Справа № 161/2004/18
Провадження № 2/161/1422/18
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

04 червня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Гриня О.М.

при секретарі Муригіній А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Волинське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И В :

ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Волинське обласне управління АТ «Ощадбанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 16 травня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 укладено Договір про іпотечний кредит №2964, відповідно до умов якого банк зобов'язався надати позичальнику ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 28 000,00 доларів США, а позичальник зобов'язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування в розмірі 12,5 % річних, комісійні винагороди та інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором. Кредит надається на 30 років з терміном остаточного погашення - не пізніше 15 травня 2037 року на придбання квартири за договором купівлі-продажу від 16 травня 2017 року, розташованої за адресою: АДРЕСА_1. З метою забезпечення належного виконання зобов'язань за Договором про іпотечний кредит, 16 травня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 укладено Іпотечний договір №1800, предметом якого є нерухоме майно, а саме: однокімнатна квартира №21, загальною площею 24,7 кв.м, житловою площею 12,3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Свої зобов'язання за договором банк виконав в повному обсязі. 29 травня 2007 року ОСОБА_2 уклала шлюб та змінила прізвище на ОСОБА_1. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 червня 2012 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Ощадбанк» заборгованість за Договором про іпотечний кредит №2964 від 16 травня 2007 року в розмірі 250766,48 грн. Рішення суду позичальницею не виконане. Оскільки відповідач не належним чином виконує взяті на себе зобов'язання, то в неї виникла заборгованість, яка станом на 01 лютого 2018 року становить 37 772,48 доларів США та 246 209,99 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 27 623,33 доларів США; заборгованість за процентами - 5 654,59 доларів США; загальна сума 3% річних - 4 494,56 доларів США; нарахована пеня - 246 209,99 грн.

Враховуючи наявність заборгованості відповідача ОСОБА_1 за Договором про іпотечний кредит №2964 від 16 травня 2007 року, позивач має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом застосування процедури продажу, встановленої ст. 39 ЗУ «Про іпотеку».

З огляду на наведене, просить в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за Договором про іпотечний кредит №2964 від 16 травня 2007 року в сумі 37 772,48 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом - 27 623,33 доларів США; заборгованість за процентами - 5 654,59 доларів США; загальна сума 3% річних - 4 494,56 доларів США; та нарахована пеня - 246 209,99 грн., - звернути стягнення на предмет іпотеки - однокімнатну квартиру №21, загальною площею 24,7 кв.м, житловою площею 12,3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1. на праві власності, шляхом продажу квартири на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження, передбаченої ЗУ «Про виконавче провадження» з початковою ціною не нижче 343 000 грн. Крім того, просить стягнути з відповідача судовий збір та витрати на проведення оцінки іпотечного майна.

Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 лютого 2018 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 квітня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судове засідання не з'явилась, подала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує, просить його задовольнити, проти заочного розгляду не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з'явилась, хоча належним чином повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи, зокрема, шляхом надіслання судових повісток за зареєстрованим місцем проживання. Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористалась.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 280 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 укладено Договір про іпотечний кредит №2964, відповідно до умов якого банк зобов'язався надати позичальнику ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 28 000,00 доларів США, а позичальник зобов'язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування в розмірі 12,5 % річних, комісійні винагороди та інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором. Кредит надається на 30 років з терміном остаточного погашення - не пізніше 15 травня 2037 року на придбання квартири за договором купівлі-продажу від 16 травня 2017 року, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.4-5).

29 травня 2007 року ОСОБА_2 уклала шлюб та змінила прізвище на ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3, а 16 березня 2012 року ОСОБА_5 зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 та змінила прізвище на ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с.18,19).

Позивач свої зобов`язання за Договором про іпотечний кредит №2964 від 16 травня 2007 року виконав та надав відповідачеві грошові кошти, однак остання порушила свої зобов'язання та у строк визначений договором кошти позивачу не повернулв.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 червня 2012 року стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_6 в користь ПАТ «Державний ощадний банк України» 250766 грн. 48 коп. боргу за кредитним договором (а.с.9-10).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З метою забезпечення належного виконання зобов'язань за Договором про іпотечний кредит, 16 травня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 укладено Іпотечний договір №1800, предметом якого є нерухоме майно, а саме: однокімнатна квартира №21, загальною площею 24,7 кв.м, житловою площею 12,3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6-8).

Згідно п. 1.2 Іпотечного договору право власності ОСОБА_1 на вказаний об'єкт нерухомості підтверджується договором купівлі-продажу від 16 травня 2007 року, що укладений між іпотекодавцем та продавцем ОСОБА_7, який посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Зубенко Т.І. за реєстровим № 1798. (а.с.6).

Відповідно до ст. ст. 526, 527,530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Пунктом 1 ст. 1054 ЦК України, встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами ( з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитом, процентами, комісіями, сплатою пені, неустойки 3% річних за кредитним договором №2964 від 16 травня 2007 року станом на 01 лютого 2018 року, у відповідача наявна заборгованість у сумі - 37 772,48 доларів США та 246 209,99 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 27 623,33 доларів США; заборгованість за процентами - 5 654,59 доларів США; загальна сума 3% річних - 4 494,56 доларів США; нарахована пеня - 246 209,99 грн. (а.с.12, 13- 16).

Також встановлено, що ПАТ «Державний ощадний банк України» 31 жовтня 2017 року звертався до відповідача з письмовою вимогою про погашення заборгованості, яка залишилась без задоволення (а.с.11).

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом ч. 1 ст. 575 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов'язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, передбаченому цим Законом.

Відповідно до ст. 589 ЦК України, ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону.

Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене у статті 590 ЦК України й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Таким чином, банку як іпотекодержателю належить право на звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання чи неналежного виконання позичальником умов основного зобов'язання. Отже, банк вправі за рахунок предмета іпотеки задовольнити всі свої вимоги за кредитним договором.

Звертаючись до суду з позовними вимогами ПАТ «Державний ощадний банк України» обрало судовий спосіб захисту порушених прав кредитодавця щодо виконання позичальником грошових зобов'язань, забезпечених іпотекою, та просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 Закону України «Про іпотеку».

За змістом ч.1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку», в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, в рішенні суду зазначається, крім іншого, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Відповідно до ч.6 ст.38 Закону України «Про іпотеку», ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.

Отже, у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 Закону України «Про іпотеку», резолютивна частина рішення суду повинна відповідати вимогам статей 38, 39 Закону та положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК України, і в ній повинна зазначатись, крім іншого, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку» можна зробити висновок, що у розумінні норми статті 39 Закону України «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону.

Частиною 2 ст. 43 Закону України «Про іпотеку» визначено, що початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки.

Разом з тим відповідно до статей 19, 57 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження під час здійснення виконавчого провадження не позбавлені можливості заявляти клопотання про визначення вартості майна, тобто визначення іншої ціни предмета іпотеки, ніж буде зазначена в резолютивній частині рішення суду, якщо наприклад, така вартість майна змінилася.

Велика Палата Верхового Суду в постанові від 21 березня 2018 року (справа № 235/3619/15-ц) дійшла висновку про те, що у спорах цієї категорії, лише не зазначення у резолютивній частині рішення суду початкової ціни предмета іпотеки в грошовому вираженні не має вирішального значення, та не тягне за собою безумовного скасування судових рішень.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів предмета іпотеки згідно Закону України «Про виконавче провадження» з початковою ціною продажу предмету іпотеки, встановленою на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

За таких обставин суд, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позову.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, то з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762,00 грн. Крім того, у відповідності до п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати в сумі 1000,00 грн. за проведення експертної оцінки предмета іпотеки.

Керуючись 12, 13, 77, 81, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, на підставі ст.ст. 525, 526, 527, 530, 543, 554, 575, 589, 591, 610, 1050 ЦК України, Закону України "Про іпотеку", суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за Договором про іпотечний кредит №2964 від 16 травня 2007 року в сумі 37 772,48 доларів США, що на день ухвалення рішення еквівалентно 986 239,45 грн., та 246 209,99 грн. нарахованої пені, звернути стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором від 16 травня 2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Зубенко Т.І., зареєстрованим в реєстрі за №1800, - однокімнатну квартиру №21, загальною площею 24,7 кв.м, житловою площею 12,3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1 на праві власності, визначивши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів предмета іпотеки згідно Закону України «Про виконавче провадження» з початковою ціною продажу предмету іпотеки, встановленою на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн.. 80 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» 1000 (одна тисяча) грн. витрат за проведення експертної оцінки предмета іпотеки.

Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Волинське обласне управління АТ «Ощадбанк»: місце знаходження - Волинська область, місто Луцьк, вулиця Червоного Хреста, 8, 43001, .

ОСОБА_1: дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 року, зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1, реєстраційний номер картки платника податків - НОМЕР_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 11 червня 2018 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду Гринь О.М.

Волинської області