Справа №701/408/18-ц
Номер провадження2/701/244/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2018 року Маньківський районний суд, Черкаської області

в складі: головуючого судді - В.Л. Маренюка

при секретарі - Н.В. Філіпчак

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маньківка справу за позовом ОСОБА_1 до Маньківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: АТ «ОСОБА_2 Аваль» про зняття арешту з нерухомого майна,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до відповідача з позовом про зняття арешту з нерухомого майна.

На підставу своїх вимог спирається на те, що він будучи єдиним спадкоємцем після смерті батьків, звернувся до Маньківської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті 8 травня 2014 року матері ОСОБА_3 та після смерті 9 листопада 2014 року батька ОСОБА_4. Однак, державний нотаріус Маньківської державної нотаріальної контори пояснила, що не може видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батьків на належне на праві приватної власності померлим батькам ОСОБА_3, та ОСОБА_4 та самому позивачеві майно, а саме, на квартиру № 12, розташовану по вул. Леонтовича, 18а (Щорса,18а), смт. Маньківка Черкаської області, оскільки його батьки, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а також позивач відповідно до іпотечного договору № 354411/2263/0198-7, укладеного 25.05.2007 року між ВАТ «ОСОБА_2 Аваль» та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1, виступили іпотечними поручителями ОСОБА_5

Відповідно до договору предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме, трикімнатна квартира, розташована в АДРЕСА_1. Приватним нотаріусом ОСОБА_6, того ж дня, 25.05.2007 року, було накладено заборону відчуження вищевказаної квартири АДРЕСА_2 до припинення договору іпотеки. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 8734249 від 17.05.2017 року, виданого приватним нотаріусом ОСОБА_7, у вказаному реєстрі наявна актуальна інформація про державну реєстрацію іпотеки в спеціальному розділі, номер запису 20446863, іпотеку на АДРЕСА_3.

Позивачу відомо що на даний час всі зобовязання перед ВАТ «ОСОБА_2 Аваль», наслідком чого стало обтяження вчинене по відношенню до квартири № 12, розташованої по вул. Леонтовича, 18а (Щорса,18а), смт. Маньківка Черкаської області, виконано, однак через певні процесуальні обставити, обтяження на згадану квартиру не можуть бути зняті в інший спосіб ніж судовий, що і змусило позивача звернутись з відповідним позовом до суду.

Позивач та його представник до суду не зявились, але надали суду заяву, в якій просять справу слухати в їх відсутності, позовні вимоги підтримують.

Представник Маньківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області в судове засідання не зявився, але згідно письмової заяви та відповідних письмових пояснень, позовні вимоги позивача визнає та просить справу слухати у її відсутності.

Представник третьої особи АТ «ОСОБА_2 Аваль» в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак його неявка не перешкоджає розгляду справи у його відсутності на підставі зібраних доказів у його відсутності.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи із того, що як дійсно встановлено в судовому засіданні, що позивач ОСОБА_1, будучи єдиним спадкоємцем після смерті батьків, звернувся до Маньківської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті 08.05.2014 року матері ОСОБА_3 та після смерті 09.11.2014 року батька ОСОБА_4. Однак, державний нотаріус Маньківської державної нотаріальної контори пояснила, що не може видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батьків на належне на праві приватної власності померлим батькам ОСОБА_3, та ОСОБА_4, та самому позивачеві майно, а саме, на квартиру № 12, розташовану по вул. Леонтовича, 18а (Щорса,18а), смт. Маньківка Черкаської області мотивуючи це тим, що його батьки, ОСОБА_3, та ОСОБА_4, а також він сам відповідно до іпотечного договору № 354411/2263/0198-7, укладеного 25.05.2007 року між ВАТ «ОСОБА_2 Аваль» та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1, виступили іпотечними поручителями ОСОБА_5 Відповідно до договору предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме, трикімнатна квартира, розташована в АДРЕСА_1.

Приватним нотаріусом ОСОБА_6, 25.05.2007 року, було накладено заборону відчуження вищевказаної квартири АДРЕСА_4 до припинення договору іпотеки.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 8734249 від 17.05.2017 року, виданого приватним нотаріусом ОСОБА_7, у вказаному реєстрі наявна актуальна інформація про державну реєстрацію іпотеки в спеціальному розділі, номер запису 20446863, іпотеку на АДРЕСА_3.

В подальшому, оскільки ОСОБА_5, припинив сплачувати кошти отриманому ним кредиту, АТ «ОСОБА_2 Аваль» через свого представника звернувся до суду з відповідним позовом про стягнення заборгованості, і рішенням Маньківського районного суду Черкаської області в цивільній справі № 2312/1143/2012 від 12.11.2012 року позов було задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_1 на користь АТ « ОСОБА_2 Аваль» заборгованість за кредитним договором у сумі 52092 грн. 48 коп.

В ході виконавчого провадження постановою головного державного виконавця Шари В.С., від 08.08.2013 року було накладено арешт та заборону на відчуження квартири, а тому позивач не має змоги на власний розсуд розпоряджатись належним йому майном, а також оформити право власності на спадкове майно своїх померлих батьків.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, постановою у ВП № 39228879 від 08.08.2013 року, винесеної головним державним виконавцем Шарою В.С., було накладено арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5, що належить боржнику ОСОБА_3, та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржникам ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_1

Вказана квартира належить на праві приватної сумісної власності відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, в однакових частках, а саме, по 1/3 частині квартири в ідеальних долях належить ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1, на підставі свідоцтва про право власності б/н від 20.10.1993 року, орган приватизації Маньківська районна державна адміністрація.

Відповідно до листа головного юрисконсульта АТ «ОСОБА_2 Аваль», вих. № 114-40/39-141 від 13.10.2017 року, на теперішній час у Стягувача немає потреби у примусовому виконанні рішення суду. Заборгованість погашена в повному обсязі, а тому АТ «ОСОБА_2 Аваль» просить про зняття арешту з майна та коштів боржника, накладених в процесі виконавчого провадження.

27.10.2017 року державним виконавцем Грабовенко С.О., було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, яке було відкрите за виконавчим листом № 2312/1143/2012, виданого 12.11.2012 року Маньківським районним судом Черкаської області, про стягнення з ОСОБА_5 боргу в сумі 52092,48 грн., витрати виконавчого провадження та виконавчий збір в сумі 10% від суми сплачено в повному обсязі, згідно виконавчих документів.

Представник позивача звернулася до Маньківського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Черкаській області з відповідним запитом та отримала відповідь № 1437 від 19.04.2018 року, відповідно до якої, виконавче провадження № 45182994 завершено, виконавчий документ повернуто стягувану на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження». Будь-які інші відомості щодо даного виконавчого провадження відсутні.

В.о. начальника відділу ОСОБА_8, рекомендувала звернутись до суду щодо скасування арешту.

Так, через арешт, накладений на спадкове майно, нотаріус не має можливості видати позивачу, свідоцтво про право власності на спадкове майно за законом. Таким чином, наявність арешту на майно, за відсутності правових підстав для цього порушує право приватної власності позивача, внаслідок чого позивач позбавлений змоги в повному об'ємі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. На сьогоднішній час повністю виключена можливість зняття арешту на нерухоме майно померлих ОСОБА_3, ОСОБА_4 інакше, ніж у судовому порядку, оскільки Маньківський РВ ДВС не має матеріалів виконавчого провадження відповідно до якого було накладено арешт та заборону, а тому і не може вчинити певні дії для звільнення спадкового майна з під арешту та заборони відчуження. Згідно ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону з своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Відповідно до вимог ст. 150 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Вимогами ст. 386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених ч. 2 ст. 353 ЦК України, тому позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 77, 78, 81, 263, 265 ЦПК України, ст. 319, 321, 328 386, 391 ЦК України, ст. ст. 59, 60 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. ст. 319, 321, 328, 391, 150 ЖК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Зняти арешт та заборону здійснювати відчуження квартири №12 по вул. Щорса (Леонтовича), 18а в смт. Маньківка Черкаської області.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Черкаської області через Маньківський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.

Суддя В.Л. Маренюк