Справа № 367/4800/16-ц
Провадження №2/367/1719/2018
01 червня 2018 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:
головуючого судді Пархоменко О.В.
з участю секретаря Коваленко С.С.,
представника позивача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Бова Тетяна Вікторівна про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за законом,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дядько ОСОБА_1 - ОСОБА_6, про що 22.03.2013 року було зроблено відповідний актовий запис № 32, про що свідчить свідоцтво про смерть від 22 березня 2013 року, видане виконкомом Гостомельської селищної ради м. Ірпеня Київської області. Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на належний йому будинок АДРЕСА_1.
Відповідно до Звіту № 152040416 від 08.04.2016 року про незалежну оцінку майна - житлового будинку, що розташований за адресою АДРЕСА_1 вартість спадкового майна становить 78 583,0 гривень. Спадкодавець після себе заповіту не залишив.
Згідно положень ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені в ст. ст. 1261-1265 ЦК України.
За ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.
Відповідно положень ст. 1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Оскільки спадкодавець на момент смерті не був одружений, не мав ані власних, ані раніше усиновлений дітей та живих батьків, спадкоємці першої черги на момент відкриття спадщини та станом на дату звернення із даною заявою відсутні.
Як передбачено ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.
Таким чином, на час відкриття спадщини єдиним спадкоємцем другої черги після смерті ОСОБА_6 був його рідний брат ОСОБА_7, який був батьком ОСОБА_1 - позивача. Родинні відносини покійного дядька ОСОБА_6 з його рідним братом ОСОБА_7 підтверджуються записами про спільну матір - ОСОБА_9 у свідоцтвах про народження.
Проте, на наступний день після смерті дядька, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його рідний брат та батько позивача - ОСОБА_7. В зв'язку з такими обставинами, останній не встиг прийняти спадщину після свого рідного брата.
Статтею 1276 ЦК України передбачено, що якщо спадкодавець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, окрім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).
Покійний батько позивача ОСОБА_7 після себе заповіту не залишив. Єдиним спадкоємцем першої черги залишився ОСОБА_1, оскільки інших дітей у спадкодавця не було, інших осіб, які б претендували на спадкове майно немає, оскільки на день смерті спадкодавця він був розлучений з матір'ю позивача - ОСОБА_10.
Виходячи із змісту ст. 1276 ЦК України, враховуючи ту обставину, що ОСОБА_7 помер, не встигнувши прийняти спадщину, яка відкрилась в результаті смерті його рідного брата - ОСОБА_6, право на прийняття такої спадщини перейшло до ОСОБА_1, внаслідок чого позивач ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Бови Тетяни Вікторівни із заявою про прийняття спадщини.
За результатами такого звернення, приватним нотаріусом Бовою Т.В. було відкрито спадкову справу на ОСОБА_1 щодо майна спадкодавця ОСОБА_6 № 543017771 .
Після звернення із заявою на видачу свідоцтва про право власності на спадкове майно, позивач дізнався від нотаріуса про звернення інших осіб із відповідними заявами про прийняття спадщини. Зокрема, з такою заявою звернулася відповідачка ОСОБА_3, яка вважає себе донькою спадкодавця ОСОБА_6 Оскільки жодних підтверджуючих доказів на встановлення родинних відносин між спадкодавцем та ОСОБА_3 не існує, остання звернулася до Ірпінського міського суду Київської області з заявою про встановлення факту батьківства.
За результатами такого звернення 31 березня 2014 року суддею Ірпінського міського суду Київської області Мікуліним А.В. було винесене рішення про задоволення заяви ОСОБА_3 про встановлення факту батьківства, однак таке рішення було скасовано ухвалою від 13 червня 2014 року Апеляційного суду Київської області та залишено заяву ОСОБА_3 без розгляду.
Пізніше 02.07.2014 року ОСОБА_3 повторно звернулася до Ірпінського міського суду Київської області із заявою про встановлення факту батьківства, внаслідок чого суддею Саранюк Л.П. було винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено її до розгляду.
В рамках розгляду такої справи було допитано заявлених сторонами свідків, отримано відомості про наявність в КЗ Ірпінської ЦМЛ гістологічних зразків померлого ОСОБА_6, дочкою якого вважає себе ОСОБА_3 та на підставі яких можна провести судову молекулярно-генетичну експертизу. За клопотанням сторони ОСОБА_1 ухвалою від 14.10.2014 року в справі № 367/4008/14-ц було призначено судово-медичну молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено Київському міському клінічному бюро судово-медичних експертиз. 02.12.2014 року ухвалою Ірпінського міського суду Київської області було змінено медичний заклад на який покладено проведення судової експертизи на Одеське обласне бюро судово-медичних експертиз.
На виконання ухвали суду 22.12.2014 року експертами ООСМЕ було направлено лист, в якому експерти просили суд забезпечити надання належним чином опечатаного та упакованого біологічного матеріалу ОСОБА_6 та прибуття ОСОБА_3 для відбору біологічних зразків.
Відповідно листа від 05.01.2015 року № 367/4008/14-ц, адресованого ОСОБА_3 та ОСОБА_1 за підписом голови суду та головуючого у справі Саранюк Л.П. надійшло розпорядження про забезпечення належним чином упакованого та опечатаного біологічного матеріалу ОСОБА_6 та прибуття ОСОБА_3 для відбору біологічних зразків.
12.01.2015 року аналогічне розпорядження за підписом головуючого у справі було направлено на ім.»я головного лікаря КЗ Ірпінської ЦМЛ Лісняку Д.К.
В результаті отримання такого листа відповідач ОСОБА_1 направив свого представника до суду з метою з'ясування способів виконання ним розпорядження суду. Однак судом було повідомлено, що зразки гістології, що є біологічним матеріалом, необхідним для проведення судової експертизи було передано представнику ОСОБА_3 - ОСОБА_13 для передачі їх до ООСМЕ (розписка ОСОБА_13 - а. с. 127).
Після отримання таких зразків представником ОСОБА_13 та його довірителем - ОСОБА_3 не було виконано клопотання експерта щодо прибуття ОСОБА_3 для відбору біологічного матеріалу, знехтувано покладеними на них обов'язками суду щодо передачі гістологічного матеріалу судовим експертам і тим самим не виконано ухвали суду про призначення судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи. Як наслідок, справу було повернуто з експертного закладу, поновлено провадження у справі та призначено її до розгляду на 25.05.2015 року. За спливом тривалого часу, через чергову неявку сторони позивача ОСОБА_3 в судове засідання ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 27 жовтня 2015 року позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4, третя особа - приватний нотаріус Ірпінського МНО Бова Т.В. про встановлення факту батьківства було залишено без розгляду.
Доказом того, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 відсутнє кровне споріднення зі спадкодавцем свідчить поведінка ОСОБА_3 в результаті призначення судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи. Так, в результаті призначення експертизи своєю поведінкою ОСОБА_3 по суті відмовилась від проведення дослідження на кровне споріднення з ОСОБА_6, оскільки не виконала клопотання експерта про надання власного матеріалу для проведення дослідження. Окрім цього, ОСОБА_3 не виконала доручення суду про передачу в експертну установу біологічних матеріалів померлого ОСОБА_6, чим унеможливила проведення даної експертизи.
Окремо повідомляє суд про те, що із зазначеного періоду (25.05.2015) та станом на початок 24 березня 2016 року (дата отриманих завірених копій аркушів справи № 367/4008/14-ц) ані представником ОСОБА_13, ані його довірителем - ОСОБА_3 не було повернуто зразків біологічних матеріалів, які були чи не єдиним вагомим доказом по справі, а сам представник та його довіритель зникають на тривалий період.
Лише 18.03.2016 року, в останній день дій строків позовної давності відносно спору про встановлення факту батьківства ОСОБА_3 в черговий раз звертається до Ірпінського міського суду Київської області з ідентичною позовною заявою до ОСОБА_1, ОСОБА_4, тертя особа - приватний нотаріус Іріпнського МНО Бова Т.В. про встановлення факту батьківства. Ухвалою від 21.03.2016 року було відкрито провадження у справі № 367/2563/16-ц та призначено її до розгляду. 07.06.2016 року суддею Ірпінського міського суду Київської області Черновим Д.Є. знову таки через чергову неявку в судове засідання ОСОБА_3 було винесено ухвалу про залишення заяви без розгляду.
Така поведінка відповідачки ОСОБА_3, а також відсутність рішення суду , що набрало законної сили з приводу факту батьківства, в черговий раз свідчить лише про відсутність будь-яких законних прав ОСОБА_14 на отримання спадщини.
В зв'язку із викладеними обставинами позивач просив визнати факт прийняття спадщини померлим ОСОБА_7, яка складається з житлового будинку АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, що складається з житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом.
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 10.06.2016 року суддею Черновим Д.Є. відкрито провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду.
Ухвалою від 11 квітня 2017 року суддею Пархоменко О.В. прийнято справу до свого провадження, оскільки згідно розпорядження Ірпінського міського суду Київської області від 10.04.2017 року по вищевказаній справі призначено повторний автоматичний розподіл справи у зв'язку з закінченням строку здійснення повноважень судді Чернова Д.Є. та після автоматичного розподілу автоматизованою системою документообігу справу передано на розгляд судді Пархоменко О.В.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позов підтримали, підтвердили обставини, викладені у позовній заяві, просили позов задовольнити.
Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.
Третя особа - приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Бова Т.В. в судове засідання не з»явилася, надала суду листа з проханням розглядати справу без її участі.
В зв'язку із цим суд, заслухавши думку позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, які не заперечували проти заочного розгляду справи, вважав за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів та третьої особи та ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 280-284 ЦПК України.
Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, вивчивши письмові докази по справі, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного.
У відповідності до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У відповідності до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дядько ОСОБА_1 - ОСОБА_6, про що 22.03.2013 року було зроблено відповідний актовий запис № 32, про що свідчить свідоцтво про смерть від 22 березня 2013 року, видане виконкомом Гостомельської селищної ради м. Ірпеня Київської області. Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на належний йому будинок АДРЕСА_1. За життя ОСОБА_6 заповіту не залишив.
Відповідно до Звіту № 152040416 від 08.04.2016 року про незалежну оцінку майна - житлового будинку, що розташований за адресою АДРЕСА_1 вартість спадкового майна становить 78 583,0 гривень.
Згідно положень ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені в ст. ст. 1261-1265 ЦК України.
За ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.
Відповідно положень ст. 1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Оскільки спадкодавець на момент смерті не був одружений, не мав ані власних, ані раніше усиновлений дітей та живих батьків, спадкоємці першої черги на момент відкриття спадщини та станом на дату звернення із даною заявою відсутні.
Згідно ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.
Таким чином, на час відкриття спадщини єдиним спадкоємцем другої черги після смерті ОСОБА_6 був його рідний брат ОСОБА_7, який був батьком ОСОБА_1 - позивача. Родинні відносини покійного дядька ОСОБА_6 з його рідним братом ОСОБА_7 підтверджуються записами про спільну матір - ОСОБА_9 у свідоцтвах про народження.
Проте, на наступний день після смерті ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його рідний брат та батько позивача - ОСОБА_7. В зв'язку з такими обставинами, останній не встиг прийняти спадщину після свого рідного брата.
Статтею 1276 ЦК України передбачено, що якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).
Покійний батько позивача ОСОБА_7 після себе заповіту не залишив. Єдиним спадкоємцем першої черги залишився ОСОБА_1, оскільки інших дітей у спадкодавця не було, інших осіб, які б претендували на спадкове майно немає, оскільки на день смерті спадкодавця він був розлучений з матір'ю позивача - ОСОБА_10.
Встановлено, що ОСОБА_1 26.03.2013 року звернувся до приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Бова Т.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті рідного дядька ОСОБА_6, у зв'язку із чим приватним нотаріусом була заведена спадкова справа після померлого ОСОБА_6
Також до Ірпінської міської державної нотаріальної контори Київської області звернулася ОСОБА_16 із заявою про відмову від прийняття спадщини за законом після померлого ОСОБА_6 на користь двоюрідної сестри спадкодавця ОСОБА_4
14.06.2013 року до приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Бова Т.В. звернулася ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_6 та 22 липня 2013 року до приватного нотаріуса Бова Т.В. звернулася із заявою про прийняття спадщини після смерті двоюрідного брата ОСОБА_6 - ОСОБА_4
Встановлено, що ОСОБА_3 неодноразово зверталася до Ірпінського міського суду Київської області із позовними заявами про встановлення факту батьківства, однак її позовні заяви про встановлення даного факту ухвалами Ірпінського міського суду Київської області були залишені без розгляду та суду не надано будь-якого належного та допустимого доказу на підтвердження тих обставин, що ОСОБА_3 є спадкоємцем за законом першої черги після смерті ОСОБА_6
Наведені обставини підтверджуються поясненнями позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, матеріалами справи.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження той факт, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 спадкоємцем за законом другої черги був його рідний брат ОСОБА_7, батько позивача ОСОБА_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та не встиг прийняти спадщину після смерті ОСОБА_6
У зв'язку із цим, виходячи із положень ст. 1276 ЦК України суд вважає, що слід визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, що складається з житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, задовольнивши в цій частині позов.
Що стосується позовних вимог позивача про визнання факту прийняття спадщини померлим ОСОБА_7, яка складається з житлового будинку АДРЕСА_1, суд вважає дані вимоги необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають, оскільки позивач у позовній заяві сам зазначає про те, що його батько ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто наступного дня після смерті свого рідного брата ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та не встиг прийняти спадщину після його смерті, а єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_7 являється позивач ОСОБА_1 та у зв'язку із цим просить визнати за ним право власності на спадкове майно, виходячи із положень ст. 1276 ЦК України.
Таким чином, суд задовольняє заявлений позов частково.
На підставі ст. ст. 1216, 1218, 1221-1223, 1268-1270, 1276, 1296 ЦК України, ст. ст. 7, 8, 12, 258, 259, 261, 263-265, 268, 273, 280-284 ЦПК України суд:
Позов задовольнити частково.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, що складається з житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.
В інший частині позову відмовити.
Повне рішення буде виготовлене протягом десяти днів з дня закінчення розгляду справи 11.06.2018 року.
Копію заочного рішення направити відповідачам та третій особі для відома.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд Київської області протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.В. Пархоменко