Провадження № 2/200/1512/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2018 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:головуючого судді Женеску Е.В.

з участю секретаря Санжаровської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Комунальне підприємство «Жилсервіс-2» Дніпропетровської міської ради про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом про визнання права власності на нерухоме майно, в обґрунтування якого вказує, що 18 січня 2000 року її батько, відповідач ОСОБА_2, отримав ордер № 32 на право займання житлової площі 39,9 м2, загальної площі 54,0 м2 по вулиці Єрмолова, буд. 32, кімната 13, разом із сімєю ОСОБА_3, матірю позивача, та нею. 23.03.2011 року померла мати позивача, в звязку з чим особовий рахунок на житлове приміщення було переоформлено на відповідача.

У період до 01 травня 2011 року власними силами позивача та відповідача було зроблено перепланування наданої їм квартири, а саме: приєднані приміщення №№ 1, 2, 5, 6, 7, в тому числі місць загального користування (загальна вбиральня), які знаходилися в аварійному стані та представляли загрозу руйнування всього будинку. Під час переобладнання квартири № 5 в житловому будинку № 32 по вулиці Єрмолової в м. Дніпро до неї самочинно приєднано 72,2 м2, внаслідок чого загальна площа квартири складає 109,7 м2, житлова 56,3 м2. Ними було здійснено капітальний ремонт самочинно приєднаних приміщень. В процесі перепланування квартири ними було виконано переобладнання з метою покращення санітарно-гігієнічного стану, архітектурно-планувального рішення, та безпечного стану приміщень. Вказані переобладнання житлового приміщення зроблені ними без порушень архітектурних, будівельних та інших норм, згідно висновку експерта можуть бути допущені до безаварійної та бездефектної експлуатації, права інших осіб не порушено. Після смерті матері позивача відповідач зобовязався переоформити належну ним квартиру на позивачку. Однак станом на день звернення позивача до суду відповідач змінив своє рішення і вирішив зареєструвати квартиру виключно на себе. З вказаних підстав та посилаючись на положення ст. 376 ЦК України, просила визнати за нею право власності на вищевказану квартиру.

В судове засідання позивачка не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі.

В судове засідання відповідач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Третя особа Комунальне підприємство «Жилсервіс-2» Дніпропетровської міської ради в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, проти позовних вимог не заперечувала.

Дослідивши матеріали справи та надавши їм оцінку в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено, що 18 січня 2000 року відповідач ОСОБА_2, отримав ордер № 32 на право займання житлової площі 39,9 м2, загальної площі 54,0 м2 по вулиці Єрмолова, буд. 32, кімната 13, разом із сімєю ОСОБА_3 та позивачем ОСОБА_1. Згодом квартира № 13 змінила свій номер на 5.

З 04 вересня 1981 року будинок барачного типу забудови за адресою: м. Дніпро, вул. Єрмолова, буд. 32, перебуває в списках ветхих будинків, згідно рішення Дніпропетровської міської ради № 1118 від 04.09.1981 року.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-КИ № 398503 23 березня 2011 року померла мати позивача - ОСОБА_3, в звязку з чим рішенням виконавчого комітету Бабушкінської районної у місті Дніпропетровську ради від 23.12.2011 року № 578 на відповідача було переоформлено особовий рахунок на житлове приміщення, яке складається з двох кімнат, житловою площею 39,9 м2, загальною 54,0 м2 в квартирі АДРЕСА_1.

До 01 травня 2011 року власними силами позивача та відповідача було зроблено перепланування наданої їм квартири приєднані приміщення №№ 1, 2, 5, 6, 7, в тому числі місць загального користування (загальна вбиральня), які знаходилися в аварійному стані та представляли загрозу руйнування всього будинку.

Згідно технічного висновку про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж обєкта квартири АДРЕСА_2 було здійснено капітальний ремонт цих приміщень, а саме в процесі перепланування квартири було виконано переобладнання з метою покращення санітарно-гігієнічного стану, архітектурно-планувального рішення, та безпечного стану приміщень:

- виконано ремонт даху та покрівлі, оскільки їх частина знаходилася в незадовільному стані (знос складав 70%, що потребувало капітальний ремонт);

- виконано ремонт підлоги - її частина знаходилася в незадовільному стані (знос складав 65-70%, що потребувало капітальний ремонт);

- виконано ремонт вікон, оскільки їх частина знаходилася в незадовільному стані (знос складав 70%, що потребувало капітальний ремонт);

- виконано заміну інженерних комунікацій, які знаходилися в незадовільному стані, знос складав 65-70%, що потребувало капітальний ремонт;

- виконані не несучі перегородки;

- сформовані приміщення коридору (22,5 м2), санвузла (10,1 м2), житлової кімнати (18,8 м2) та тамбура (1,5 м2), кухні площею 19,3 м2;

- виконано обробку приміщень.

Згідно даних технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_3, виготовленого станом на 12 травня 2016 року квартира літ. А-1, загальною площею 109,7 кв.м., житловою площею 56,3 кв.м., складається з 3-х кімнат, у тому числі: 1-а кімната 18,8 кв.м., 2-а кімната 18,6 кв.м., 3-тя кімната 18,9 кв.м., кухня 19,3 кв.м., санвузол 10,1 кв.м., коридор 22,5 кв.м., тамбур площею 1,5 кв.м., з яких коридор, 1-а кімната, кухня, санвузол та тамбур самовільно приєднані у період до 01.05.2011 року.

Згідно з технічним висновком по проведенню технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж обєкта - квартири № 5 в житловому будинку № 32 по вулиці Єрмолової в м. Дніпро, складеного експертом Приватного підприємства «ДАН» ОСОБА_4, роботи з реконструкції укріпили експлуатаційну надійність будинку. Виконане перепланування квартири виключає аварійність будинку. Капітальний ремонт приміщень виконано до 01.05.2011 року. Місцезнаходження каналізаційних та водопровідних стояків залишилося без змін. Санвузол та кухня виконані з урахуванням проектної схеми димохідних та вентиляційних каналів. Виконане переобладнання квартири укріплює конструктивну схему жилого будинку та несучу здатність основних конструкцій. Перепланування будинку виконане при дотриманні нормативних вимог, квартира підлягає подальшій експлуатації.

Відповідно до п. 5, 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є зокрема судовий захист цивільного права та інтересу, та справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до висновку про проведення технічного обстеження, квартира підлягає подальшій експлуатації.

Частиною 2 ст. 331 ЦК України передбачено, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Позивач та відповідач постійно проживають в вищезазначеній квартирі, здійснена ними самочинна реконструкція квартири не порушує прав інших осіб, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позбавлені можливості надати суду декларацію про готовність до експлуатації квартири саме у зв'язку з відсутністю на даний час законодавчого врегулювання введення в експлуатацію об'єктів самочинного будівництва. Тому суд вважає за можливе, застосувати аналогію права, встановлену ч. 2 ст. 8 ЦК України, оскільки процедура введення в експлуатацію квартири полягає саме в перевірці її готовності до подальшої експлуатації, що й було встановлено в технічному висновку по проведенню технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж квартири.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася і у липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та її до Конвенції» від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України).

За змістом ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Зазначеною нормою закріплено презумпцію законності набуття права власності, тобто право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або якщо незаконність набуття права власності встановлена рішенням суду, а також встановлено відкритість переліку підстав набуття права власності з обмеженням їх виключно тими, що прямо передбачені в законодавстві.

Статтею 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Враховуючи викладене, суд вважає, що є підстави для визнання за позивачем право власності на самочинне перепланування квартири, що надасть позивачу право ввести квартиру в експлуатацію згідно з діючим Порядком, а тому вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 328, 376, 386 ЦК України, ст. 12, 19, 76-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Комунальне підприємство «Жилсервіс-2» Дніпропетровської міської ради про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії АО № 016359, виданий Бабушкінським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 27 грудня 2011 року, РНОКПП НОМЕР_1) право власності на квартиру № 5 в житловому будинку № 32 по вулиці Єрмолової в м. Дніпро, загальною площею 109,7 м2, житловою 56,3 м2, яка складається з: приміщення № 1 коридор площею 22,5 м2, приміщення № 2 житлова площею 18,8 м2, приміщення № 3 житлова площею 18,6 м2, приміщення № 4 житлова площею 18,9 м2, приміщення № 5 кухня площею 19,3 м2, приміщення № 6 санвузол площею 10,1 м2, приміщення № 7 тамбур площею 1,5 м2.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Пунктом 15.5 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Головуючий-суддя: Е.В. Женеску