Справа № 724/290/18
Провадження № 2/724/226/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2018 року м. Хотин

Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Гураль Л.Л.

за участю:

секретаря судового засідання: Рижак П.С.

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2: ОСОБА_3

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хотині Чернівецької області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

01 березня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення боргу.

В обґрунтування позову посилається на те, що 22.03.2017р. між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір позики грошей в усній формі, на підставі якого передано в борг кошти в сумі 30581 доларів США, які відповідач зобовязався повернути до 05.04.2017р. На підтвердження отримання коштів відповідач ОСОБА_2 написав розписку. Крім того, дружина відповідача ОСОБА_4 надала згоду своєму чоловіку на укладення такого договору позики, про що власноруч написала заяву.

Щодо солідарного стягнення посилається на норми ст. 65 Сімейного кодексу України та зазначає, що обовязок щодо погашення позики покладається на подружжя. Крім того, ОСОБА_4 зазначила в заяві, що у випадку неповернення чоловіком коштів, позику зобовязується повернути вона, однак у встановлений термін ані ОСОБА_2, ані ОСОБА_4 гроші не повернули.

Враховуючи те, що кошти відповідачами не повернуті, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, вважає їх правомірними та обґрунтованими поданими доказами. Щодо солідарного стягнення боргу вважає, що оскільки ОСОБА_4 надала згоду своєму чоловікові на отримання зазначених коштів для розвитку бізнесу, то обовязок подружжя є солідарним. При цьому, позивачу достеменно не відомо на які цілі були витрачені позичені кошти.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, надіслав на адресу суду заяву про визнання позову.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначила, що кошти в сумі 30581 долар США були отримані ОСОБА_2 для розвитку бізнесу, однак повернути позичені кошти на даний момент неможливо, через відсутність доходів.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася, хоча була належним чином повідомлена про дату час та місце проведення судового засідання, про причини не повідомила, відзив на позов не надала.

Ухвалою суду від 22.03.2018р. відкрито провадження у даній справі.

Ухвалою суду від 19.03.2018р. задоволено заяву про забезпечення позову в межах суми заявлених позовних вимог шляхом накладення арешту на майно.

Ухвалою суду від 15.05.2018р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22.03.2017р. ОСОБА_2 взяв в борг у ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 30 581 доларів США терміном до 05.04.217р., що підтверджується розпискою від 22.03.2017р. (а.с. 5, 77).

Зі змісту вищевказаної розписки вбачається. що дружина ОСОБА_4 надає згоду ОСОБА_2 на отримання грошей в сумі 30581 долар США. В разі неповернення позики в сумі 30581 долар США ОСОБА_4 зобовязується повернути кошти ОСОБА_1.

Крім того, ОСОБА_4 надала письмову згоду на отримання коштів чоловіком ОСОБА_2 в сумі 30581 долар США та в разі неповернення зобовязалася повернути ці кошти (а.с.6, 78).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим.

Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (п. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України).

Ця особливість реальних договорів зазначена в ч. 2 ст. 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (ч. 1 ст. 207 ЦК України).

Досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки.

Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов'язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов'язанням її повернення та дати отримання коштів.

Така ж правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, 11 листопада 2015 року в справі № 6-1967цс15.

Із наданого позивачем оригіналу розписки, складеної 22 березня 2017 року, вбачається, що ОСОБА_2 зобов'язався повернути борг ОСОБА_1 в сумі 30581 долар США. Дані кошти отримані від позивача відповідачем в чому він і розписалася.

Крім того, вищезазначена розписка містить в собі відомості щодо строку погашення боргу (до 05.04.2017р.).

Розписка від 22.03.2017р. скріплена підписом ОСОБА_2 (а.с.5, 77).

Отже, вказана розписка містить в собі інформацію щодо отримання позичальником коштів в борг та зобовязання щодо повернення боргу у визначений строк.

Статтею 545 ЦК України врегульовано питання щодо підтвердження виконання зобов'язання, зокрема передбачено, що прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку.

У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

З наведеного вбачається, що доказом повернення позики є факт передачі позикодавцем оригінала боргового документа позичальникові, або зазначення кредитором відомостей у розписці про повернення боргу щодо неможливості повернення боргового документа. Дані висновки узгоджуються з правовими позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 25 квітня 2012 року, справа № 6-24ц12.

На підтвердження неповернутого відповідачем боргу за позикою від 22 березня 2017 року, позивачем до матеріалів справи додано оригінал розписки від 22.03.2017р. (а.с. 77).

Ці обставини, з урахуванням вимог ст. 545 ЦК України, можуть свідчити про невиконання ОСОБА_2 боргового зобов'язання перед ОСОБА_1

Судом враховується, що предметом договору позики була іноземна валюта, а саме 30581 долар США, що еквівалентно станом на 28.02.2018р. (звернення з позовом до суду) згідно курсу НБУ 823852,14 грн.

Також судом звертається увага, що відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в сумі 30581 долар США (що еквівалентно 823852,14 грн. на момент звернення до суду) обґрунтовані, у звязку з чим підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо солідарного стягнення заборгованості судом враховується наступне.

Судом встановлено, що у розписці від 22.03.2017р. не зазначено, на які цілі була отримана позика, однак вказано, що ОСОБА_4, як дружина, надавала згоду на її отримання.

Відповідно до ст. 65 Сімейного кодексу України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

З аналізу даної статті вбачається, що тільки поєднання вказаних умов дозволяє кваліфікувати другого з подружжя як зобов'язану особу (боржника). Тобто, на рівні закону закріплено об'єктивний підхід, оскільки він не пов'язує виникнення обов'язку другого з подружжя з фактом надання ним згоди на вчинення правочину. Навіть якщо другий з подружжя не знав про укладення договору він вважатиметься зобов'язаною особою, якщо об'єктивно цей договір було укладено в інтересах сім'ї та одержане майно було використано в інтересах сім'ї. Такий підхід в першу чергу спрямований на забезпечення інтересів кредиторів. Той з подружжя, хто не був учасником договору, не може посилатися на відсутність своєї згоди, якщо договір було укладено в інтересах сім'ї.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у справі № 639/7335/15-ц від 03.05.2018р.

Хоча дружина надала згоду чоловіку на отримання позики та була обізнана про боргові зобов'язання свого чоловіка перед ОСОБА_1, проте судом не встановлено, що кошти в розмірі 30581 долар США, одержані ОСОБА_2 за договором позики, використані в інтересах сім'ї, а тому не створює обовязки для другого подружжя відповідача ОСОБА_4.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищенаведене позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу в сумі 30581 долар США (що еквівалентно 823852,14 грн. на момент звернення до суду) обґрунтовані, у звязку з чим підлягають задоволенню у повному обсязі.

В іншій частині позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 в частині солідарного стягнення боргу за договором позики з ОСОБА_4 відмовити.

При ухваленні рішення судом враховується, що ухвалою суду від 19.03.2018р. накладено арешт в межах суми заявлених позовних вимог, а саме 30581 доларів США, що еквівалентно 823852,14 грн., на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: Чернівецька область, Хотинський район, с.Зарожани, провулок Новоселицький, 1а, реєстраційний номер майна 28514161, який належить на праві власності ОСОБА_4, відповідно до Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно.

Відповідно до ч.ч. 9, 10 ст. 158 ЦПК України у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Враховуючи те, що в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про солідарне стягнення боргу за договором позикивідмовлено, суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову, вжитті ухвалою суду від 19.03.2018р. в частині накладення арешту на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: Чернівецька область, Хотинський район, с.Зарожани, провулок Новоселицький, 1а, реєстраційний номер майна 28514161, який належить на праві власності ОСОБА_4, відповідно до Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме з відповідача ОСОБА_2 слід стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 4119,26 грн., оскільки в задоволенні позову до іншого відповідача відмовлено.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 12, 76-81, 141, 259, 263- 265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1 ААДРЕСА_1, паспорт серії КР №824769) до ОСОБА_2 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії КР №548037), ОСОБА_4 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії КР №874211) про стягнення боргу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії КР №548037) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1 ААДРЕСА_1, паспорт серії КР №824769) заборгованість за договором позики від 22.03.2017р. в сумі 30581 (тридцять тисяч пятсот вісімдесят один) долар США, що еквівалентно 823852,14 грн. (вісімсот двадцять три тисячі вісімсот пятдесят дві гривні 14 коп.) на момент звернення з позовом до суду.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії КР №548037) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1 ААДРЕСА_1, паспорт серії КР №824769) судовий збір в розмірі 4119,26 грн. (чотири тисячі сто девятнадцять гривень 26 коп.).

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про солідарне стягнення боргу за договором позики відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжитті ухвалою суду від 19.03.2018р. в частині накладення арешту на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: Чернівецька область, Хотинський район, с.Зарожани, провулок Новоселицький, 1а, реєстраційний номер майна 28514161, який належить на праві власності ОСОБА_4, відповідно до Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Чернівецької області через Хотинський районний суд, а якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 06.06.2018р.

Суддя: ОСОБА_5