04.06.2018 Провадження №4-с/311/19/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2018 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого судді Нікандрової С.О., секретаря судового засідання Гончарової К.Ю., за участю представника стягувача ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2, представника Василівського РВ ДВС ОСОБА_3 ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Василівка скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізької області ОСОБА_3, заінтересована особа - ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю «Запорізька насіннєва станція»,

В С Т А Н О В И В:

До Василівського районного суду звернувся ОСОБА_1 із скаргою на дії державного виконавця Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізької області ОСОБА_3, у якій просить визнати неправомірними дії державного виконавця Василівського районного відділу державної виконавчої служби у Запорізькій області про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 14.03.2018 виконавчого листа №2/311/461/2017, виданого 22.02.2018 Василівським районним судом про стягнення з ТОВ «Запорізька насіннєва станція» на користь ОСОБА_1 заборгованості в сумі 1 280 гривень, та зобов'язати державного виконавця прийняти виконавчий лист до виконання; покласти на орган державної виконавчої служби судові витрати на правову допомогу адвоката.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 18 травня 2018 року відкрито провадження у справі.

В судове засідання ОСОБА_1 не зявився, надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності.

Представник стягувача - адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні скаргу підтримав та просив її задовольнити з викладених в ній підстав.

Представник Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції ОСОБА_3 ОСОБА_4 в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні скарги з підстав її необґрунтованості.

Представник боржника - ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю «Запорізька насіннєва станція» у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ст.450 ЦПК України, неявка заінтересованої особи не перешкоджає розгляду скарги.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються вимоги скарги і заперечення субєкта оскарження, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або

приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що 22 лютого 2018 року Василівським районним судом видано виконавчий лист ЄУ №311/645/17, № провадження 2-др/311/3/2017 за яким стягнуто з боржника ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю «Запорізька насіннєва станція» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 1 280 гривень. Рішення набрало законної сили 21 вересня 2017 року. Термін пред'явлення документа до виконання 21 вересня 2020 року. Вказані обставини підтверджені копією виконавчого листа, який міститься в матеріалах справи (а.с. 6).

Державним виконавцем Василівського районного ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_3 винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу, без прийняття його до виконання від 19 березня 2018 року.

Поштове відправлення з вищевказаним повідомленням ОСОБА_1 отримав 12 травня 2018 року (а.с. 4).

Згідно повідомлення про повернення виконавчого документа від 19 березня 2018 року державного виконавця Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_3, виконавчий лист №2-др/311/3/2017, виданий 22 лютого 2018 року Василівським районним судом, про стягнення з ТОВ «Запорізька насіннєва станція» на користь ОСОБА_6 заборгованості в сумі 1 280 гривень, повернутий без прийняття до виконання, оскільки він не відповідає вимогам передбаченими п.6 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме, не вказано ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб (а.с. 5).

Вимоги до виконавчого документу передбачено ч.1 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, імя, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, імя та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк предявлення рішення до виконання.

П.6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом України у справі № 6-45цс14 від 21 травня 2014 року, державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу

інформацію, у тому числі й конфіденційну, а відсутність у виконавчому листі певних даних про особу боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.

Аналогічні положення містяться в п.3 ч.3 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII.

Враховуючи, що у виконавчому листі про стягнення з ТОВ «Запорізька насіннєва станція» на користь ОСОБА_1 1 280 грн., виданому Василівським районним судом Запорізької області 22 лютого 2018 року, зазначено про відсутність відомостей про ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб боржника ТОВ «Запорізька насіннєва станція», державний виконавець має право безоплатно одержувати відповідну інформацію, відсутність у виконавчому листі ідентифікаційного коду боржника - юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб не є підставою для повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання, тому суд вважає, що дії державного виконавця щодо повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання є неправомірними, а скарга підлягає задоволенню шляхом визнання оскаржуваних дій неправомірними і зобов'язання державного виконавця органу державної виконавчої служби, усунути порушення (поновити порушене право заявника), а саме, прийняти виконавчий лист до виконання.

Відповідно до ст.452 ЦПК України, судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

До заяви скаржником на підтвердження витрат на правову допомогу адвоката ОСОБА_2 додано угоду №7 про надання правової допомоги від 17.05.2018 між ОСОБА_1 та адвокатом ОСОБА_2, акт від 18 травня 2018 року виконаних робіт до договору про надання правової допомоги від 17.05.2018 року, згідно якого ОСОБА_1 отримав від адвоката ОСОБА_2 послуги щодо: зустрічі та консультації, узгодження позиції написання скарги, пошук судової практики через мережу Інтернет, участь в судовому засіданні адвоката (а.с.10), попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових від 18.05.2018 року та квитанцію до приходного касового ордеру №7 від 18.05.2018, згідно якої ОСОБА_1 сплачено адвокату ОСОБА_2 отримано 3000 грн. за надання відповідних послуг (а.с.7,8,9,10).

Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуги виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Згідно ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно п.3.1. Угоди №7 про надання правової допомоги від 17 травня 2018 року між ОСОБА_1 та адвокатом ОСОБА_2, винагорода сплачується у розмірі 3000 грн., але не більше 40% від мінімальної заробітної плати за годину роботи на підставі акту виконаних робіт, підписаного сторонами.

Акт від 18 травня 2018 року виконаних робіт до договору про надання правової допомоги від 17.05.2018 року, складання якого передбачено п.3.1. Угоди, лише містить

перелік наданих послуг, проте не містить обсяг (витрачений час) та вартість наданих послуг, що унеможливлює визначення судом розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат і перевірку фактично проведеної згідно квитанції оплати умовам договору.

Таким чином, враховуючи обмеження, які містяться в п.3.1. Угоди про надання правової допомоги, неможливість з наданих стягувачем доказів встановити перелік наданих послуг, обсяг (витрачений час) наданих послуг та їх вартість, суд приходить до висновку, що в частині стягнення витрат на правову допомогу в сумі 3000 грн. на користь стягувача слід відмовити.

Керуючись ст.ст.260-261, 457-463 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізької області ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати дії державного виконавця Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізької області ОСОБА_3, щодо повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання - виконавчого листа №2др/311/3/2017, виданого 22 лютого 2018 року Василівським районним судом Запорізької області, про стягнення з ТОВ «Запорізька насіннєва станція» на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу в сумі 1 280 гривень, - неправомірними.

Зобовязати державного виконавця Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізької області прийняти до виконання виконавчий лист №2др/311/3/2017, виданий 22 лютого 2018 року Василівським районним судом про стягнення з ТОВ «Запорізька насіннєва станція» на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу в сумі 1 280 гривень.

В задоволенні скарги ОСОБА_1 в частині стягнення судових витрат на правову допомогу в сумі 3000 грн. відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

У відповідності до п.п.15.5 п.1 Розділу ХШ Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали складено і підписано 08 червня 2018 року.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_7