ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді Дзюбича В.Л.
за участю секретаря Зубко О.Я.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Руслана Олеговича за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Тернопільського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15.11.2017 року він отримав постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого напису нотаріуса №5827 від 22.06.2017 року. Позивач вважає, що зазначений виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню, оскільки він вчинений нотаріусом із порушенням вимог чинного законодавства, зокрема ст.ст. 87,88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, постанови Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Позивача не було повідомлено про наявність у нього будь-якої заборгованості за кредитним договорами перед ПАТ КБ «Приватбанк», в тому числі за договором №б/н від 24.03.2006 року, який ним не укладався. При вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримував від позивача передбачених Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів доказів, що підтверджують наявність безспірної заборгованості, зокрема виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, оскільки наданий стягувачем нотаріусу розрахунок заборгованості складений в односторонньому порядку та не є документом первинної бухгалтерської документації. Виконавчий напис всупереч вимог Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України не вчинено на оригіналі кредитного договору чи його дублікаті та не прикріплено до кредитного договору. Крім цього , строк за який проводиться стягнення обчислюється з 24.03.2006 року, таким чином вказаний напис вчинено поза межами трирічного строку з дня виникнення у відповідача права вимоги, оскільки кінцевою датою для вчинення виконавчого напису за заявленими до стягнення вимогами у даному випадку є дата 24.03.2009 року. Також позивач вважає, що вимоги щодо стягнення з нього пені та штрафів відповідно до п. 6.2 глави 16 Порядку можуть бути включені до виконавчого напису виключно у разі якщо це передбачено умовами кредитного договору і до них застосовується встановлена ст..258 ЦК України спеціальні позовна давність в один рік. Із врахуванням наведеного, просить позовні вимоги задовольнити.
Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі.
Представник відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» та приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. у судове засідання не з»явилися, не повідомивши причин неявки, хоча про день та час слухання справи повідомлялися належним чином і від них не надійшло заяви про розгляд справи у їхній відсутності.
Від третьої особи - Тернопільського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області надійшло письмове клопотання про слухання справи у відсутності їхнього представника.
Суд вважає, що відповідачі про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили, а тому відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу технічними засобами.
Дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив наступні обставини справи.
Відповідно до п.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
19.10.2017 року головним державним виконавцем Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Легус Т.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №54934817 з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. 22.06.2017 року, за реєстром №5827.
У відповідності до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» № 3425-XII від 02.09.1993 року та .п.п.1.1,1.2 п.1 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та п.п.3.1-3.4 п.3 глави 16 Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями-не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис. Законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Таким чином, заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами, ніж ті, які зазначені в законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.
Положеннями пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріусів про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин надаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
З аналізу вищенаведеного можна дійти висновку про те, що відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення до нотаріуса повинна існувати, й крім того, також бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості -це обов»язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі факт подання цих документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
Верховний Суд України у своєму правовому висновку, що викладений у постанові від 05.07.2017 року у справі №6-887цс17 дійшов висновку про те, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і фактом подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно із переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.
Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідачами в ході розгляду справи не надано суду інформації про те на підставі яких саме доказів було вчинено виконавчий напис нотаріуса від 22.06.2017 року за реєстром №5827 та які докази були подані стягувачем на підтвердження безспірності заборгованості з огляду на те, що позивач у позові вказав про те, що вказаний кредитний договір ним не укладався і про наявність у нього заборгованості за кредитом він дізнався лише з постанови про відкриття виконавчого провадження.
В матеріалах справи відсутні будь-які докази, що підтверджують той факт, що позивача було проінформовано про наявність у нього боргових зобов»язань за кредитним договором №б/н від 24.03.2006 року, а також доказів, які підтверджують факт вручення позивачу повідомлення про необхідність усунення порушень за борговими зобов»язаннями, що утворилися за вищевказаним кредитним договором.
Крім цього, як зазначено у виконавчому написі, період за який проводиться стягнення становить 4055 днів, тобто з 24.03.2006 року по 30.04.2017 року. Таким чином можна зробити висновок про те, що з моменту укладення кредитного договору №б/н від 24.03.2006 року платежі за ним не вносились, або ж вносились не у повному розмірі, що є порушенням взятих на себе позичальником зобов»язань та вказує на те, що право вимоги у стягувача за вказаним договором виникло не у 2014 році, тобто за три роки до вчинення виконавчого напису, а набагато раніше, а відтак виконавчий напис №5827 від 22.06.2017 року всупереч вимогам ст.88 Закону України «Про нотаріат» вчинено за пропуском трирічного строку з дня виникнення у відповідача права вимоги до боржника за кредитним договором №б/н від 24.03.2006 року.
Вищенаведені обставини в сукупності, свідчать про те, що на момент вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. виконавчого напису від 22.06.2017 року за реєстром №5827 вказана у ньому заборгованість позивача за кредитним договором №б/н від 24.03.2006 року не була безспірною, а стягувач звернувся до нотаріуса поза межами трирічного строку з дня виникнення у нього права вимоги до боржника за договором.
Крім цього, зважаючи на вимоги ч.1 ст.141 ЦПК України, суд вважає, що з відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» слід стягнути на користь позивача 640,00 грн. сплаченого судового збору.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. ст.ст. 4, 12, 13, 81, 89, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, ст.18, 516, 517 ЦК України, ст.ст.87,88 Закону України «Про нотаріат» № 3425-XII від 02.09.1993 року, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Копію рішення направити учасникам справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич