Справа № 240/108/18
Провадження № 2/240/88/18 р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2018 року смт. Олександрівка

Олександрівський районний суд Донецької області

у складі:

головуючого: - судді Попович І.А.

за участі

секретаря судового засідання: - ОСОБА_1

позивача: - ОСОБА_2

представника позивача: - ОСОБА_3

відповідача: - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Олександрівка цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про витребування суми боргу,-

В С Т А Н О В И В:

20 лютого 2018 року представник позивача звернувся до Олександрівського районного суду з позовом до ОСОБА_4 про витребування суми боргу.

Ухвалою судді від 26 лютого 2018 року позовну заяву було залишено без руху, та надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

06.03.2018 року представником позивача усунуто недоліки позовної заяви та цього ж дня відкрито провадження по справі.

28.03.2018 року представник позивача надала уточнену позовну заяву в обгрунтування якої зазначила, що 20 лютого 2015 року позивач з відповідачем уклали договір позики, згідно якому відповідач взяв у борг у ОСОБА_2 гроші у сумі 11260 грн. без відсотків, 1700 грн. під 10 % на 2 роки та 250 доларів США під 5% на 1 рік , зобовязавшись повернути весь борг до 20 лютого 2017 року. На підтвердження договору позивач отримала розписку від 20.02.2015 року, яка була написана і підписана відповідачем особисто,але борг відповідач не повернув до цього часу, незважаючи на неодноразові нагадування. Відповідно до розрахунків представника позивача, борг за розпискою без відсотків становить - 11260 грн.; борг за розпискою у 10% на місяць на 2 роки з суми 1700 грн. становить - 5780 грн.: (170 х 240) = 4080 грн. + 1700. - 5780 ( Загальний борг); борг за 250 доларів США становить 6500 грн.(250 х 26,0) - 1 рик.; 5% - (325 х 12) = 3900 грн. + 6500= 10400 грн.(загальний борг). Таким чином, загальний борг за розпискою станом на 20.02.2017 року становить - 27440 грн. ( 11260 + 5780 +10400). Інфляційні з цієї суми з 20.02 2017 по 20.02.2018 року становлять - 2826 грн. ( 27440 х 103.0) =2926. 3% річних з загальної суми боргу становлять - 2469.60 (27440 х 3): 100 = 823.20 х 3 = 2469.60. Отже, загальна сума, яку відповідач повинен сплатити позивачу, складає 32735 грн. ( 10400 + 5780 +2826 + 2469 + 11260).

Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити в повному об'ємі. Вважають, що відсотки про які йде мова в розписках відповідач повинен був сплачувати щомісячно.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково у сумі 250 доларів США, які брав в борг під 5% та суму 1700 грн. які брав у борг під 10 %. Відповідач визнав, що долучені позивачем розписки він надав особисто, але обставини за яких надавав розписки не пам'ятає. Грощі йому були необхідні для лікування дитини. Заперечував проти домовленості щомісячно сплачувати відсотки.

Суд, вислухавши позивача та його представника, відповідача, дослідивши та оцінивши надані докази встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до розписки, від 20.02.2015 року ОСОБА_4 зайняв у ОСОБА_2 гроші в розмірі 11 260 грн. без відсотків та 1700 грн. під 10 відсотків та зобов'язався повернути впродовж двох років (а.с.8).

Відповідно до розписки, від 20.02.2015 року ОСОБА_4 зайняв у ОСОБА_2 гроші в розмірі 250 дол. США під 5 відсотків та зобов'язався повернути впродовж року (а.с. 9).

Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд на підставі ст. 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши письмові докази по справі, за своїм внутрішнім переконанням оцінює їх, як належні, допустимі та достовірні.

Дослідженні докази, їх взаємозв'язок у сукупності, є достатнім для вирішення справи по суті.

Правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов'язанням та стосуються неналежного виконання зобов'язань за розписками.

До правовідносин, які склались між сторонами підлягають застосуванню наступні норми права.

Відповідно до ст. 251, 253 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення; перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 524 ЦК України, зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні.

Відповідно до ч. 1 статті 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно дост. 526 ЦК України, встановлено загальні умови виконання зобовязань та закріплений основний принцип виконання зобовязань принцип належного виконання, що стосується як субєктів, так і предмета, строку чи терміну, місця і способу виконання (статті 527 -545 ЦК України).

Згідно статті 526 ЦК України, належне виконання зобовязання це передусім виконання його відповідно до умов договору і вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства.

Розглянувши вимоги представника позивача, суд дійшов до висновку, що вони підлягають задоволенню частково.

З боргових розписок вбачається, що позичальник 20.02.2015 року отримав позику у розмірі 11 260 гривень без сплати відсотків за користування грошима, 1700 гривень з сплатою 10 відсотків за користування грошима, терміном 2 роки, до 20.02.2017 року, та 250 доларів США з сплатою 5 відсотків за користування грошима, терміном один рік до 20.02.2016 року. В передбачені у боргових розписках строки відповідач не повернув отримані кошти, чим порушив свої зобов'язання за договором позики. В договорі позики встановлений розмір процентів за користування позикою.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Отже, боргові розписки надані позичальником ОСОБА_2позикодавцю ОСОБА_4є письмовою формою договору позики, внаслідок його реального характеру та є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Цього висновку суд дійшов з урахуванням правової позиції Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року справа № 6-63цс13 та справа № 6-79цс14 від 02 липня 2014 року.

При цьому суд відхиляє доводи позивача, щодо домовленності щомісячної виплати процентів, оскільки відповідач зазначену обставину не визнав, а надані ним розписки не містять відомості про щомісячну сплату процентів. Розписка про отримання 1700 гривень зі сплатою 10 відсотків містить відомості про обов'язок повернення протягом двох років (а.с.8), розписка про отримання 250 доларів США зі сплатою 5 відсотків містить відомості про обов'язок повернення протягом одного року (а.с.9). З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про встановлення відсотків на суму запозичення за весь час надання позики.

Суд відхиляє невизнання відповідачем позову в частині боргу у розмірі 11260 грн., оскільки наявність вказаного боргу відповідача перед позивачем підтверджено наданою позивачем розпискою на суму 11260 та 1700 грн. Факт надання розписки відповідач в судовому засіданні визнав, розписка була написана власноруч відповідачем та засвідчена його особистим підписом.

Суд відхиляє наданий представником позивача розрахунок відсотків, 3 % річних та інфляційних, оскільки відсотки нараховуються на суму заборгованості під час дії договору позики, 3% річних та інфляційні нараховуються в зв'язку з простроченням виконання грошового зобов'язання, а не під час його виконання.

При розрахунку суми боргу в доларах США суд погоджується з розрахунком позивача: 250 доларів = 6500 грн., оскільки не може вийти за межі позовних вимог, а офіційний курс національної валюти на день ухвалення рішення не є меншим від заявленого позивачем.

Відповідно до розрахунку проведенного судом, заборгованість по відсоткам становить 665 грн., з розрахунку:

- 1700 (позика під 10%) х 0,1 (відсотки) х 2 (роки заборгованості) = 340 грн;

- 6500 (250 доларів) (позика під 5%) х 0,05 (відсотки) х 1 (рік заборгованості) = 325 грн.

Сума боргу з урахуванням індексу інфляції розраховується, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці.

При застосуванні індексу інфляції суд бере до уваги, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця (Постанова Вищого господарського суду України від 01.02.2012 № 52/30).

Розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції відбувається шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення виплати заборгованості з 03.2017 року (початок заборгованості) по 02.2018 року (межі позовних вимог), який становить за вказаний період 114,00.

Норми ч. 2 ст. 625 ЦК України, щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, визначеного у гривнях. Індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає.

Цього висновку суд дійшов з урахуванням правової позиції Верховного Суду України у цивільній справі № 6-771 цс 15 від 27 січня 2016 року.

Заборгованість з інфляційних становить 1862 грн., з розрахунку:

- (11260 (борг) х 114 (сукупна інфляція) : 100) -11260 = 1576,40 грн.;

- (2040 (борг 1700 грн. з урахуванням 10 відсотків) х 114 (сукупна інфляція) : 100) -2040 = 285,60 грн.

Заборгованість з 3 відсотків річних становить 808,50 грн., з розрахунку:

- 2040 (борг 1700 з урахуванням 10 відсотків) х 0,03 (3% річних) = 61,2 грн.;

- 11260 (борг) х 0,03 (3% річних) = 337,80 грн.;

- 6825 (борг 6500 з урахуванням 5 відсотків) х 0,03 (3% річних) х 2 (роки заборгованості) = 409,5 грн.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за розписками у розмірі 22795,50 грн., яка складається з: суми боргу без відсотків - 11260 грн.; суми боргу під 10% - 1700 грн.; суми боргу під 05% (250 доларів США) - 6500 грн.; відсотків - 665 грн; 3% річних - 808,50 грн.; інфляційних -1862 грн.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору у сумі 466,56 грн. підлягають відшкодуванню відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 526, 549, 611, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст. ст. 2, 13, 77, 81, 128, 141 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги позовом представника позивача ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про витребування суми боргу - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 суму боргу за договором позики у розмірі 22795 (двадцять дві тисячі сімсот дев'яносто п'ять) грн. 50 коп., яка складається з: суми боргу без відсотків - 11260 грн.; суми боргу під 10% - 1700 грн.; суми боргу під 05% (250 доларів США) - 6500 грн.; відсотків - 665 грн; 3% річних - 808,50 грн.; інфляційних -1862 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 466,56 грн.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 12 червня 2018 року.

Повний текст рішення складено 18 червня 2018 року.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає чинності після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Олександрівський районний суд Донецької області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_2, проживає у с. Олександрівка по вул. 60 років Жовтня, ІПН - НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_4, проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН - НОМЕР_2.

Суддя Олександрівського

районного суду ОСОБА_5