Справа № 278/2683/17
Провадження №2/278/1499/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
25 травня 2018 року Житомирський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Зубчук І.В.
секретаря с.з. ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третьої особи приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконання, -
В С Т А Н О В И В :
В обґрунтування позову зазначила, що виконавчий напис вчинено нотаріусом на підставі документів, які не підтверджували безспірності заборгованості. Крім того, нею не було отримано письмову вимогу про усунення порушень та попередження про звернення стягнення на кошти позивача у разі невиконання цієї вимоги.
Позивач позов підтримала з підстав зазначених в ньому.
Представник відповідача в судове засідання повторно не зявився. У відповідності до ч.6 ст.128 ЦПК України належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи за місцезнаходженням у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та представника позивача, що відповідає вимогам ст.280 та ч.2 ст.247 ЦПК України.
Третя особа приватний нотаріус ОСОБА_3 подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, при вирішенні справи покладався на розсуд суду (а.с.60).
З огляду на зазначене суд не вбачає перешкод у судовому розгляді справи.
Вивчивши матеріали справи, судом були встановлені наступні факти.
Згідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст.5 ЦПК України).
Судом встановлено, що 06 червня 2007 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір, у відповідності до якого ОСОБА_2 отримала від банка кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за її користування.
Також, матеріали цивільної справи містять розрахунок заборгованості за кредитом (а.с.4-10), який Банком було представлено приватному нотаріусу при зверненні з заявою про вчинення оспорюваного виконавчого напису.
Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 25 липня 2017 року державним виконавцем Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_4 відкрито виконавче провадження за виконавчим написом №3550 від 17 травня 2017 року вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 (а.с.15-16).
Відповідно до п.19 ст.34 Закону України (далі ЗУ) «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.
Статтею 87 ЗУ «Про нотаріат», передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Таким чином, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст.18 ЦК України, ст.87 ЗУ «Про нотаріат»).
Пунктом 2 Постанови КМУ «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 від 19.06.1999 року, передбачено вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, яким передбачено, що для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
На запит суду приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 надано документи на підставі яких нею вчинено зазначений вище виконавчий напис. Це зокрема розрахунок заборгованості за договором з якого вбачається, що останній платіж позивачем ОСОБА_2 було здійснено у травня 2015 року, заява відповідача від 26 квітня 2017 року на імя приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про вчинення виконавчого напису та письмова вимога без дати про усунення позивачем ОСОБА_2 порушень за кредитним договором б/н від 06 червня 2007 року укладеного між позивачем та відповідачем. Підтвердження, щодо отримання позивачем даної вимоги суду не надано.
Правова позиція щодо визначення документів такими, які підтверджують безспірність заборгованості, сформована Вищим спеціалізованим судом з розгляду цивільних та кримінальних справ, а також Вищим Господарським судом України в ухвалі ВССУ від 15.06.2011 року за №6-4882св11 та в постанові ВГСУ від 27.10.2011 року за № 5015/1965/11. Безспірність заборгованості можуть підтверджувати виключно первинні бухгалтерські документи, оформлені у відповідності зі статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Відповідно до ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обовязкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Іншими словами таким бухгалтерським документом може бути виписка по рахунку.
Вчинення виконавчого напису регламентується главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Мінюсту України від 22.02.2012 року № 296/5 (далі- Порядок).
Для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, має бути зазначено строк, за який має проводитися стягнення (підпункт 2.1 глави 16 Порядку).
Пунктом 3 глави 16 Порядку встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року.
В матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження того, що позивач отримувала від банку вимогу про усунення порушення із зазначенням у ній стислого змісту порушених зобов'язань та тим самим вона позбавлена можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги ПАТ КБ «Приватбанк», або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред'явленої до стягнення.
За таких обставин, суд вважає, що нотаріус на момент вчинення виконавчого напису не мав підстав вважати, що розмір заборгованості перед банком, а також суми пені, комісії, відсотків, штрафів зазначених у написі, є безспірними.
Крім того, вчиняючи оспорюваний виконавчий напис від 17 травня 2017 та стягуючи з ОСОБА_2 заборгованість за період з 06 червня 2007 року по 31 травня 2015 року, нотаріус не врахував положення ст.88 ЗУ «Про нотаріат», згідно якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Пунктом 3.4 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом Міністерства юстиції України за № 296/5 від 22.02.2012 року, встановлено, що строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.
Частиною 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідач в ході розгляду справи не надав суду жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача.
У звязку з чим, аналізуючи все вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про те, що вчиняючи виконавчий напис №3550 від 17 травня 2017 року, нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 не встановив факту безспірності вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» та не врахував вимоги ст.88 ЗУ «Про нотаріат», що у свою чергу свідчить про обґрунтованість вимог ОСОБА_2 в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх задоволення.
Згідно ч.3 ст.141 ЦПК України, якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Керуючись ст.ст.15, 16, 18, 253, 256, 257, 261, 266 ЦК України, ст.ст.35, 87-88 ЗУ "Про нотаріат" , постановою КМУ від 29.06.1999 року №1172, ст.ст.4, 12, 82, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_2 задовольнити.
Стягнути з публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» на користь держави судові витрати в сумі 1600 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Заочне рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: І. В. Зубчук