Постанова

Іменем України

20 червня 2018 року

м. Київ

справа № 668/14982/14-ц

провадження № 61-1377св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач (відповідач за зустрічним позовом) - міське комунальне підприємство «Херсонтеплоенерго»,

відповідач (позивач за зустрічними позовом) - ОСОБА_1,

розглянув у порядку письмового провадження без виклику сторін касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 30 листопада 2017 року у складі судді Воронцова Л. П.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2014 року міське комунальне підприємство «Херсонтеплоенерго» (далі - МКП «Херсонтеплоенерго») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення у розмірі 14 855,06 грн.

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі зустрічним позовом до МКП «Херсонтеплоенерго» про визнання протиправними дії з нарахування платежів із централізованого опалення.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 12 вересня 2017 року позов МКП «Херсонтеплокомуненерго» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь МКП «Херсонтеплокомуненерго» заборгованість у розмірі 8 226,48 грн.

У решті позову відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову відмовлено за необґрунтованістю.

Не погоджуючись із вказаним рішення суду першої інстанції,

ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.

Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 11 жовтня 2017 року апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без руху, заявнику запропоновано протягом тридцяти днів звернутися до суду із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження та протягом п'яти днів з дня отримання ухвали сплатити судовий збір за первісний та зустрічний позови у розмірі 2 122,12 грн.

30 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду Херсонської області з клопотанням про звільнення від сплати судового збору, посилаючись на пункт 5 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», пункт 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» та частину третю статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 01 листопада 2017 року у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору відмовлено, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху, запропоновано протягом п'яти днів з дня отримання ухвали сплатити судовий збір за первісний та зустрічний позови у розмірі 2 122,12 грн.

13 листопада 2017 року ОСОБА_1 повторно подав до апеляційного суду Херсонської області клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 16 листопада 2017 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовлено, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху, запропоновано протягом п'яти днів з дня отримання ухвали сплатити судовий збір за первісний та зустрічний позови у розмірі 2 122,12 грн.

27 листопада 2017 року ОСОБА_1 втретє подав до апеляційного суду Херсонської області клопотання про звільнення від сплати судового збору.

30 листопада 2017 року ухвалою апеляційного суду Херсонської області у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмолено.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 12 вересня 2017 року визнано неподаною та повернуто.

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 30 листопада 2017 року в якій просить скасувати ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 30 листопада 2017 року та передати справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції безпідставно не застосував при прийнятті рішення приписи пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», частину третю статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядається спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 388 ЦПК України встановлено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Колегія суддів приймає аргументи, які викладені в касаційній скарзі, з таких мотивів.

Мотивуючи ухвалу, якою було відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, апеляційний суд вказав про те, що посилання заявника на положення пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» не є підставою для звільнення його від сплати судового збору, оскільки ця норма закону поширюється лише не спори, пов'язані з порушенням прав учасників бойових дій, а поданий позов ОСОБА_1 не пов'язаний із захистом порушених його прав саме як учасника бойових дій.

З такими висновками апеляційного суду не можна погодитись з огляду на наступне.

Відповідно до статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечено судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

На учасників бойових дій розповсюджується дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII, який визначає статус, зокрема, і учасників бойових дій та гарантії їх соціального захисту.

Відповідно до частини другої статті 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ветерани війни та особи, на яких поширюється чинність цього Закону, звільняються від плати за оформлення документів, юридичні консультації, а також від судових витрат, пов'язаних з розглядом питань щодо їх соціального захисту.

Згідно із частиною 8 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про безоплатну правову допомогу» 06 листопада 2012 року № 5477-VI частину другу статті 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» викласти в такій редакції: «Ветерани війни та особи, на яких поширюється дія цього Закону, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов'язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов'язаних з розглядом цих питань».

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22 травня 2015 року № 484-VIII (набрав чинності з 01 вересня 2015 року) внесені зміни, зокрема, у статтю 5 Закону України «Про судовий збір» (пільги щодо сплати судового збору), а саме: відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, Герої України - у справах, пов'язаних з порушенням їхніх прав.

Зазначена норма статті даного Закону не містить посилань на те, що позов має бути заявлений лише з підстав порушення прав та законних інтересів позивача саме як учасника бойових дій, а також прямо та чітко не зазначає, що справа має стосуватись порушених прав саме позивача, що має статус учасника бойових дій, без уточнення характеру такого права та підстав його порушення.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі , в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Елементами верховенства права є принципи рівності і справедливості, правової визначеності ясності і недвозначності і правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування не включає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справах «Кантоні проти Франції» від 11 листопада 1996 року («Cantoni v. France», заява № 17862/91, § 31-32), «Вєренцов проти України» від 11 квітня 2013 року («Vyerentsov v. Ukraine», заява № 20372/11, § 65)).

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права (частини перша статті 129 Конституції України).

Елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити будь-який ризик свавілля.

На думку Європейського суду з прав людини, поняття «якість закону» означає, що національне законодавство повинно буди доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на конвенційні права цих людей (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справах «C. G. Та інші проти Болгарії» (« C.G. and others v.Bulgaria», заява № 1365/07, 24 April 2008, § 39), «ОлександрВолков проти України» («Oleksandr Volkov v. Ukraine», заява № 21722/11, § 170)).

Відсутність механізму чіткого трактування та розуміння дійсного змісту вказаної норми пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» в першу чергу пов'язане з недоліками законодавчої техніки, яка використовувалась законодавцем під час підготовки Закону України «Про судовий збір», проте це не повинно впливати на гарантовані державою пільги при сплаті судового збору, порушувати та обмежувати права учасників бойових дій при їх зверненні до суду, у зв'язку з порушенням будь-яких їх прав, незалежно від характеру, предмета та підстав таких позовів.

На думку Верховного Суду звужене тлумачення пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» не може вважатися необґрунтованим, тому помилковою є відмова позивачу у задоволенні заяви про звільнення його, як учасника бойових дій, від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» з тих підстав, що справа за позовом ОСОБА_1 до МКП «Херсонтеплоенерго» про визнання протиправними дії з нарахування платежів із централізованого опалення не пов'язана з порушенням прав позивача, як учасника бойових дій.

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити, ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 30 листопада 2017 року скасувати та передати справу № 668/14982/14-ц до апеляційного суду Херсонської області для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 12 вересня 2017 року.

Керуючись статтями 400, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 30 листопада 2017 року скасувати.

Передати справу № 668/14982/14-ц до апеляційного суду Херсонської області для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: Н. О. Антоненко
В. І. Журавель
В. М. Коротун
В. П. Курило