АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий в 1 інстанції - Рибак М.А.
№22-ц/796/4111/2018 Доповідач - Українець Л.Д.
Справа №761/3465/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі:

судді-доповідача Українець Л.Д.

суддів Шебуєвої В.А.,

Оніщука М.І.,

за участю секретаря Федорчук Я.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 лютого 2018 року в справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «БТА Банк» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», третя особа ОСОБА_4, про визнання припиненими правовідносин за кредитним договором у зв'язку із його виконанням, визнання припиненими поруки та іпотеки у зв'язку з припиненням основного зобов'язання,-

В С Т А Н О В И В

У лютому 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ПАТ «БТА Банк» та ТОВ«Кредитні ініціативи» про визнання припиненими правовідносин за кредитним договором у зв'язку із його виконанням, визнання припиненими поруки та іпотеки у зв'язку з припиненням основного зобов'язання.

У мотивування вимог посилалася на те, що 30.10.2006 року між ОСОБА_3 та ВАТ «Український кредитно-торговий банк», правонаступником якого є ПАТ «БТА БАНК» укладено кредитний договір № 020/06к, за умовами якого банк надав кредитні кошти в сумі 126000,00 доларів США на строк до 30.10.2021 року зі сплатою 13 % річних.

З метою забезпечення виконання кредитного договору були укладені договір поруки та іпотеки.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 30.05.2011 року стягнуто з неї на користь банку 1032129,62 грн. заборгованості за кредитним договором, яка складалась з: 932147,00 грн. заборгованості за кредитом та 99982,29 грн. заборгованості за відсотками.

За договором факторингу від 03.04.2014 року ПАТ «БТА БАНК» відступило право вимоги за кредитним договором ТОВ «Кредитні ініціативи».

Згідно з витягом з реєстру сума боргу позивача, яка була відступлена складала 4153,74 долари США.

У виконавчому провадженні, відкритому на підставі рішення суду стягувачеві ПАТ «БТА Банк» передано земельні ділянки у Васильківському районі Київської області в с. Липовий Скиток на загальну суму 711860,00 грн. та особисто нею перераховано грошові кошти в сумі 427004,63 грн., які державним виконавцем були скеровані стягувачу ТОВ «Кредитні ініціативи».

Державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження щодо стягнення на підставі виконавчого листа, виданого Оболонським районним судом міста Києва.

Посилаючись на те, що нею було виконано грошове зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі, просила суд:

припинити правовідносини за кредитним договором № 020/06к від 30.10.2006 року, який укладено між ОСОБА_3 та ВАТ «Український кредитно-торговий банк» (правонаступником якого є ПАТ «БТА БАНК») у зв'язку із виконанням зобов'язань за кредитним договором;

визнати припиненим договір поруки № 020/06к від 30.10.2006 року, який укладено між поручителем - ОСОБА_4, позичальником - ОСОБА_3 та ВАТ «Український кредитно-торговий банк» (правонаступником якого є ПАТ «БТА БАНК»), у зв'язку із припиненням основного зобов'язання;

визнати припиненим договір іпотеки від 30.10.2006 року, який зареєстровано в реєстрі за № 4214 та укладено між ОСОБА_3 та ВАТ «Український кредитно-торговий банк» (правонаступником якого є ПАТ «БТА БАНК»), у зв'язку із припиненням основного зобов'язання.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19 лютого 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення в частині визнання припиненими правовідносини за кредитним договором у зв'язку з виконанням зобов'язань за цим договором.

Зазначає, що 25.04.2016 року грошове зобов'язання за кредитним договором №020/06к від 30.10.2006 року, укладеним між нею та ВАТ «Український кредитно-торговий банк» (правонаступником якого є ПАТ «БТА БАНК») виконано в повному обсязі на суму 1032129,62 грн.

Ухвалою колегії суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва від 05 лютого 2016 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_3 про стягнення заборгованостівстановлено, щострок виконання за кредитним договором настав до моменту укладання Договору факторингу, що підтверджується рішенням Оболонського районного суду від 30.05.2011 року, яким стягнуто всю заборгованість за достроково розірваним кредитним договором, то ТОВ «Кредитні ініціативи» не має повноважень щодо нарахування пені.

Таким чином надана відповідна правова оцінка стосовно відсутності додаткових зобов'язань за вищевказаним кредитним договором.

Отже, ПАТ «БТА Банк», до укладення з ТОВ «Кредитні ініціативи» спірної факторингової угоди від 03 квітня 2014 року, вже реалізувало своє право грошової вимоги до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за кредитним договором № 020/06к від 30.10.2006 року, шляхом пред'явлення відповідного позову, який в подальшому був задоволений судом, внаслідок чого кредитор - ПАТ «БТА Банк» отримало процесуальний статус стягувача, а не кредитора у зобов'язанні.

Відповідно, TOB «Кредитні ініціативи» позбавляється можливості на умовах, визначених кредитним договором, реалізувати відступлене йому право грошової вимоги, щодо якого спір вирішено в судовому порядку, оскільки в протилежному випадку це призводить до можливості притягнення боржника (позичальника) двічі (або більше разів) до відповідальності за вчинення одного й того самого правопорушення, що прямо суперечить нормам ст. 61 Конституції України,згідно з якою ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Оскільки ухвалене судове рішення про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, то нарахування відсотків за користування кредитом, неустойки поза строком дії кредитного договору законом не передбачено.

Посилання суду на постанову Верховного Суду України від 25 травня 2016 року по справі № 6-157цс16, вважає безпідставним, оскільки предметом розгляду даної справи було не виконання боржником рішення суду, а також зменшення кредитної заборгованості, шляхом часткового задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк».

Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано апеляційний суд міста Києва та утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.

У відповідності до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом міста Києва.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників учасників процесу, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, 30 жовтня 2006 року між ВАТ «Український кредитно-торговий банк», правонаступником якого є ПАТ «БТА БАНК» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 020/06к, відповідно до п.п.1.1., 2.1, 3.1. якого, банк надав позивачу кредит у сумі 126000,00 дол. США на умовах цільового використання (для ремонту нерухомості), забезпеченості, строковості, платності, зворотності та інших умовах, вкладених в цьому договорі, на строк з 30 жовтня 2006 року по 30 жовтня 2021 року, з процентною ставкою 13% річних (а.с. 13-20).

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 30 жовтня 2006 року між ВАТ «Український кредитно-торговий банк», правонаступником якого є ПАТ «БТА БАНК» та ОСОБА_3 укладено договір іпотеки (а.с.21-24).

Також, між ВАТ «Український кредитно-торговий банк», правонаступником якого є ПАТ «БТА БАНК» та ОСОБА_4 30 жовтня 2006 року укладено договір поруки № 020/06к (а.с. 25-27).

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 30 травня 2011 року, яке набрало законної сили, стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «БТА Банк» суму заборгованості в розмірі 1032129,62 грн. та 1820 грн. судових витрат. (а.с.70-72)

23 липня 2012 року головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції ОСОБА_5 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, по виконанню виконавчого листа № 2-70, виданого 18 листопада 2011 року Оболонським районним судом м. Києва про стягнення боргу в сумі 1033949,62 грн. (а.с.61).

Постановою державного виконавця від 22.04.2013 року передано майно стягувачеві в рахунок погашення боргу на загальну суму 711860 грн. (а.с.62)

03 квітня 2014 року між ПАТ «БТА Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу, відповідно до п.п. 2.1 якого, клієнт (ПАТ «БТА БАНК») відповідно до умов цього договору відступає фактору (ТОВ «Кредитні ініціативи») свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначених у реєстрі заборгованості боржників та у переліку кредитних договорів та договорів забезпечення, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації, а фактор, шляхом надання фінансової послуги клієнту, набуває права вимоги такої заборгованості від боржників та сплачує клієнту грошові кошти в розмірі, що становить ціну продажу та в поряду, передбаченому цим договором. При цьому, сторони погодили, що права вимоги заборгованості по кредитних договорах, та права вимог по договора забезпечення відступаються/передаються клієнтом фактору за цим договором на основі «як є», остаточно та назавжди, та ні за яких обставин не підлягають поверненню фактором клієнту (окрім повернення грошових коштів, згідно п.5.3. цього договору) без надання будь-яких пов'язаних запевнень та гарантів, окрім тих, що вказані у цьому договорі. Після переходу прав вимоги заборгованості до фактора, останній має право нараховувати, в якості нового кредитора у зобов'язанні, проценти, комісії, штрафні санкції та інші обов'язкові платежі по відношенню до боржників у разі невиконання ними зобов'язань за кредитними договорами по сплаті обов'язкових платежів, строк сплати яких не настав на дату підписання цього договору, але настане у майбутньому (а.с. 28-33).

03 квітня 2014 року між ПАТ «БТА Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір про передачу прав за іпотечними договорами. (а.с. 34-35).

Згідно з витягом з реєстру загальна сума боргу, що відступається складала 4153,74 долари США. (а.с.39)

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 23.03.2017 року у справі № 761/5191/16-ц, яке набрало законної сили, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3 до ПАТ «БТА Банк», ТОВ «Кредитні ініціативи», треті особи: старший державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Бучко Віталій Васильович, державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві Чорний Володимир Вікторович про визнання частково недійсними договору факторингу та договорів про передачу прав вимоги. (а.с.154-156)

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 18 серпня 2014 року замінено стягувача у виконавчому провадженні з ПАТ «БТА Банк» на ТОВ «Кредитні ініціативи». (а.с.77-78)

20 квітня 2016 року ОСОБА_3 на депозитний рахунок Відділу державної виконавчої служби сплатила кошти в сумі 427 004,63 грн. (а.с.89) та 21 квітня 2016 року державним виконавцем, відповідно до розпорядження №33449027/16 грошові кошти в розмірі 322089,62 грн. скеровано стягувачу.

25.04.2016 року старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2-70, який виданий 18.11.2011 року Оболонським районним судом міста Києва у зв'язку із виконанням рішення Оболонського районного суду міста Києва від 30.05.2011 року (а.с. 81).

Звертаючись до суду з позовом та апеляційною скаргою ОСОБА_3 зазначала, що 25.04.2016 року грошове зобов'язання за кредитним договором №020/06к від 30.10.2006 року виконано в повному обсязі на суму 1032129,62 грн. Оскільки ухвалене судове рішення про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, то нарахування відсотків за користування кредитом, неустойки поза строком дії кредитного договору законом не передбачено. Відповідно TOB «Кредитні ініціативи» позбавляється можливості на умовах, визначених кредитним договором, реалізувати відступлене йому право грошової вимоги, щодо якого спір вирішено в судовому порядку, оскільки в протилежному випадку це призводить до можливості притягнення боржника (позичальника) двічі (або більше разів) до відповідальності за вчинення одного й того самого правопорушення, що прямо суперечить нормам ст. 61 Конституції України,згідно з якою ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції вірно виходив з недоведеності та необґрунтованості позовних вимог з огляду на таке.

Згідно зі 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтями 599, 600, 601, 604-609 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняються у разі: виконання, проведеного належним чином; за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо); зарахування зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги; за домовленістю сторін; внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора; поєднанням боржника і кредитора в одній особі; неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає; смерті фізичної особи; ліквідації юридичної особи.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

Виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України та змісту кредитного договору можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання.

У силу ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що заборгованість за кредитним договором, яка стягнута рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 30.05.2011 року, була визначена банком станом на 26.04.2010 року та фактично погашена позивачем 20.04.2016 року.

У суді апеляційної інстанції представники ОСОБА_3 підтвердили той факт, що ОСОБА_3 була обізнана з рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 30.05.2011 року про стягнення заборгованості за кредитним договором. Виконавчий лист перебував на виконанні у державного виконавця і лише 25.04.2016 року старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2-70, який виданий 18.11.2011 року Оболонським районним судом міста Києва на виконанням рішення Оболонського районного суду міста Києва від 30.05.2011 року (а.с. 81).

Отже, ОСОБА_3 та її представниками не спростовано факт несвоєчасного виконання грошового зобов&quО.;язання, що дає право стягувачу порушувати питання про застосування до боржника положень ст. 625 ЦК України.

Колегія суддів звертає увагу на те, що в апеляційній скарзі ОСОБА_3 порушує питання про скасування рішення суду лише в частині відмови у визнанні припиненими правовідносин за кредитним договором.

Представник ОСОБА_3 пояснила в суді апеляційної інстанції, що такий спосіб захисту порушеного права ОСОБА_3 обрано з метою позбавити ТОВ &q?ї,;Кредитні ініціативи&q? ; в майбутньому звертатися до неї з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Такі вимоги не ґрунтуються на законі, оскільки правовідносини сторін могли бути припинені виконанням, проведеним належним чином.

Перевіряючи факт виконання зобов&qu-b;язань за кредитним договором, суд першої інстанції підставно дійшов висновку, що зобов&quяз;язання не були виконані належним чином, оскільки рішення суду про стягнення боргу за кредитним договором від 18.11.2011 року було виконано боржником лише 20.04.2016 року.

Ураховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач не підтвердила належними доказами виконання зобов'язань за кредитним договором належним чином, а тому підстави для застосування статті 599 ЦК України відсутні.

За таких обставин, судом вірно відмовлено в задоволенні вимог позивача в частині припинення правовідносин за кредитним договором № 020/06к від 30.10.2006 року у зв'язку із виконанням зобов'язань за кредитним договором, з огляду на їх недоведеність та необґрунтованість.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи, дав їм належну оцінку.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні вимоги про визнання припиненими правовідносин за кредитним договором у зв'язку із його виконанням відповідає вимогам закону, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

В іншій частині рішення суду не оскаржується та набрало законної сили.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27 червня 2018 року.

Суддя-доповідач Л.Д. Українець

Судді В.А. Шебуєва

М.І. Оніщук