник позивача ОСОБА_13 позовні вимоги підтримав та пояснив, що у серпня 2012 року між ТОВ «АПК-Артем» та ОСОБА_8 було досягнуто згоди щодо продажу комплексу будівель свиноферми за 125 000 грн. 28 серпня 2012 року ОСОБА_8 готівкою передано 50 000 грн., а він в свою чергу написав розписку, про отримання зазначеної суму, зобовязання нотаріально оформити договір купівлі-продажу комплексу будівель не пізніше 29 серпня 2012 року та передав документи на нерухоме майно. 19 вересня 2012 року через установу банку ОСОБА_8 було перераховано 50 000 грн., а решту 25 000 видано готівкою. Правочин нотаріально посвідчений не був через зайнятість ОСОБА_8 Жодних дій для нотаріального посвідчення договору вчинено не було. За час з серпня 2012 року по лютий 2017 року про спілкування представника ТОВ «АПК-Артем» з ОСОБА_8 йому не відомо. Комплекс будівель свиноферми перебував у користуванні товариства, жодних претензій не виникало. Доступ до приміщення був у товариства. Коли у лютому 2017 року постало питання про продаж комплексу будівель, вони почали розшукувати ОСОБА_8 Тоді ж дізналися, що ОСОБА_8 помер (з яких джерел йому не відомо). З цього приводу вони зверталися до спадкоємців. Спочатку до колишньої дружини ОСОБА_8, яка повідомила, що до смерті ОСОБА_8 з ним не проживала і про його справи нічого не знає. Тоді звернулися до матері померлого ОСОБА_2, яка повідомила, що їй відомо про домовленість сина про продаж будівель, але кошти в повному обсязі отримані не були, тому вона не повідомляла про його смерть. Коли кредитору стало відомо про смерть боржника, він у встановлений законом строк звернувся до спадкодавців з вимогою повернення безпідставно набутих коштів. Докази того, що кредитору стало відомо про смерть боржника саме в лютому 2017 року відсутні. Спадщину після смерті ОСОБА_8О прийняли 4 особи, але жодним із спадкодавців безпідставно набутих коштів не повернуто, дій щодо нотаріального оформлення відчуження майна не вчинено. Просить задовольнити позовні вимоги, стягнути з відповідачів 125 000 грн. та судові витрати.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти позову та пояснив, що докази щодо отримання спадкодавцем коштів від юридичної особи, а саме розписка, не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки не є бухгалтерським документом. ОСОБА_2 було відомо про домовленість її сина щодо продажу комплексу будівель свиноферми, але інформацією про отримання ним коштів та особи з якою була така домовленість, вона не володіла. Крім того, позивач пропустив строк позовної давності, так як з серпня 2012 року, навіть до лютого 2017 року минуло понад 3 роки. Позивач не вчиняв жодних дій для стягнення грошових коштів чи нотаріального оформлення прав на свиноферму. Влітку 2017 року до ОСОБА_2 звертався представник товариства Журавльов з питання нотаріального оформлення прав на свиноферму, на той час їм вже було відомо про смерть ОСОБА_8 До того часу жодних контактів не було. На даний час спадкоємці оформили спадкові права на свиноферму, іншого спадкового майна у ОСОБА_8 не було та продали свиноферму. Зараз цим комплексом користуються інша особа.

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, законним представником якого є ОСОБА_7, належним чином повідомлені про час, дату та місце судового засідання, не з'явилися. Подали заяви про застосування строків позовної давності та просили розглядати справу у їх відсутність (а. с. 245).

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та оглянувши оригінали письмових доказів у їх сукупності, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні заяви та заперечення на них, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків.

Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносини.

ОСОБА_8 був власником комплексу будівель свиноферми, розташованих за адресою: Кіровоградська область, Олександрійський район, вул. Гагаріна, 1а (а. с. 9 11).

28 серпня 2012 року ОСОБА_8 склав розписку про те, що отримав у позивача грошові кошти в сумі 50 000,00 грн. в рахунок оплати за комплекс будівель свиноферми та зобов'язався підписати нотаріально посвідчений договір не пізніше 29 серпня 2012 року (а. с. 12). Того ж дня, 28 серпня 2012 року, та в подальшому 19 вересня 2012 року позивач перерахував на банківський рахунок ОСОБА_8 50 000,00 грн. та 25 000,00 грн. відповідно. Призначенням платежу зазначено поповнення карткового рахунку ОСОБА_8 попередня оплата за комплекс будівель свиноферми по договору №28/08-12 від 28.08.2012 року без ПДВ (а. с. 13 16).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Після уточнення позовних вимог та зміни підстав позову, позивач як на підставу для задоволення позову посилався на нікчемність укладеного з ОСОБА_8 попереднього договору купівлі-продажу комплексу будівель свиноферми, що зумовлює приведення сторін у попередній стан.

Згідно з ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору.

Таким чином, суд вважає, що шляхом складення ОСОБА_8 розписки про зобов'язання укласти та нотаріально посвідчити в майбутньому договір купівлі-продажу комплексу будівель свиноферми, між сторонами було укладено попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна в простій письмовій формі.

Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що попередній договір між позивачем та ОСОБА_8 щодо продажу комплексу будівель свиноферми повинен бути укладеним не тільки у письмовій формі, а й підлягав нотаріальному посвідченню.

Частиною 2 статті 215 ЦК України встановлено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Частиною 1 статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Системний аналіз зазначених норм ЦК України дає підстави зробити висновок, що у зв'язку з відсутністю нотаріального посвідчення попереднього договору купівлі-продажу комплексу будівель свиноферми, укладеного між позивачем та ОСОБА_8, він є нікчемним. В подальшому сторонами договір купівлі-продажі нотаріально не був посвідчений.

На підставі викладеного та з урахуванням вимог ч. 1 ст. 216 ЦК України, суд вважає, що ОСОБА_8 повинен би повернути позивачу грошові кошти у розмірі 125 000,00 грн., які він отримав на виконання нікчемного попереднього договору купівлі-продажу комплексу будівель свиноферми.

03 грудня 2013 року ОСОБА_8 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 50). З заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 звернулися відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, а відповідач ОСОБА_6, який є сином померлого, прийняв спадщину, оскільки на момент її відкриття був неповнолітнім, що підтверджується копією спадкової справи (а. с. 48 68).

За правилами ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

В судовому засіданні встановлено, що спадкоємці не повідомляли позивача про смерть ОСОБА_8, а позивачем не доведено, що відповідачі знали про наявність боргів спадкодавця перед ним. Крім того, відповідачі не надали доказів на спростування того, що позивач знав або міг дізнатися про смерть ОСОБА_8 до лютого 2017 року.

За змістом ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Оскільки, відповідачі є такими, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_8, то до них перейшов обов'язок і щодо повернення позивачу грошових коштів у розмірі 125 000,00 грн., отриманих спадкодавцем на виконання нікчемного попереднього договору купівлі-продажу комплексу будівель свиноферми.

Відповідачами подано письмові заяви про застосування строків позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

При цьому, ст. 262 ЦК України встановлено, що заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Згідно з ч. 3 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності за вимогами про застосування наслідків нікчемного правочину починається від дня, коли почалося його виконання.

Як встановлено судом, позивач розпочав виконання нікчемного попереднього договору купівлі-продажу комплексу будівель свиноферми 28 серпня 2012 року шляхом сплати 50 000,00 грн., що підтверджується розпискою ОСОБА_8 Крім того, зі змісту зазначеної розписки вбачається, що ОСОБА_8 зобовязався нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу 29 серпня 2012 року, однак цього зроблено не було, і про це порушення його права позивачу було відомо. За таких обставин, суд приходить до висновку, що строк позовної давності застосування наслідків нікчемності правочину сплив 28 серпня 2015 року.

За змістом ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З пояснень представника позивача вбачається, що за період з 28 серпня 2012 року по лютий 2017 року позивач ні відносно ОСОБА_8, ні відносно відповідачів, не вчиняв будь-яких дій, спрямованих на укладення та нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу комплексу будівель свиноферми або на повернення сплачених коштів, про що також свідчить і відсутність відповідних доказів.

Згідно із ч. 1 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 76 82 ЦПК України. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Оскільки, позивачем не надано доказів поважності причин пропущення позовної давності та судом не встановлено обставин, що зумовлюють зупинення та/або переривання строку позовної давності, то суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню у зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності для звернення до суду за захистом свого цивільного права.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України у звязку з відмовою у задоволенні позову не підлягають стягненню на користь позивача понесені ним витрати зі сплати судового збору.

На підставі ч. 2 ст. 215, ч. 1 ст. 220, ст. ст. 256, 257, ч. 1 ст. 261, ст. 262, ч. ч. 3, 4 ст. 267, ст. ст. 655, 635, 657, 1216, 1218, 1281 ЦК України та керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263 265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «АПК-Артем» (адреса місця знаходження: Кіровоградська область, Олександрійський район, с. Протопопівка, вул. Інгульська, буд. 2А, код за ) до ОСОБА_2 (адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_1), ОСОБА_4 (адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_2), ОСОБА_5 (адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_1), ОСОБА_6, (законний представник неповнолітнього відповідача ОСОБА_6 ОСОБА_7, адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_3) про задоволення грошових вимог кредитора спадкодавця.

Судові витрати залишити по фактично понесеним.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 21 червня 2018 року.

Суддя О.В.Авраменко