Ухвала

Іменем України

31 травня 2018 року

місто Київ

справа № 333/1635/17

провадження № 61-20912ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

заявник - Міністерство аграрної політики та продовольства України,

заінтересовані особи: Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, ОСОБА_4,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Міністерства аграрної політики та продовольства України на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду Запорізької області від 01 лютого 2018 року у цивільній справі за скаргою Міністерства аграрної політики та продовольства України, заінтересовані особи: Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, ОСОБА_4, на рішення державного виконавця,

ВСТАНОВИВ :

Міністерство аграрної політики та продовольства України (далі - Мінагрополітики) звернулося до суду зі скаргою, в якій просило визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_5 про накладення штрафу.

Заявник обґрунтовував свої вимоги тим, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України знаходиться рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09 березня 2016 року, залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 01 червня 2016 року, про поновлення ОСОБА_4 на посаді виконувача обов'язків директора Державного підприємства «Сільськогосподарське підприємство «Запорізьке» (далі - ДП «СП «Запорізьке»).

03 березня 2017 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_5 на підставі постанови ВП № 51043047 накладений на Мінагрополітики штраф у розмірі 5 100, 00 грн. заявник, посилаючись на неможливість виконання судового рішення з поважної причини у зв'язку із тим, що посада директора ДП «СП «Запорізьке» не є вакантною, просив про задоволення скарги.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04 жовтня 2017 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Запорізької області від 01 лютого 2018 року, у задоволенні скарги Мінагрополітики відмовлено.

Міністерство аграрної політики та продовольства України 15 березня 2018 року подало касаційну скаргу на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду Запорізької області від 01 лютого 2018 року.

Ухвалою Верховного Суду від 27 квітня 2018 року касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк для виконання виявлених недоліків.

У травні 2018 року від Мінагрополітики надійшли матеріали на усунення недоліків касаційної скарги разом із клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень.

Аналіз касаційної скарги та доданих до неї матеріалів свідчить, що строк на касаційне оскарження пропущений з поважних причин, тому суд, на підставі частини третьої статті 393 ЦПК України, поновлює його.

У касаційній скарзі Мінагрополітики просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його скаргу, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Верховний Суд вивчив касаційну скаргу та додані до них документи, за результатами чого зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

У частині четвертій статті 394 ЦПК України передбачено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Відповідно до частини п'ятої статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач.

За правилом частини п'ятої статті 394 ЦПК України, якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень Суд встановив, що касаційна скарга є очевидно необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності та неправильності.

Такий висновок суд зробив з огляду на таке.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов'язковим до виконання.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням обов'язковості виконання рішень.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 65 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Судами встановлено, що 10 травня 2016 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_5 відкрито виконавче провадження ВП № 51043047 з виконання виконавчого листа Комунарського районного суду м. Запоріжжя № 333/7100/15-ц, виданого 09 березня 2016 року про поновлення ОСОБА_4 на посаді виконуючого обов'язки директора ДП «СП «Запорізьке».

20 травня 2016 року Мінагрополітики направило на адресу виконавчої служби листа з проханням звернутися до суду із заявою про роз'яснення порядку виконання судового рішення. Як зазначалося у листі, наказом Мінагрополітики від 19 листопада 2015 року № 247-п на посаду директора ДП «СП «Запорізьке» призначено ОСОБА_6 як переможця конкурсного відбору керівників суб'єктів господарювання державного сектору економіки, що, за переконанням скаржника, унеможливлює виконання рішення про поновлення на роботі виконувача обов'язків директора ОСОБА_4

05 липня 2016 року державний виконавець звернувся до суду із заявою про роз'яснення судового рішення, яка ухвалою суду від 22 серпня 2016 року залишена без задоволення.

26 січня 2017 року державний виконавець повторно направив до Мінагрополітики вимогу щодо виконання рішення суду та запропонував у разі його невиконання надати пояснення з цього приводу та попередив щодо накладення штрафу у разі невиконання рішення суду.

Листом від 10 лютого 2017 року Мінагрополітики повторно повідомило виконавчу службу про неможливість виконати рішення суду і про його оскарження в касаційному порядку.

Оскільки Міністерством аграрної політики та продовольства України не виконано рішення суду, не надано доказів його виконання та не вказані поважні причини його невиконання, державним виконавцем 03 березня 2017 року на підставі постанови ВП № 51043047 накладено штраф у розмірі 5 100, 00 грн.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні скарги Мінагрополітики на постанову державного виконавця про накладення штрафу у виконавчому провадженні ВП № 51043047, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, вірно виходив із того, що державний виконавець під час ухвалення оскаржуваної постанови від 03 березня 2017 року діяв в межах своїх повноважень і у спосіб, передбачений чинним законодавством України для примусового виконання рішення суду.

Додатково апеляційним судом правомірно зазначено, що відмова суду першої інстанції у роз'ясненні судового рішення не є поважною причиною для його невиконання.

Посилання у касаційній скарзі на постанову Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі № 333/7100/15-ц за позовом Міністерства аграрної політики та продовольства України про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, якою в частині поновлення ОСОБА_4 на посаді виконуючого обов'язки директора ДП «СП «Запорізьке» рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасовано, в цій частині відмовлено у задоволені позову, не може бути взято до уваги, оскільки відповідно до частин першої, другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином, обставини, встановленні в постанові Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі № 333/7100/15-ц, не можуть бути враховані, оскільки вони не були відомі судам першої та апеляційної інстанцій під час розгляду скарги по суті.

Виходячи з наведеного, суд зробив висновок, що скарга Мінагрополітики є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні, правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

З огляду на викладене доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують та не дають підстав вважати, що судами першої та апеляційної інстанцій при постановленні оскаржуваних рішень порушено норми процесуального права і неправильно застосовано норми матеріального права, а тому відсутні підстави для їх скасування.

Керуючись частиною третьою статті 393, пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою і шостою статті 394, пунктом 4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону від 03 жовтня 2017 року, Верховний Суд

УХВАЛИВ :

Поновити Міністерству аграрної політики та продовольства Українистрок на касаційне оскарження ухвали Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04 жовтня 2017 року та постанови Апеляційного суду Запорізької області від 01 лютого 2018 року.

У відкритті касаційного провадження у справі за скаргою Міністерства аграрної політики та продовольства України, заінтересовані особи: Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, ОСОБА_4, на рішення державного виконавця, за касаційною скаргою Міністерства аграрної політики та продовольства України на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду Запорізької області від 01 лютого 2018 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття судом та оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Погрібний

О. В. Ступак

Г. І. Усик