Постанова

Іменем України

06 червня 2018 року

м. Київ

справа № 210/1440/16-ц

провадження № 61-24362св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг»,

представник відповідача - Сідлецька СвітланаОлексіївна,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Первинна профспілкова організація Незалежної профспілки гірників України Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2017 року у складі колегії суддів: Митрофанової Л. В., Барильської А. П., Зубакової В. П.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (далі - ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Первинна профспілкова організація Незалежної профспілки гірників України ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», про поновлення на роботі.

Позовна заява мотивована тим, що з 07 листопада 2007 року він працював у ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на різних посадах, остання посада - інженер-конструктор третьої категорії проектно-конструкторського відділу управління проектно-конструкторської роботи. Наказом ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» від 27 січня 2016 року його було звільнено з цієї посади у зв'язку зі скороченням штату на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України.

Вважав, що його звільнення є незаконним, оскільки додаток № 2 до наказу ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» від 10 вересня 2015 року, в якому визначено перелік посад на скорочення, у тому числі і його посаду, підписано не генеральним директором, а іншою особою, яка не має повноважень на прийняття рішень зі скорочення штату.

Крім того, профспілковий комітет не надав згоди на його звільнення, оскільки комітетом було встановлено порушення роботодавцем трудового законодавства, а саме те, що йому не було повторно запропоновано вакантні робочі місця на підприємстві за його спеціальністю. Рішення профспілкового комітету є обґрунтованим і адміністрація підприємства відповідно до вимог статті 43 КЗпП України не мала права його звільняти без згоди профспілкового комітету.

На підставі вказаного, ОСОБА_4 просив визнати незаконним і скасувати наказ ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» від 27 січня 2016 року про його звільнення і поновити його на посаді інженера-конструктора третьої категорії проектно-конструкторського відділу управління проектно-конструкторської роботи і введенням проектів служби технічного директора управління гірничого департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпрпоетровської області від 25 липня 2016 року у складі судді Чайкіної О. В. у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що при звільненні позивача з роботи відповідачем було дотримано вимоги трудового законодавства та процедуру звільнення працівника на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України, порядок вивільнення працівників, передбачений статтею 49-2 КЗпП України. При цьому, встановивши, що відмова профспілкового комітету не містить правового обґрунтування відмови у наданні згоди на звільнення працівника, суд вважав, що відповідач мав право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації і таке звільнення є законним.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено. Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 липня 2016 року скасовано і ухвалено нове рішення про задоволення позову ОСОБА_4

Скасовано наказ ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» від 27 січня 2016 року № 66/л «Про звільнення з підприємства за скороченням штату».

Поновлено ОСОБА_4 на посаді інженера-конструктора 3 категорії проектно-конструкторського відділу управління проектно-конструкторської роботи і введенням проектів служби технічного директора управління гірничого департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».

Судові витрати за розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанцій компенсовано за рахунок держави.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що на позивача як члена первинної профспілкової організації поширюються гарантії встановлені статтею 43 КЗпП України, тому відповідач не мав права його звільняти, оскільки профспілковим комітетом було обґрунтовано відмовлено у його звільненні.

У касаційній скарзі, поданій у лютому 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить рішення апеляційного суду скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що звільнення позивача на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України здійснено з дотриманням вимог трудового законодавства при вивільненні працівників та Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4, оскільки роботодавець не отримав обґрунтованої відмови на його звільнення.

Відзив на касаційну скаргу позивачем не подано.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

У пункті 1 частини першої статті 40 КЗпП України визначено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (частина друга статті 40 КЗпП України).

Згідно з частинами першою і третьою статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення, у звязку із змінами в організації виробництва і праці, власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Обов'язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов'язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з'явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Відповідно до частини першої статті 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Відповідно до частини сьомої зазначеної статті рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування такої відмови, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілкової організації (профспілкового представника).

Тобто, за змістом цієї норми суд, розглядаючи трудовий спір, має з'ясувати, чи містить рішення профспілкового органу про відмову у наданні згоди на розірвання трудового договору правове обґрунтування такої відмови і не вправі давати оцінку обґрунтованості самого рішення.

Апеляційний суд дав належну оцінку рішенню профспілкового комітету про відмову у наданні згоди на звільнення позивача та правильно виходив із того, що ця відмова відповідає критеріям обґрунтованості у розумінні частини сьомої статті 43 КЗпП України та частини шостої статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

Доводи касаційної скарги, що відмова первинної профспілкової організації належним чином не аргументована і не містить посилань на правове обґрунтування незаконного звільнення працівника, спростовуються витягом з протоколу засідання профкому від 03 грудня 2015 року (а. с. 11).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Ю. В. Черняк