ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2018 року м. Суми

Справа №585/818/18

Номер провадження 22-ц/788/1070/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т. А. , Хвостика С. Г.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 30 квітня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Машини І.М. у приміщенні Роменського міськрайонного суду Сумської області

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, -

в с т а н о в и в :

Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Пунктом 8 частини першої розділу ХIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, також визначено, що утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Свої вимоги мотивувала тим, що з 05 серпня 1995 року перебуває з відповідачем в шлюбі, від якого у них народились двоє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. На сьогоднішній день подружжя проживає окремо, діти перебувають на її утриманні. У відповідача інших дітей не має, непрацездатних батьків не має. Відповідач є співвласником їх спільного майна, а саме: двох житлових будинків, 1/2 частини нежитлового приміщення та автомобіля. Тому просила суд позов задовольнити та стягувати щомісячно з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 3000 грн. на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 30 квітня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, у твердій грошовій сумі в розмірі 930 грн. щомісячно на кожну дитину, з індексацією відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , починаючи стягнення від дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на необґрунтованість, на порушення судом норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення яким позов задовольнити в повному обсязі.

У доводах апеляційної скарги зазначає, що ухвалюючи оскаржуване рішення, суд не взяв до уваги наявність у відповідача цінного рухомого та нерухомого майна, а також не взяв до уваги наявність у дітей хвороб: у Крістіни - вегето-судинна дистонія по гіпертонічному типу, у ОСОБА_4 - дерматиту шкіри. Крім того, позивачка має незадовільний стан здоров'я, їй встановлено третю групу інвалідності, що зумовлює підвищені витрати на її лікування, що спричинює зменшення витрат на дочок. Крім того, суд, посилаючись на припинення відповідачем підприємницької діяльності, не звернув увагу на те, що свою підприємницьку діяльність відповідач припинив відразу після подання позову до суду про стягнення з нього аліментів, що свідчить про умисне применшення своїх статків. На сьогоднішній день відповідач продовжує здійснювати підприємницьку діяльність.

Відповідачем ОСОБА_1 відзив на апеляційну скаргу подано не було.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_1 05 серпня 1995 року уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 (а.с.4).

Сторони мають двох неповнолітніх дітей : ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.5-6).

Судом встановлено, ОСОБА_1 та ОСОБА_1 разом не проживають, діти проживають з позивачкою.

Позивачка ОСОБА_1 відповідно до свідоцтв про право власності та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно має у власності ? частки житлових будинків, який розташовані по АДРЕСА_1 (а.с.17-18, 20).

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_1 має у власності земельну ділянку площею 0,0801 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 (а.с.19).

Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, ОСОБА_1 має у приватній власності земельну ділянку площею 0,1660 га по АДРЕСА_1 (а.с.21).

Відповідач ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, має у власності 1/2 частку нежитлового приміщення - магазин, яке розташоване по АДРЕСА_2 (а.с.22).

За позивачкою ОСОБА_1 зареєстрований автомобіль KIA Sportage, 2013 року випуску, № кузова НОМЕР_5, державний номерний знак НОМЕР_1. Також право користування автомобілем має відповідач ОСОБА_1 (а.с.23).

З довідки ПАТ «Укрсоцбанк» від 26.03.2018 р. про рух коштів на рахунку ОСОБА_1 вбачається, що останній за період з січня 2017 року по березень 2018 року отримав кошти на рахунок в загальному на суму 51759,74 грн., що в середньому на місяць (в періоді 11 місяців) складає 4705,43 грн., витрата коштів з рахунку склала 41781,65 грн. (а.с. 38).

Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків ОСОБА_1 за 2017 рік отримував дохід, середньомісячний розмір якого 9770,48 грн. (загальна сума 117245,72 грн.).

Проте, 26 квітня 2018 року ОСОБА_1 припинив свою підприємницьку діяльність, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (а.с.49-51).

Позивачці ОСОБА_1 відповідно до довідки Акту огляду МСЕК від 03 травня 2018 року, встановлену третю групу інвалідності, безтерміново (а.с.67).

Відповідно до медичних довідок, неповнолітні діти сторін мають незадовільний стан здоров'я, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 хворіє на вегето-судинну дистонію по гіпертонічному типу, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 - на дерматит шкіри (а.с.26-30).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач у добровільному порядку не виконує зобов'язання по утриманню дітей, останні проживають з матір'ю та знаходяться на її утриманні, відповідач є працездатним, відомостей щодо перебування інших осіб на його утриманні не надано.

Згідно ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;3 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року, який набрав чинності 08 липня 2017 року, внесено зміни до ч.2 ст. 182 СК України, визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З огляду наведеного судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

В той же час, колегія суддів не може погодитись в висновками місцевого суду щодо визначення розміру аліментів у мінімально встановленому законодавством розмірі у сумі 930 грн. 00 коп. на кожну дитину.

При цьому колегія суддів виходить з того, відповідач є особою працездатного віку, доказів того, що за станом здоров'я він немає можливості повноцінно працювати і забезпечувати своїх неповнолітніх дітей ним не надано. Також він має на праві спільної сумісної власності два житлових будинки, 1/2 частину нежитлового приміщення (магазину), автомобіль. Підприємницька діяльність ним припинена лише після звернення позивачки з позовом до суду про стягнення аліментів на утримання дітей, що свідчить про вчинення ним дій щодо умисного погіршення свого майнового стану.

Крім того з матеріалів справи вбачається, що позивач має поганий стан здоров'я, їй встановлена третя група інвалідності, їй протипоказані виражені психо-емоційні навантаження і тому вона обмежена у виборі місця роботи, а отже і у отриманні доходу достатнього для нормального матеріального забезпечення своїх неповнолітніх дітей. Також вона вимушена нести додаткові витрати на своє лікування .

Виходячи з цього колегія суддів вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання своїх неповнолітніх дітей у розмірі 1500 грн. 00 коп. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

Доводи апеляції про те, що позивач вимушена нести додаткові витрати на лікування дітей та розвиток їй здібностей не заслуговують на увагу, оскільки позивач не позбавлена можливості, в порядку передбаченому ст. 185 СК України, звернутись з позовом до суду про стягнення додаткових витрат на утримання дітей.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення місцевого суду підлягає зміні в частині визначення розміру стягуваних аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Рішення суду в частині розподілу судових витрат необхідно залишити без змін.

Керуючись статтями ст..ст.374, п.4 ч.1 ст.376, 381, 382 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 30 квітня 2018 року змінити в частині визначення розміру стягуваних аліментів.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 (місце проживання: АДРЕСА_1, ІДН - НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7 (місце проживання: АДРЕСА_3, ІДН - НОМЕР_3) аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочок ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. 00 коп. щомісячно на кожну дитину з індексацією відповідно до закону, починаючи стягнення з 02 березня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір за перегляд справи у суді апеляційної інстанції у сумі 1057 грн. 20 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - (підпис) О. І. Собина

Судді : (підпис) Т. А. Левченко

(підпис) С. Г. Хвостик

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду Сумської області О. І. Собина