РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 травня 2018 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючої судді Шмадченко С.І.,
за участю секретаря Черниш О.М.,
представника позивача ОСОБА_1,
відповідача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору служба у справах дітей Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про встановлення порядку спілкування з дитиною батьком, який проживає окремо,-
Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2, яку в ході судового розгляду справи уточнив та просив встановити дні, по яким він має право забирати дитину до себе додому за місцем проживання для спілкування та прийняття участі у вихованні - з першого по останній день (включно) перших двох тижнів кожного місяця, включаючи нічні години, без присутності матері, а також встановити час для сумісного відпочинку - влітку одноразово не менше ніж 30 календарних днів з можливістю виїзду за кордон, взимку - одноразово не менше ніж 15 календарних днів, з можливістю виїзду за кордон.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що з відповідачкою ОСОБА_2 перебував у зареєстрованому шлюбі з 05 листопада 2011 року, який було розірвано на підставі рішення Київського районного суду міста Харкова від 14 червня 2017 року. Під час шлюбу 09.05.2012 року у них народився син ОСОБА_4, який після розірвання шлюбу залишився проживати разом з матірю.
Весь цей час, як до розірвання шлюбу, так й до теперішнього час він фінансово утримує свого малолітнього сина разом з відповідачкою, жодного разу не отримував будь-яких нарікань з боку відповідачки щодо незадовільного матеріального забезпечення сина, при цьому виконуючи всі побажання дитини стосовно його матеріального, побутового та інтелектуального забезпечення.
Після розірвання шлюбу та до моменту звернення ним до суду його малолітня дитина ОСОБА_4 проживала разом з відповідачкою в орендованій ним квартирі, за адресою: АДРЕСА_1. Всі видатки, що повязані з орендою цього житла, він оплачував особисто, в тому числі орендну плату, комунальні послуги, інтернет та інше. Разом з тим, після розірвання шлюбу відповідач значно обмежує його участь у вихованні сина та у спілкуванні з ним. Всі його намагання мирним шляхом врегулювати цей спір призводять лише до конфліктів, оскільки відповідачка перешкоджає йому, не бажає присутності батька поруч з дитиною та штучно створює такі обставини через які він не має можливості зустрічатися з сином. При цьому, між ним та сином склалися дуже добрі та дружні відносини. Він з повагою та любовю відноситься до сина, забезпечує матеріально, постійно намагається з ним зустрічатися.
Протягом тривалого часу він намагався домовитися з відповідачкою про добровільне встановлення відповідних домовленостей стосовно спілкування з дитиною та його участі в вихованні сина, не допускаючи травмування психіки дитини та не залучаючи його до цього спору, проте фінансова допомога приймається відповідачем без заперечень, а у спілкуванні з дитиною відповідач чинить йому перешкоди. Відповідачка категорично з ним не спілкується з приводу дитини будь-яким засобом звязку, не надає жодної інформацію про його стан здоровя, не дозволяє йому бачитися з сином, інформацію про його самопочуття отримує від вихователів дитячого закладу або від рідних людей. Відповідачка декілька разів забирала сина до м. Харкова, не повідомляючи про це його, як батька дитини про його місцезнаходження та обмежуючи при цьому доступ у спілкуванні з ним. Крім того, на його думку, існує загроза вивезення дитини в іншу державу - Російську Федерацію, де проживають батьки відповідачки.
Для отримання можливості спілкуватися зі своїм сином та приймати участь у його вихованні, він був вимушений звернутися до органу опіки та піклування Голосіївської районної адміністрації міста Києва, тобто за місцем фактичного на той момент місця проживання дитини. Розпорядженням Голосіївської районної в місті Києві Державної адміністрації від 05.01.2018 року № 4 за заявою позивача був встановлений спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проте відразу після засідання Комісії відповідачка не повідомляючи позивача разом з дитиною виїхала до міста Харкова, забрала медичну картку дитини із дитячого закладу охорони здоровя і більше не приводила дитину до дитячого садочку. Відповідачка на телефонні дзвінки не відповідала, з квартири, яку він наймав для неї з сином, виїхала та нову адресу йому не повідомила.
Таким чином, протягом тривалого часу він позбавлений можливості та права бачитись з сином і спілкуватись з ним внаслідок створення перешкод у такому спілкуванні.
За вказаних обставин, враховуючи інтереси дитини, яка на цей час проживає в місті Харкові та зміну фактичних обставин справи, він вимушений звернутися за захистом своїх прав та законних інтересів до суду з одночасним зверненням до Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради з заявою про встановлення способу участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім ОСОБА_4
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2017 року відкрито провадження у справі.
Ухвалою суду від 07 лютого 2018 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради.
Ухвалою суду від 02 травня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 02 травня 2018 року.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1, яка діє підставі довіреності, підтримала позовні вимоги позивача, просила їх задовольнити в повному обсязі на підставах, викладених в позовній заяві.
Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги позивача не визнала, посилалася на те, що вона позивачу не чинить перешкод у спілкуванні його з дитиною, а також заперечувала проти того, щоб дитина залишалася на ніч з батьком.
Представник служби у справах дітей Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю.
Директор Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради надав до суду письмові пояснення, письмовий висновок щодо розвязання спору та акт обстеження умов проживання, просив розглядати справу без участі представника органу опіку та піклування.
Суд, заслухавши думки сторін, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті та приходить до висновку про те, що вимоги позовної заяви підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне:
Згідно зі ст. 51 Конституції України батьки дитини мають рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. Рівність прав і обовязків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сімї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин (ч.6 ст.7 СК України).
Відповідно до ст. 11, ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сімї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.
Як встановлено судом позивач з відповідачкою з 05 листопада 2011 року перебували у шлюбі. Під час шлюбу 09.05.2012 року народився син ОСОБА_4. (а.с.8,10)
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 14.06.2017 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було розірвано. Після розірвання шлюбу ОСОБА_5 залишено прізвище Покасова (а.с.11).

Після припинення шлюбних відносин, малолітній син ОСОБА_4 залишився проживати разом з відповідачкою в орендованій батьком ОСОБА_3 квартирі за адресою: АДРЕСА_2.

На даний час малолітній ОСОБА_4 проживає з матірю (відповідачкою) за місцем її реєстрації АДРЕСА_3.

Позивач ОСОБА_3, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, вказана квартира належить на праві власності його батьку ОСОБА_6

Відповідно до копії договору найму (оренду) нерухомого майна від 21.08.2017 року, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 вбачається, що останній орендує на платній основі квартиру АДРЕСА_4, в якій проживає на цей час.

Зі змісту довідки ГО ХАЛОМ вбачається, що ОСОБА_4 відвідував міні-садок. Батько дитини ОСОБА_3 регулярно відвідує міні-сад, проводить з сином денний час з 12-00 до 15-00 години. Артур з задоволенням зустрічається з батьком, завжди чекає його. (а.с.157).

Відповідно до листа начальника Управління охорони здоровя від 16.11.2017 року № 100/05-2839 вбачається, що за інформацією, отриманої від адміністрації КНП Центр первинної медико-санітарної допомоги №2 Голосіївського району м. Києва малолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 спостерігається в амбулаторії № 1 КНП Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2 Голосіївського району м. Києва. У випадку захворювання мати дитини звертається за допомогою своєчасно. За станом здоровя дитини мати піклується, призначення лікаря виконує в повному обсязі. Батько дитини ОСОБА_3 також турбується про здоровя дитини. Щоразу звертається до дільничного лікаря, щодо отримання інформації з приводу необхідного лікування, пояснюючи тим, що мама дитини такої інформації не надає. (а.с.47).

Відповідно до положень ст. 141Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Право на спілкування з дитиною та участі у її вихованні того з батьків, хто проживає окремо від дитини, кореспондує обов`язок того, з ким проживає дитина, не чинити перешкод у здійсненні свого права.

Відповідно до ст.157 Сімейного Кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Згідно довідок ТОВ БЛАГОДА КОМПАНІ вбачається, що ОСОБА_3 працює в ТОВ БЛАГОДА КОМПАНІ з 19.05.2010 року на посаді генерального директора Товариства. Відповідно до його заяви від 19.12.2017 року нараховано аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 та перераховано на користь ОСОБА_2 на картку № 445574 в наступних розмірах: за січень 2018 року 10000 грн. (15.01.2018 року); за лютий 2018 року 7000 грн. (15.02.2018 року), за березень 2018 року 7000 грн. (15.03.2018 року), за квітень 2018 року - 7000 грн. (15.04.2018 року) (а.с.158,160). Загальна сума за вказаний період становить 17000 грн.

Крім того ОСОБА_3 здійснював платежі на оплату садочка, для придбання речей, одягу, лікарських засобів, продуктів харчування.

Відповідно до ст. 159 Сімейного Кодексу України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Під час судового розгляду встановлено існування тривалого непорозуміння між батьками сторонами у справі з приводу порядку участі батька ОСОБА_3 у вихованні та спілкування з сином ОСОБА_4 У звязку з чим, судом не приймаються доводи відповідачки ОСОБА_2 щодо передчасного звернення до суду позивача з відповідним позовом, оскільки відсутність на момент звернення до суду рішення органу опіки та піклування з приводу порядку участі батька у вихованні дитини не є перешкодою для правового врегулювання виниклої конфліктної ситуації між батьками в правовому полі судом, а є гарантованим правом на звернення до суду кожного з батьків як спосіб захисту своїх прав та законних інтересів.

Згідно з ч.ч.5, 6 ст.19 Сімейного Кодексу України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Розпорядженням Голосіївської районної в м. Києві державній адміністрації від 05.01.2018 року № 4 визначено спосіб участі у вихованні та спілкуванні батьку ОСОБА_3 з малолітнім сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 терміном на три місяці, наступним чином: щопонеділка, щосереди з 18-00 до 19-00 години; щосуботи з 09-30 до 18-00 години. ОСОБА_3 та ОСОБА_5, підписати в Голосіївському районному центрі соціальних служб для сімї, дітей та молоді договір про надання соціальної послуги соціального супровіду (а.с. 69).

Згідно висновку № 241 від 13.04.2018 року Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради за результатами розгляду питання щодо доцільності порядку участі ОСОБА_3 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_4 на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради, в присутності батьків дитини, з урахуванням віку дитини, поясненнями батьків, наданими документами, доцільно встановити наступний порядок участі ОСОБА_3 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_4, 09.05.2012 року визначивши час: перша, третя субота та неділя місяця з 09-00 до 18-00 години (а.с. 146-147).

Згідно з актом обстеження умов проживання від 02.04.2018 року, затвердженого заступником Директора начальником Служби у справах дітей по Київському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради ОСОБА_8 вбачається, що комісією на підставі доручення Департаменту служб у справах дітей з метою вивчення умов проживання малолітньої дитини проведено обстеження АДРЕСА_5, загальною площею 36 кв.м. Встановлено, що умови проживання задовільні, квартира розташована в будинку, який має всі зручності: централізоване газо-, водо-, електропостачання, опалення, квартира обладнана сучасними меблями, необхідною побутовою технікою, в квартирі сучасний ремонт. Для виховання та розвитку дитини створено добрі умови, в кімнатах є окреме спальне місце, компютер, телевізор, розвивальні іграшки та книжки відповідно до віку та статі, наявні дитячі речі, одяг. За цією адресою проживає ОСОБА_3, батько дитини, вказана квартира належить на прави власності ОСОБА_6 діду дитини. Таким чином, для проживання та перебування дитини створено необхідні умови за вказаною адресою (а.с.148).

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Згідно ст. 153 Сімейного Кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Україною 27.02.1991року, у всіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дітей.

Стаття 18 Конвенції про права дитини встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини.

За змістом до ст.ст.141, 150 СК України, ст.ст.11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей, а предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей. Зазначеному обов'язку батьків відповідає відповідне право дитини, закріплене в ст.ст. 8, 19 Закону України «Про охорону дитинства».

Відповідно до частин 1-3 статті 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини «Хант проти України» та «Олссон проти Швеції» між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які у залежності від природи та важливості можуть переважати над інтересами батьків. Для батьків та дітей бути разом - це основа сімейного життя, більш того, природні стосунки не припиняються від того, що дитина взята на державне піклування. Тобто те, що сторони по даній справі, проживають окремо, не повинно перешкоджати дитині спілкуватись з її батьками, які виявляють бажання проводити більше часу з дитиною.

Вирішуючи вказаний позов, суд визначає спосіб участі батька у спілкуванні та вихованні дитини, місце та час їхнього спілкування, можливість спільного відпочинку батька з дитиною, відвідування сином місця проживання батька, де створено належні та необхідні умови для проживання та перебування дитини. При цьому, судом приймається до уваги необхідна участь батька у вихованні сина, його ставлення до виконання батьківських обов'язків, вік дитини, стан її здоров'я, відсутність у позивача будь-яких протипоказань за станом здоров'я щодо спілкування та його участі у вихованні сина, зокрема психічних захворювань, інших розладів здоров'я, відсутність зловживань алкогольними напоями, наркотичними засобами та ін. ОСОБА_3 на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває.

З огляду на вказане, а також, враховуючи саму суть та наявність відповідного спору, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності та враховуючи, що батьки дитини остаточно не дійшли спільної згоди про встановлення графіку побачень ОСОБА_3 з сином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо визначення участі у вихованні дитини та встановленню порядку систематичних побачень з дитиною є законними та обґрунтованими. Зазначений графік спілкування позивача із сином не буде порушувати режиму дитини, сталий уклад життя сторін, відповідатиме інтересам дитини та не суперечитиме законним інтересам позивача та відповідачки.

В судовому засіданні не наведено жодних обставин, які б свідчили про те, що спілкування позивача з дитиною буде перешкоджати її нормальному розвитку. Під час вирішення спору суд керується інтересами дитини, приймає до уваги, що мати та батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, враховує ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до батька та його родини, вік дитини, стан здоровя, дотримання режиму дня та відпочинку, розпорядку тижня, оскільки, інші обставини, що мають істотне значення, у звязку з чим суд вважає за можливим частково задовольнити заявлені позовні вимоги встановивши наступний порядок участі батька у спілкуванні та вихованні малолітнього сина без присутності матері в наступний час: перша, третя субота та неділя кожного місяця з 09-00 до 19-00 години за місцем реєстрації або проживання батька;20 календарних днів впродовж літнього періоду для сумісного відпочинку та оздоровлення дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 з батьком ОСОБА_3 Вікторовичем;15 календарних днів впродовж зимового періоду для сумісного відпочинку та оздоровлення дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 з батьком ОСОБА_3.

За вказаних обставин, суд вважає, що безпосередня участь батька у вихованні сина та регулярне спілкування між ними забезпечить виконання батьківських прав позивача, буде відповідати інтересам дитини, не порушує права та інтереси матері для виконання материнських обовязків та можливості приймати участь у вихованні дитини.

Разом з тим, суд вважає, що для отримання можливості батьку виїзду за кордон з дитиною для спільного відпочинку та оздоровлення в період канікулярного часу без згоди матері, якщо вона не надасть такої згоди в порядку визначеним, чинним законодавством, позивач має право звернутися до суду з окремою позовною заявою для вирішення по суті вказаного питання з викладенням обставин, обґрунтуванням необхідності та наданням належних доказів в підтвердження існування такого виїзду за кордон з урахуванням віку, стану здоровя та інтересів дитини, у звязку в чим в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити, щ о не обмежує батька спілкуватися з сином та приймати участь у вихованні визначений судом час, а також спільно відпочивати в межах України.

На підставі наведеного, керуючись статтями 19, 141, 150, 151, 157, 159 Сімейного кодексу України, статтями 7, 13, 141, 263, 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору служба у справах дітей Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про встановлення порядку спілкування з дитиною батьком, який проживає окремо задовольнити частково.

Встановити наступний порядок участі батька - ОСОБА_3 у спілкуванні та вихованні малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, без присутності матері ОСОБА_2, визначивши наступний час:

перша, третя субота та неділя кожного місяця з 09-00 до 19-00 години за місцем реєстрації або проживання батька;

20 (двадцять) календарних днів впродовж літнього періоду для сумісного відпочинку та оздоровлення дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 з батьком ОСОБА_3;

15 (пятнадцять) календарних днів впродовж зимового періоду для сумісного відпочинку та оздоровлення дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 з батьком ОСОБА_3.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Вступна та резолютивна частина судового рішення виготовлена в нарадчій кімнаті 24 травня 2018 року. Повний текст рішення суду буде виготовлено протягом пяти днів.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в Апеляційний суд Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя