Справа № 464/7299/17
пр.№ 2/464/340/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04-05.06.2018 року м.Львів

Сихівський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Рудакова І.П.,

за участю секретаря судового засідання Кріль Х.О.,

справа № 464/7299/17

позивач ОСОБА_1,

відповідач ОСОБА_2 не зявилася,

третя особа ОСОБА_3 не зявилася,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди,

за участю учасників справи: позивача ОСОБА_1, -

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, покликаючись на те, що постановою Личаківського районного суду м.Львова від 26.01.2017 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні 01.01.2017 року о 18:00 год. в м.Львові на вул.Кульпарківській, 228 дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої автомобіль НОМЕР_1, що належить йому та його дружині, ОСОБА_3, на праві спільної власності та яким на момент вчинення ДТП керував він, ОСОБА_1, отримав технічні пошкодження. Звітом №239/17 від 18.02.2017 року про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу встановлено вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу Skoda Octavia А5, реєстраційний номер НОМЕР_2, що становить 10187,88 коп. За проведення експертного дослідження його дружина ОСОБА_3, сплатила 700 грн., що підтверджується рахунком №239 від 18.02.2017 року. Крім того, на момент зіткнення, в автомобілі Skoda Octavia А5 знаходились двоє його неповнолітніх дітей, які до сьогоднішнього дня відмовляються їздити в автомобілі через страх отриманий в день ДТП. В молодшого сина на протязі тривалого часу було порушення сну, снилися нічні кошмари, через що також страждала його дружина, недосипаючи та намагаючись заспокоїти та вкласти дитину спати. Просить стягнути з відповідача на його користь: 10887,88грн.- вартість заподіяних збитків, 700грн.- вартість проведення експертизи, 5000грн.- у відшкодування моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач позов підтримав у повному обсязі, суду дав пояснення аналогічні викладених в позові. На заміну належного відповідача відмовився. Просив стягнути з відповідача на його користь: 10887,88грн.- вартість заподіяних збитків, 700грн.- вартість проведення експертизи, 5000грн.- у відшкодування моральної шкоди.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Подала письмові заперечення, в яких позов заперечує та просить в такому відмовити повністю

Третя особа ОСОБА_4 у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

З постанови Личаківського районного суду м.Львова від 26.01.2017 року вбачається, що ОСОБА_2, керуючи автомобілем Тойота, д.н.з. НОМЕР_3 01.01.2017 року о 18:00 год. в м.Львові на вул.Кульпарківській, 228 була неуважна, не стежила за дорожньою обстановкою, вчасно не зреагувала на її зміну, не дотрималась безпечного інтервалу, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем НОМЕР_1, завдавши транспортним засобам механічних пошкоджень, чим порушила вимоги п.п.2.3. «б», 13.1. ПДР України. Судом ОСОБА_2 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУПАП України, та до неї застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Звітом №239/17 від 18.02.2017 року про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу встановлено вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу Skoda Octavia А5, реєстраційний номер НОМЕР_2, що становить 10187,88 коп. Звіт виконано на замовлення ОСОБА_3.

За проведення експертного дослідження ОСОБА_3 сплатила 700 грн., що підтверджується рахунком №239 від 18.02.2017 року.

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля НОМЕР_4 є ОСОБА_3.

Позивач є користувачем даного автомобіля.

Відповідно до ст.ст. 2, 4 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття175 ЦПК України вказує, що позовна заява повинна містити: повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, імя та по батькові-для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів звязку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;

З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов'язок визначати сторони.

Звертаючись до суду із позовом про відшкодування майнової та моральної шкоди позивач ОСОБА_1 визначив як позивача саме себе.

Відповідно до ст. 48 Цивільного процесуального кодексу України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

За змістом ст.50 ЦПК України позов може бути предявлений спільно кількома позивачами.

Належними є сторони, які є суб'єктами спірних правовідносин. Належним є позивач, який дійсно є суб'єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення.

Належність позивача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним позивачем є особа, якій не належить право вимоги.

Разом із цим, на думку суду, позивач є неналежним позивачем.

Позивач не надав суду доказів, що 01.01.2017 року о 18:00 год. в м.Львові на вул.Кульпарківській, 228 він керував автомобілем НОМЕР_1.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником зазначеного автомобіля є ОСОБА_3. Позивач є користувачем даного автомобіля.

Звіт виконано на замовлення ОСОБА_3.

За проведення експертного дослідження саме ОСОБА_3 сплатила 700 грн.

Доказів про те, що позивач та ОСОБА_3 знаходяться в шлюбі, що зазначений автомобіль є спільним майном подружжя суду не подано.

На переконання суду право вимоги відшкодування матеріальної шкоди, витрат на звіт, витрат за проведення експертного дослідження належить ОСОБА_3. Таким чином, в частині цих вимог належним позивачем може бути ОСОБА_3, а не ОСОБА_1.

У пункту 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» було роз'яснено, що ЦПК не передбачає можливості заміни позивача з ініціативою суду.

Не передбачає можливості заміни позивача за ініціативою суду і нова редакція ЦПК, діюча на момент прийняття рішення.

Позивачем в судовому засіданні клопотання про заміну неналежного позивача або залучення іншого позивача не заявлялось.

За наявних обставин в судовому засіданні позивач не погодився на заміну його іншою особою.

На думку суду, з урахуванням принципу диспозитивності (ст.13 ЦПК України), суд не мав права проводити заміну неналежного позивача належним з власної ініціативи.

При розгляді справи суд мав виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем.

Довіреності на представництво інтересів ОСОБА_3 позивачем суду не надано.

ОСОБА_3, яка визначена позивачем як третя особа, у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Незалежно від вступу третьої особи в справу суд зобов'язаний розглянути розпочату справу, винести рішення, яким дати відповідь, кому належить право вимоги, хто є належним позивачем.

Відповідно до ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Належних та допустимих доказів спричинення саме позивачу ОСОБА_1 матеріальної шкоди, витрат на представлений звіт, витрат за проведення експертного дослідження суду не надано.

Відповідно до вказаних норм закону позивач, звертаючись до суду з позовом, повинен довести факт порушення невизнання чи оспорення його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем. Заявлені позовні вимоги неналежним позивачем задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не взмозі вирішувати та задовольняти позов особи, якій не належить право вимоги.

Таким чином, суд дійшов до переконання що в задоволенні позову ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди необхідно відмовити.

Щодо відшкодування моральної шкоди.

Позивач зазначає, що ОСОБА_2, вчинивши ДТП, завдала майнової шкоди його автомобілю та спричинила моральну шкоду.

Крім того, в позові зазначено, що на момент зіткнення, в автомобілі Skoda Octavia А5 знаходились двоє його неповнолітніх дітей, які до сьогоднішнього дня відмовляються їздити в автомобілі через страх отриманий в день ДТП.

В молодшого сина на протязі тривалого часу було порушення сну, снилися нічні кошмари, через що також страждала його дружина, недосипаючи та намагаючись заспокоїти та вкласти дитину спати.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності ( в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно роз'яснень, викладених у п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року (із змінами та доповненнями), у позовній заяві про відшкодування моральної(немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Пунктом 5 даної Постанови визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно -правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної(немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями(бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Дослідивши обґрунтованість позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що у такій також необхідно відмовити, адже така у відповідності до ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України не доведена належними та допустимими доказами.

Як вже зазначалося позивач не надав суду доказів, що 01.01.2017 року о 18:00 год. в м.Львові на вул.Кульпарківській, 228 він керував автомобілем НОМЕР_1.

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля НОМЕР_4 є ОСОБА_3.

Доказів про те, що позивач та ОСОБА_3 знаходяться в шлюбі, що зазначений автомобіль є спільним майном подружжя суду не подано.

Позивач є користувачем даного автомобіля.

Доказів про те, що позивач має дітей, що їм спричинена моральна шкода суду не представлено.

Позов від імені дітей не заявлявся.

Довіреності на представництво інтересів ОСОБА_3 позивачем суду не надано.

Відповідно до ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди необхідно відмовити повністю.

Із зазначених підстав в задоволенні вимог позивача про стягнення витрат за проведення експертного дослідження теж необхідно відмовити

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 10, 12, 13, 23, 48, 51, 81, 175, 258, 259, 263-268, 273 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди відмовити повністю.

Повне найменування (ім'я) сторін та їх місце проживання (місцезнаходження):

позивач: ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1);

відповідач: ОСОБА_2 (04.08.1997р.н., РНОКПП НОМЕР_5, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарги подаються учасниками справи через Сихівський районний суд м.Львова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 12 червня 2018 року.

Суддя Рудаков І.П.