Справа № 408/4370/17-ц
Провадження № 22ц/782/567/18
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
19 червня 2018 року м. Сєвєродонецьк
Апеляційний суд Луганської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: ОСОБА_1 (суддя-доповідач), ОСОБА_2, ОСОБА_3, вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження у цивільній справі
за апеляційною скаргою ОСОБА_4
на рішення Біловодського районного суду Луганської області від 16 травня 2018 року
за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ» про стягнення заборгованості зі сплати заробітної плати, компенсації за невикористані дні щорічних відпусток, вихідної допомоги у звязку із порушенням законодавства про працю, компенсації за затримку розрахунку при звільненні у розмірі середнього заробітку
в с т а н о в и в:
Рішенням Біловодського районного суду Луганської області від 16 травня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ» про стягнення заробітної плати відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_4 звернувся до суду із апеляційною скаргою, із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження, в обґрунтування якого зазначив, що мешкає на території, де органи української влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, а саме місто Довжанськ Луганської області, який є населеним пунктом, що входить до переліку населених пунктів, з якими не здійснюються поштові відправлення, у звязку з чим позивач позбавлений можливості належного надіслання та отримання кореспонденції. Отже копію оскаржуваного рішення суду, ухваленого без участі сторін по справі, не отримував, повний текст даного рішення було оприлюднено на сайті ОСОБА_5 України 24 травня 2018 року, тому до цієї дати позивач не міг усвідомлювати про винесене судове рішення та його зміст. Тому просить поновити строк апеляційного оскарження рішення Біловодського районного суду Луганської області від 16 травня 2018 року.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Основним Законом України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (частини 1, 2 статті 55 Конституції України). Відмова суду в прийнятті позовних заяв, скарг, оформлених відповідно до процесуального закону, є порушенням права на судовий захист, яке за статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.

Реалізація права особи на судовий захист здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанції, оскільки перегляд таких рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів особи. За правовим висновком, сформульованим Конституційним Судом України, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003). Отже, право на апеляційне оскарження судових рішень в контексті положень частин 1 та 2 статті 55, пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України є складовою права кожного на звернення до суду.

Як вбачається із матеріалів справи, рішення суду першої інстанції проголошено 16 травня 2018 року без участі сторін по справі (а.с. 112-115).

Матеріали справи не містять вступної та резолютивної частин оскаржуваного рішення суду.

Строк на подачу апеляційної скарги спливав 15 червня 2018 року

Апеляційна скарга подана через відділення поштового звязку 06 червня 2018 року, що підтверджується штампом на поштовому конверті (а.с. 125).

Отже, з урахуванням вищенаведеного, апеляційна скарга ОСОБА_4 подана у строк, встановлений ст. 354 ЦПК України, а тому не є пропущеним, тож підстав для його поновлення не вбачається.

У відповідності до пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору за вимогами про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

У постанові Верховного Суду України від 30 листопада 2016 року у справі № 6-1121цс16 зроблено висновок, що починаючи з 01 вересня 2015 року, позивачі в справах за позовними вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позивачів у двох категоріях: про стягнення заробітної плати та про поновлення на роботі.

Основні засади оплати праці працівників, які перебувають у трудових відносинах, на підставі трудового договору з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та господарювання та структуру заробітної плати визначає Закон України «Про оплату праці» і розроблена відповідно до нього Інструкція зі статистики заробітної плати, затверджена наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року № 5 (далі - Інструкція).

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Отже, за вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, яка не входить до структури заробітної плати, підлягає сплаті судовий збір.

При зверненні з апеляційною скаргою позивачем також заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі, яке обґрунтовано тим, що останній проживає на території, на якій органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження: місто Довжанськ (раніше-Свердловськ) Луганської області, джерел існування не має, працевлаштуватись не може, на його утриманні знаходиться родина, проте надати довідку про склад сімї або будь-які інші докази неплатоспроможності не може, оскільки всі державні установи на непідконтрольній Україні території припинили роботу.

Розглянувши клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору Апеляційний суд Луганської області у складі колегії суддів вважає, що таке клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав

Згідно з ч. 1, 3 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, повязаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» однією з умов для відстрочення (зменшення розміру, звільнення) сплати судового збору є та обставина, що предметом позову є захист трудових прав.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом ОСОБА_6 Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права на доступ до суду. Ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та практику Європейського суду з прав людини, сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У п. 60 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" (заява N 28249/95) зазначено, що сума зборів, призначена у світлі конкретних обставин цієї справи, включаючи спроможність заявника її сплатити та стадію, на якій перебував розгляд справи на той момент, коли обмеження було накладено, є важливими чинниками при визначенні того, скористалася ця особа своїм правом доступу до суду чи ні та чи мала "розгляд судом" (див. "Толстой-Милославський проти Сполученого Королівства" та "Аїт-Мугуб проти Франції", рішення суду, цитовані вище, там само, пункт 63 і далі та пункт 57 відповідно).

Враховуючи обставини, зазначені ОСОБА_4 у клопотанні, колегія суддів вважає, що наявні правові підстави для звільнення позивача від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Форма і зміст апеляційної скарги відповідає вимогам ст. 356 ЦПК України.

Підстав для повернення апеляційної скарги, залишення її без руху, відмови у відкритті провадження не вбачається.

При цьому, приймаючи до уваги, що остання відома адреса місця проживання (перебування) позивача у справі- Сафін ОСОБА_7 в районі проведення антитерористичної операції, враховуючи, що він не має офіційної електронної адреси, суд вважає за необхідне повідомити позивача про ухвалення цього судового рішення в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції», шляхом розміщення інформації на офіційному веб-порталі судової влади з посиланням на веб-адресу такого судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень. З моменту розміщення такої інформації вважається, що позивач отримав судове рішення.

Керуючись ст.ст. ст. 354, 359 ЦПК України,

у х в а л и в:

Клопотання ОСОБА_4 про звільнення від сплати судового збору задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Біловодського районного суду Луганської області від 16 травня 2018 року в частині вимог про стягнення компенсації за затримку розрахунку при звільненні у розмірі середнього заробітку.

Відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Біловодського районного суду Луганської області від 16 травня 2018 року.

Повідомити ОСОБА_4 про ухвалення цього судового рішення в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції».

Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження разом з копією апеляційної скарги надіслати відповідачу.

Розяснити товариству з обмеженою відповідальністю «ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ»право подати до Апеляційного суду Луганської області відзив на апеляційну скаргу у письмовій формі у строк до 29 червня 2018 року, який за формою і змістом має відповідати ст. 360 ЦПК України, із одночасним наданням доказів надсилання (надання) копії цього відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч. 3 ст. 360 ЦПК України).

Інформацію щодо справи, яка розглядається, учасники справи можуть отримати на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет - https://court.gov.ua/fair/sud1290.

Судді: В.А. Коновалова

ОСОБА_2

ОСОБА_3