Судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду
справа № 752/7347/16-ц
Верховний Суд у складі Об'єднаної Палати Касаційного цивільного суду: головуючого Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), суддів: Гулька Б. І., Крата В. І., Луспеника Д. Д., Червинської М. Є., касаційні скарги Будинку відпочинку «Конча-Заспа» Державного управління справами залишив без задоволення, а ухвали Апеляційного суду міста Києва від 01 листопада 2016 року та від 22 листопада 2016 року без змін.
При цьому Об'єднана Палата зробила висновок, що:
«[…] Верховний Суд […] погоджується з тим, що за подання до суду першої інстанції скарги на дії державного виконавця судовий збір не справляється.
Проте цей висновок не впливає на оцінку правомірності оскаржуваних ухвал апеляційного суду, оскільки предметом дослідження є не питання сплати судового збору за подання скарги до суду першої інстанції, а необхідність сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, постановленої за результатами вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження з перегляду ухвали суду першої інстанції, постановленої за результатами розгляду скарги на дії державного виконавця.
Однак Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 травня 2018 року у справі № 915/955/15, провадження № 12-66гс18, навела висновок про правильне застосування норм права, згідно з яким підпунктом 7 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено ставку судового збору з апеляційної і касаційної скарг на ухвалу господарського суду у розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Зазначене положення стосується подання апеляційних і касаційних скарг на всі без винятку ухвали господарського суду, які підлягають оскарженню, незалежно від того, чи передбачено Законом України «Про судовий збір» справляння судового збору за подання тих заяв, за результатами розгляду яких виносяться відповідні ухвали.
З урахуванням вищенаведеного та відступаючи від вказаної правової позиції, висловленої у постановах Верховного Суду від 18 січня 2018 року у справі № 565/256/15-ц, провадження № 61-1504св17; від 30 січня 2018 року у справі № 2-3280/11, провадження № 61-1356св18; від 14 лютого 2018 року у справі № 589/6044/13, провадження № 61-1900св18, Верховний Суд у складі Об'єднаної палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що якщо за подання скарги на дії державного виконавця до суду першої інстанції законом не встановлено для заявника обов'язок сплачувати судовий збір, то в разі оскарження заінтересованою особою постановленого судом першої інстанції судового рішення за результатами розгляду зазначеної скарги судовий збір справляється на загальних підставах, встановлених у підпункті 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір».
При цьому предмет судового розгляду суду першої інстанції не може впливати на обов'язковість сплати або несплати судового збору за подання апеляційної скарги в разі незгоди з судовим рішенням».
Не можу погодитися з цим рішенням Об'єднаної Палати з таких причин.
2. Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».
4. Велика Палата Верховного Суду висловлювала диференційований підхід щодо необхідності сплати судового збору при подані апеляційних і касаційних скарг на ухвали загальних та господарських судів щодо оскарження дій державного виконавця.
4.1. Стосовно місцевих загальних судів - у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі № 660/612/16-ц надано тлумачення підпункту 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір». При цьому, зроблено висновок, що: «Провадження стосовно виконання судових рішень є завершальною й невід'ємною частиною (стадією) судового провадження в конкретній справі, у якій провадження за скаргою не відкривається. За подання позовної заяви позивачем сплачено відповідний судовий збір. У розділі VII ЦПК України та в Законі України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI) не передбачено необхідності сплати судового збору за подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС позивачем, який є стягувачем.
Таке врегулювання є логічним з урахуванням того, що виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду, а позивачем уже сплачено судовий збір при зверненні до суду з позовом, або він мав пільги зі сплати такого збору.
При поданні апеляційної чи касаційної скарги особою, відмінною від позивача, який є стягувачем у виконавчому провадженні, стягується судовий збір».
4.2. Стосовно господарських судів - у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2018 року у справі № 915/955/15 здійснено тлумачення підпункту 7 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір». При цьому, зроблено висновок, що:
«5.1. Підпунктом 7 пункту 2 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено ставку судового збору з апеляційної і касаційної скарг на ухвалу господарського суду у розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
5.2. Зазначене положення стосується подання апеляційних і касаційних скарг на всі без винятку ухвали господарського суду, які підлягають оскарженню, незалежно від того, чи передбачено Законом № 3674-VI справляння судового збору за подання тих заяв, за результатами розгляду яких виносяться відповідні ухвали».
5. Порівняння висновків Великої Палати у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі № 660/612/16-ц та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2018 року у справі № 915/955/15 свідчить, що:
5.1. у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2018 року у справі № 915/955/15 здійснено тлумачення підпункту 7 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», який встановлює судовий збір для оскарження ухвал господарських судів;
5.2. у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2018 року у справі № 915/955/15 не здійснено відступу від висновку зробленого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі № 660/612/16-ц;
5.3. в Об'єднаної Палати були відсутні підстави для застосування висновку, зробленого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2018 року у справі № 915/955/15, оскільки він стосується справляння судового збору за оскарження ухвал господарських судів.
6. Тому касаційну скаргу слід було задовольнити, оскаржені ухвали скасувати і передати справу до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.
Суддя: В. І. Крат