Єдиний унікальний номер: 223/176/17
Провадження номер: 2/223/13/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2018 року місто Вугледар

Вугледарський міський суд Донецької області в складі:

судді Луньової О.Г.

секретар Смаглієнко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири ВАО № 364087 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 2426206 від 25.12.2003 року. Відповідачі є дітьми позивача, вони раніше проживали в зазначеній квартирі, але згодом виїхали на постійне проживання до Російської Федерації. ОСОБА_3 не проживає в квартирі з 01.11.2015 року, ОСОБА_2 з 25.02.2016 року. Враховуючи викладене, позивач просить суд: визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі за адресою: АДРЕСА_1; визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_4, такою, що втратила право користування житловим приміщенням у квартирі за адресою: АДРЕСА_1.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі та розглянути справу за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, була допитана за судовим дорученням, відповідно до Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах 1993 року, Конаковським міським судом Тверської області Російської Федерації. Згідно протоколу судового засідання від 06.03.2018 року ОСОБА_3 позовні вимоги визнала в повному обсязі, пояснила, що проживає в Росії з 2011 року, однак зареєстрована в квартирі, що належить її матері ОСОБА_1 Вважає, що втратила право користування квартирою, в якій зареєстрована, та не має наміру повертатися для проживання в квартиру матері. Просила розглянути справу за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, був допитаний за судовим дорученням, відповідно до Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах 1993 року, Конаковським міським судом Тверської області Російської Федерації. Згідно протоколу судового засідання від 06.03.2018 року ОСОБА_2 позовні вимоги визнав в повному обсязі, пояснив, що тривалий час проживає в Росії, однак зареєстрований в квартирі, що належить його матері ОСОБА_1 Вважає, що втратив право користування даною квартирою, та не має наміру повертатися для проживання в квартиру матері. Просив розглянути справу за його відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 має у приватній власності квартиру за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу квартири ВАО № 364087 від 15.11.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Вугледарського міського нотаріального округу Донецької області. Також даний факт підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно № 88529318 від 31.05.2017 року (а.с.6, 45).

Позивач ОСОБА_1 є матірю відповідачів ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження серії ІІІ-ДВ № 369194 від 20.02.1987 року та серії ІV-НО № 373204 від 16.04.1980 року (а.с.10).

На даний час у квартирі за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровані: позивач ОСОБА_1, відповідачі - ОСОБА_2, ОСОБА_3, що підтверджується довідкою ОСББ «Фенікс-Вугледар» № 120 від 16.02.2017 року (а.с.11).

Відповідачі ОСОБА_2 не мешкає в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, з 25.02.2016 року по теперішній час, а ОСОБА_3 не мешкає в зазначеній квартирі з 01.11.2015 року, про що свідчить акт про не проживання № 125 від 06.03.2017 року (а.с.12).

Згідно ч. 1-2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані, однак не мешкають в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, по теперішній час.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підлягає визнанню такими, що втратили право користування житловим приміщенням в квартирі за адресою: АДРЕСА_1.

Керуючись ст. 150 ЖК України, ст. 319, 391, 405 ЦК України, ст. 12, 81, 247, 258-259, 263-265, 268, 273, 280-282 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_4, такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи до Апеляційного суду Донецької області через Вугледарський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарг подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Вугледарського

міського суду Донецької області ОСОБА_4