Справа № 125/2297/13-ц
Провадження № 22-ц/772/1303/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Хитрук В. М.
Доповідач:Ковальчук О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2018 рокуСправа № 125/2297/13-цм. Вінниця

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області в складі :

головуючого Ковальчука О.В.,

суддів : Якименко М.М., Зайцева А.Ю.

за участі секретаря Куленко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну Публічного акціонерного товариства «КристалБанк» на ухвалу Барського районного суду Вінницької області від 16 квітня 2018 року про відмову в задоволенні заяви цієї юридичної особи про заміну сторони виконавчого провадження з виконання рішення Барського районного суду Вінницької області від 04 лютого 2014 року у цивільній справі № 125/2297/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Вінницької обласної дирекції цього банку до Приватного підприємства «Інтерпром», ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, за зустрічним позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Вінницької обласної дирекції цього банку, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Приватного підприємства «Інтерпром», про визнання договору поруки припиненим,

постановлену у м. Бар суддею цього суду Хитруком В.М., дати складання повного тексту ухвали не відомо,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року Публічне акціонерне товариство «КристалБанк» (далі - ПАТ «КристалБанк») звернулось до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, мотивуючи її тим, що рішенням Барського районного суду Вінницької області від 04 лютого 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 19 березня 2014 року, задоволено частково позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Вінницької обласної дирекції цього банку та стягнуто з Приватного підприємства «Інтерпром» (далі - ПП «Інтерпром») на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 010/03-11/641 від 11 жовтня 2007 року у загальному розмірі 156 902 грн.75 коп.

На підставі цього рішення було видано виконавчий лист та 16 липня 2014 року відкрито виконавче провадження.

24 травня 2017 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «КристалБанк» було укладено договір факторингу, відповідно до якого право грошової вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до ПАТ «КристалБанк».

Заявник зазначив, що, оскільки ПАТ «КристалБанк» набуло права грошової вимоги за вказаним кредитним договором, тому цей банк набув також права стягувача при виконанні зазначеного рішення суду відносно боржника ПП «Інтерпром», тому просив замінити сторону у вказаному виконавчому провадженні з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника ПАТ «КристалБанк».

Ухвалою Барського районного суду Вінницької області від 16 квітня 2018 року у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження відмовлено.

Не погодившись із постановленою ухвалою, ПАТ «КристалБанк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, в апеляційній скарзі просить її скасувати та постановити нову, якою вимоги заяви задовольнити.

Відповідно до п. 3 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Указу Президента України № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» Апеляційний суд Вінницької області діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Вінницького апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Вінницьку область, з місцезнаходженням у м. Вінниці.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак, ухвала суду цим вимогам не відповідає, тому апеляційний суд відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, перевіривши її законність і обґрунтованість у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що рішенням Барського районного суду Вінницької області від 04 лютого 2014 року, ухваленим у цивільній справі № 125/2297/13-ц (провадження № 2/125/46/14) та залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 19 березня 2014 року, задоволено частково позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Вінницької обласної дирекції цього банку до ПП «Інтерпром», ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, зокрема, стягнуто з ПП «Інтерпром» на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Вінницької обласної дирекції заборгованість за кредитним договором № 010/03-11/641 від 11 жовтня 2007 року у загальному розмірі 156 902 грн.75 коп. (а.с. 80-84, 105-106 спр. № 125/2297/13-ц).

29 травня 2014 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до суду з заявою про видачу виконавчого листа (а.с. 111 спр. № 125/2297/13-ц).

13 червня 2014 року Барським районним судом Вінницької області на підставі вказаного рішення видано виконавчий лист про стягнення з ПП «Інтенрпром» на користь стягувача 156 902 грн. 75 коп., з яких: 153 737 грн. 03 коп. - заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом, 3 165 грн. 72 коп. - пеня (а.с. 13).

16 липня 2014 року постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Барського районного управління юстиції Лєбєдєвича В.В. відкрито виконавче провадження № 44062280 з виконання зазначеного виконавчого листа (а.с. 12).

24 травня 2017 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «КристалБанк» було укладено договір факторингу (портфельне відступлення прав вимоги) відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 010/03-11/641 від 11 жовтня 2007 року (кредитний договір за яким у ПП «Інтерпром» виникло зобов'язання перед ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»), перейшло до ПАТ «КристалБанк» (а.с. 4-10).

13 квітня 2018 року начальником Барського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Стук А.С. видано довідку № 2790 про те, що станом на квітень 2018 року у цьому відділі державної виконавчої служби відсутнє виконавче провадження з примусового виконання зазначеного вище виконавчого листа (а.с. 32).

Відмовляючи у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції, керуючись ст. ст. 76, 81, 442 ЦПК України, виходив із того, що заявник не довів, що виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого листа відкрито та триває, що є обов'язковою умовою для заміни сторони у виконавчому провадженні, оскільки вирішення такого питання може відбуватись лише у випадку, коли відповідне виконавче провадження відкрито і його виконання триває.

Апеляційний суд із такими висновками суду не погоджується, оскільки суд дійшов їх із порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права з огляду на таке.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Згідно ч. 5 ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження є обов'язковими тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні слід розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов'язків від правопопередників до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.

Підставами правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу (глава 47 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, за змістом ст. 512 ЦК України, ст. 442 ЦПК України та ч. 5 ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із системного аналізу цих норм, зокрема пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

По своїй суті заміна кредитора в зобов'язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв'язку заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Таких висновків при застосуванні наведених норм права дійшов Верховний Суд України у постанові від 20 листопада 2013 року, прийнятій у справі № 6-122цс 13, та Верховний Суд у постанові від 25 квітня 2018 року, прийнятій у справі № 2-н-148/09, які відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховуються судом.

Пунктом 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід'ємною частиною «права на суд», а ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов'язання адміністративних органів виконувати рішення (п. 41 рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції»).

Європейський суд з прав людини вказує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов'язкове судове рішення залишалось невиконаним стосовно однієї зі сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатися як невід'ємна частина «процесу» в розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 63 рішення від 28 липня 1999 року в справі «Іммобільяре Саффі проти Італії»).

У п. 28 рішення Європейського суду з прав людини від 11 грудня 2008 року в справі «Антонюк проти України» зазначено, що відповідальність держави за виконання судових рішень щодо приватних осіб зводиться до участі державних органів у виконавчому провадженні.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції.

З огляду на викладене, висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження з посиланням на відсутність виконавчого провадження є помилковим. Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржене судове рішення в законній силі залишатись не може та відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення заяви ПАТ «КристалБанк» про заміну сторони виконавчого провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «КристалБанк» задовольнити, ухвалу Барського районного суду Вінницької області від 16 квітня 2018 року - скасувати.

Заяву Публічного акціонерного товариства «КристалБанк» про заміну сторони виконавчого провадження з виконання виконавчого листа, виданого відносно Приватного підприємства «Інтерпром» на підставі рішення Барського районного суду Вінницької області від 04 лютого 2014 року, ухваленого у цивільній справі № 125/2297/13-ц (провадження № 2/125/46/14) - задовольнити.

Замінити стягувача - Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» в особі Вінницької обласної дирекції на Публічне акціонерне товариство «КристалБанк» (, місцезнаходження цієї юридичної особи: вул. Кудрявський узвіз, 2, м. Київ, 04053) у виконанні виконавчого листа, виданого відносно боржника Приватного підприємства «Інтерпром» (, місцезнаходження цієї юридичної особи: вул. Героїв Майдану, 14, м. Бар, 23000) на підставі рішення Барського районного суду Вінницької області від 04 лютого 2014 року, ухваленого у цивільній справі № 125/2297/13-ц (провадження № 2/125/46/14).

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складання повного тексту постанови.

Головуючий О.В. Ковальчук

Судді : М.М. Якименко

А.Ю. Зайцев

Повний текст постанови виготовлено 19 червня 2018 року.