Провадження №2/523/777/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2018 р.

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Кисельова В.К.

при секретарі Дзюба Г.І.

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Видавничий дім «Одеса», «Професійної спілки працівників культури України», третя особа: генеральний директор ПАТ «Видавничий дім «Одеса» ОСОБА_4 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ПАТ «Видавничий дім «Одеса», «Професійної спілки працівників культури України», третя особа: генеральний директор ПАТ «Видавничий дім «Одеса» ОСОБА_4 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що «01» лютого 2000 року ОСОБА_1 було прийнято на роботу до ВАТ «Одеська книжкова фабрика» на посаду охоронця. З моменту першого прийняття на роботу позивач працював на різних посадах на вищевказаному підприємстві з перервами на навчання в аспірантурі та роботу в органах місцевого самоврядування.

31.10.2011 р. ВАТ «Одеська книжкова фабрика» змінила назву на Публічне акціонерне товариство «Видавничий дім «Одеса».

«01» грудня 2016 року позивача повторно прийнято на роботу на посаду начальника охорони підприємства.

Позивач стверджує, що починаючи з «18» квітня 2017 року по «05» липня 2017 року відповідач без будь-якого пояснення причин не допускав його до роботи в Публічному акціонерному товаристві «Видавничий дім «Одеса» працівниками нової охоронної фірми.

З розпорядженням про відсторонення від роботи позивач не був ознайомлений. Про факти недопущення ОСОБА_1 до робочого місця, а також відмови у прийнятті та реєстрації у відповідному журналу вхідного листування повідомлення Всеукраїнської незалежної профспілки «Захист Праці» №03-п/17 від 18.04.2017р. про призначення ОСОБА_1 уповноваженим представником ВНПС «Захист праці» на ПАТ «Видавничий дім «Одеса», позивачем за наявності свідків були складені акти про не допуск до роботи (від 25.04.2017, від 28.04.2017, від 04.05.2017, від 10.05.2017 р.р..

Адміністрація підприємства відмовлялась приймати та реєструвати будь-які повідомлення та заяви позивача шляхом недопущення його на підприємство, а тому «24» квітня 2017 року позивачем було направлено повідомлення від «18» квітня 2017 року №03п/17 цінним листом з описом вкладення через одеський головпоштамт Укрпошти. Однак кореспонденція повернулась з відповідними позначеннями поштових відділень.

«25» квітня 2017 року позивачем викликав за номером «102» поліцію для фіксування факту та вжиття заходів щодо протиправних фізичних дій стосовно позивача фінансовим директором ПАТ «Видавничий дім «Одеса» ОСОБА_5 За даним фактом ОСОБА_1 було зареєстрована заява в Портофранківському ВП Приморського ВП в м. Одеса ГУ НП в Одеській області щодо вжиття заходів, що підтверджується копією талону-повідомлення № 048532 від 25.04.2017 (ЖЄО 7097), листа № 36/2 -7097 від 05.05. 2017р. .

«05» травня 2017 року адміністрація відповідача в особі гендиректора ОСОБА_4 повторно відмовилася приймати та реєструвати повідомлення про призначення ОСОБА_1 уповноваженим представником ВНПС «Захист праці» в ПАТ «Видавничий дім «Одеса», згідно якого на позивача розповсюджуються всі права та гарантії, передбачені трудовим законодавством України для уповноважених профспілкових представників.

«19» червня 2017 року позивач був запрошений на засідання первинного профспілкового осередку профспілки робітників культури України в ПАТ «Видавничий дім «Одеса», членом якого він не був. Однак позивача не було допущено до участі в засіданні профкому під час розгляду його персонального питання, та за його відсутності прийнято рішення про надання згоди на звільнення, що оформлено протоколом № 30 від 19.06.2017р..

Наказом Генерального директора ПАТ «Видавничий дім «Одеса» ОСОБА_4 від 05.07.2017р. № 05-К позивач був звільнений з роботи на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України . В обґрунтуванні наказу про звільнення позивача зазначені наступні підстави: наказ від 05.05.2017 р. №4-общ., письмове попередження про звільнення ОСОБА_1 від 05.05.2017 р., згода профспілкового комітету (протокол № 30 від 19.06.2017 року).

Позивач стверджує, що він не був ознайомлений з наказом від 05.05.2017р. № 4-общ.щодо змін в штатному розписі, а лише дізнався про його існування з наказу про звільнення.

Таким чином, позивач вважає, що він не був повідомлений про скорочення його посади за два місяці, а фактично дізнався про звільнення, саме в день звільнення.

Крім того, позивача незаконно відсторонили від роботи, згоду на його звільнення надав профком, членом якого він не є.

Окрім того, відповідачем не пропонувалась позивачу інша робота на цьому підприємстві при наявності відповідних посад, але фактичному їх заміщенні іншими особами,

З моменту незаконного звільнення, позивач знаходиться у вимушеному прогулі, а тому йому повинна бути виплачена заробітна плата за час вимушеного прогулу адміністрацією ПАТ «Видавничий дім «Одеса» з моменту незаконного відсторонення від роботи.

Позивач також стверджує, що починаючи з «18» квітня 2017 року по «05» липня 2017 року без будь-якого пояснення причин він не допускався до роботи в Публічному акціонерному товаристві «Видавничий дім «Одеса» новою охоронною фірмою. За твердженням позивач, він дізнався про існування розпорядження по ПАТ «Видавничий дім «Одеса» № 1 від 18.04.2017 року, яким розпорядився не пропускати на територію підприємства ОСОБА_1 після ознайомлення з матеріалами справи. Підставою відсторонення від роботи була начебто зміну замків на складських, господарських та адміністративних приміщеннях начальником охорони ОСОБА_1 та з незадовільною організацією роботи служби охорони підприємства, появою сторонніх осіб на території в неробочий час без відома адміністрації підприємства.

Стороною відповідача до суду надано акт від 18.04.2017 року «щодо відмови позивача про ознайомлення з розпорядженням № 1 від 18.04.2017р., однак позивач не визнає даний акт, оскільки він ніколи не відмовлявся ознайомлюватися з вищевказаним розпорядженням.

Позивач вважає, що розпорядження ПАТ «Видавничий дім «Одеса» № 1 від 18.04.2017 року було видано в порушення ст. 46 КзПП України, оскільки не було підстав для його відсторонення.

Позивач також вважає, що є підстави для визнання недійсним рішення професійного комітету Профспілки працівників культури України в ПАТ «Видавничий дім «Одеса» про надання згоди на звільнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з ПАТ «Видавничий дім «Одеса» у звязку зі скороченням штату, яке було оформлене в протоколі засідання професійного комітету Профспілки працівників культури України № 30 від 19.06.2017р.

Так, позивач ОСОБА_1 ніколи не перебував, як член, в Професійній спілці працівників культури України, так як, не подавав письмової заяви про вступ до первинних органів вищевказаної професійної спілки. Відсутність письмової заяви, подання якої передбачається, як ч. 2 ст. 7 Закону України «Про професійні спілки та гарантії їх діяльності» так і пунктом 10 розділу III Статуту професійної спілки працівників культури України підтверджує відсутність взаємовідносин між ними.

Окрім того, позивач стверджує, що рішенням ЦК ВНПС «Захист Праці» № 03/р-17 від

18.04.2017року на підставі ст.ст. 39, 40 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності»та Статуту ВНПС «Захист Праці» ОСОБА_1 був призначений уповноваженим представником вищевказаної профспілки в ПАТ «Видавничий дім «Одеса». Про що неодноразово намагався повідомити ПАТ «Видавничий дім «Одеса», як зазначалося вище та підтверджується копіями цінних листів з описом та їх конвертів в матеріалах справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 9 ст. 43 КЗпП, розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організацій членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Однак також згоди ЦК ВНПС «Захист Праці» не надавав.

В звязку з чим, позивач просить визнати протиправним і скасувати наказ Генерального директора Публічного акціонерного товариства «Видавничий дім «Одеса» ОСОБА_4 від 05.07.2017р. № 05-К та поновити ОСОБА_1 на посаді начальника охорони Публічного акціонерного товариства «Видавничий дім «Одеса».

Окрім того, позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу. При цьому, позивач просить стягнути середній заробіток починаючи з квітня 2017р., тобто датою відсторонення його від роботи.

Позивач також просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 125000 гривень. При цьому, позивач посилається на те, що незаконне звільнення вплинуло на звичайний ритм життя позивача. Замість того, щоб працювати на звичній роботі позивач має витрачати зусилля на захист своїх прав в судових інстанціях.

Крім того, незаконне звільнення призвело до втрати позивачем засобів для існування, а саме заробітної плати, довгий час знаходитись у скрутному матеріальному становищі, враховуючи той факт, що у позивача є дитина. Більш того, у зв'язку із незаконним звільненням, про яке позивача було поставлено перед фактом, в ОСОБА_1 погіршився стан здоровя: стрес спричинив невроз та погіршення стану сосудів спинного та головного мозку.

На підставі вищенаведеного, згідно остаточних позовних вимог позивач просив:

1.Визнати протиправним і скасувати наказ Генерального директора Публічного акціонерного товариства «Видавничий дім «Одеса» ОСОБА_4 від 05.07.2017р. № 05-К та поновити ОСОБА_1 на посаді начальника охорони Публічного акціонерного товариства «Видавничий дім «Одеса» ().

2.Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Видавничий дім «Одеса» () на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, середній заробіток за весь час вимушеного прогулу в сумі середньомісячної зарплати у розмірі - 74793 грн. (сімдесят чотири тисячі сімсот девяносто три гривні 00 копійок);

2.Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Видавничий дім «Одеса» () на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, заподіяну моральну шкоду у розмірі 125000 грн. (сто двадцять пять тисяч гривень).

3.Визнати протиправним та скасувати розпорядження Генерального директора ПАТ «Видавничий дім «Одеса» ОСОБА_4 по ПАТ «Видавничий дім «Одеса» № 1 від 18.04.2017 року;

4.Визнати рішення професійного комітету Профспілки працівників культури України в ПАТ «Видавничий дім «Одеса» про надання згоди на звільнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з ПАТ «Видавничий дім «Одеса» у звязку зі скороченням штату (оформлене в протоколі засідання професійного комітету Профспілки працівників культури України № 30 від 19.06.2017 року) - недійсним та скасувати. (Т2.,а.с 106)

В судовому засіданні позивач, а також його представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі. Позивач пояснив, що він працював начальником охорони у ПАТ «Видавничий дім «Одеса». На даному підприємстві взагалі він працював з 2000р. з певними перервами. В період своєї роботи, він вступив у члені професійної спілки ВНПС «Захист праці» та бажав, як її уповноважений представник, утворити на підприємстві первинний осередок профспілку. Однак, після того як він довів до відома про це керівництво підприємства, то на нього почався здійснюватись тиск зі сторони керівництва. У звязку з чим, він був з почасту відсторонений від роботи, а після того працівники нової охоронної фірми його не допускало до роботи. Позивач також пояснив, що вперше йому стало відомо про його майбутнє звільнення після того, як члени профспілки, яка існувала на підприємстві повідомили його що буде розглядатись питання про надання згоди на його звільнення. Він прибув на вищевказане засідання, повідомив, що він не членом профспілки, проте його ніхто не забажав вислухати. Позивач вважає, що його звільнено було без законних підстав, оскільки він неодноразово повідомляв, що він є членом та уповноваженим представником професійної спілки ВНПС «Захист праці», яка не надавала згоди на його звільнення.

Представник відповідача ПАТ «Видавничий дім «Одеса» позовні вимоги не визнала та пояснила, що керівництво підприємство, враховуючи зниження обєму виробництва, загальною економічною ситуацію вирішило внести зміни до штатного розпису та скорити службу охорони. Так, 05 травня 2017 року ПАТ «Видавничий дім «Одеса» видано наказ відповідно до якого штатні одиниці охоронців та на нальника служби охорони скорочуються у звязку з фінансовою кризою, передбачено попередити начальника служби охорони ОСОБА_1 про звільнення у звязку із скороченням штату та відсутністю вільних робочих вакансій. Позивач відмовився від отримання наказу від 05 травня 2017 року, у звязку з чим, було складено акт про відмову ОСОБА_1 від отримання попередження про скорочення чисельності штату та наказу № 4-заг. від 05.05.2017, в акті також зазначено, що вище перелічені документи були зачитані вголос позивачу. Представник відповідача також пояснила, на підприємстві діяла лише одна профспілкова спілка Профспілки працівників культури України, з якою був укладений колективний договір. В звязку з чим, саме до даної спілки було направлено запит щодо надання згоди на звільнення позивача. Однак, керівництво підприємство не було відома інформація, що позивач не є членом даної спілки. Крім того, з професійною спілкою ВНПС «Захист праці» не був укладений колективний договір, а також на підприємстві були відсутні її члени. В звязку чим, представник відповідача вважає, що позивача було звільнено згідно з чинним законодавством, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Представник третьої особи генеральний директор ПАТ «Видавничий дім «Одеса» ОСОБА_4, адвоката ОСОБА_6 заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на аналогічні обставини, які були висловлювані представником ПАТ «Видавничий дім «Одеса». В останнє судове засідання не зявився, згідно поданого клопотання просив справу розглянути у його відсутність.

Представник «Професійної спілки працівників культури України» ПАТ «Видавничий дім «Одеса», згідно письмового клопотання просила справу розглянути без її участі.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, аналізуючи у сукупності надані сторонами докази, суд дійшов до наступного висновку.

Так судом встановлено, що «01» лютого 2000 року ОСОБА_1 було прийнято на роботу до ВАТ «Одеська книжкова фабрика» на посаду охоронця. (Т1, а.с. 9)

З моменту першого прийняття на роботу позивач працював на різних посадах на вищевказаному підприємстві з перервами на навчання в аспірантурі та роботу в органах місцевого самоврядування.

31.10.2011 р. ВАТ «Одеська книжкова фабрика» змінила назву на Публічне акціонерне товариство «Видавничий дім «Одеса».

«01» грудня 2016 року позивача повторно прийнято на роботу на посаду начальника охорони підприємства.

Вищевказані обставини підтверджуються копією трудової книжки позивача. (Т1,а.с. 10-11)

Судом встановлено, ВНПС «Захист праці» направляло до Генерального директора ПАТ «Видавничий дім ОСОБА_3» лист в якому повідомлялось, що ОСОБА_1 рішенням ЦК ВНПС «Захист праці» № 03/р-1 з 18.04.2017р. є уповноваженим представником профспілки ЦК ВНПС «Захист праці» в ПАТ «Видавничий дім ОСОБА_3». (Т.1, а.с. 16-18)

З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 виник конфлікт, у звязку з чим, ОСОБА_1 звертався до поліції. (Т.1, а.с. 20)

Відповідно до наказу №05-к від 05 липня 2017р. ОСОБА_1 начальника служби охорони було звільнено з 05.07.2017р. у звязку зі скороченням штату працівників, на підставі п. 1 ст. 40 КзПП України.

Підставою для звільнення був наказ від 05.05.2017р. №4-общ., письмове попередження про звільнення ОСОБА_1 від 05.05.2017р., згода профспілкового комітету (протокол № 30 від 19.06.2017р.).

Суд вважає, що наказ №05-к від 05 липня 2017р. про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника служби охорони ПАТ «Видавничий дім ОСОБА_3» є незаконним, з наступних підстав.

Так, згідно п. 1 ст. 40 КЗпП Україн и трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: 1) змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно п. 2 ст. 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Вищевказана правова позиція, висловлена Верховним Судом України в постанові від 25 травня 2016 року у справі № 6-3048цс15.

Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму ВСУ N 9 від 06.11.92р. «Про практику розгляду судами трудових спорів, розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці,зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

В судовому засіданні встановлено, що згідно наказу ПАТ «Видавничий дім ОСОБА_3» №4-заг. від 05.05.2017р. «Про скорочення штату працівників і внесення змін до штатного розкладу» було вирішено вивести із штатного розпису наступні штатні одиниці охоронець -2 штатні одиниці, начальника служби охорони 1 штатна одиниця - ОСОБА_1І, а також з 05.07.2017р. ввести в дію новий штатний розпис. (Т1, а.с. 50).

Суд вважає, в даному випадку генеральний директор ПАТ «Видавничий дім ОСОБА_3» мав самостійно вирішувати питання щодо численності штату працівників, необхідності внесення змін до штатного розпису. В судовому засіданні було встановлено, що на підприємстві дійсно була скорочена вся служба охорони, що сторони підтвердили в судовому засіданні.

На підставі викладеного, суд вважає, що посилання позивача на відсутність необхідності скорочення штату служби охорони неможливо прийняти до уваги, оскільки підприємство самостійно організовує свою господарську діяльність.

В той же час, суд вважає, що ПАТ «Видавничий дім ОСОБА_3» були допущені порушення щодо порядку вивільнення працівників, які встановлені ст. 49-2 КЗпП України.

Відповідно до статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

Судом встановлено, що Генеральним директором ПАТ «Видавничий дім ОСОБА_3» було підготовлено попередження за №005 на імя ОСОБА_1 про його майбутнє звільнення на підставі ст. 49-2 КЗпП України у звязку з скороченням штату, відсутністю вільних робочих місць, починаючи з 05 липня 2017р. (Т1., а.с. 51)

Однак вищевказане попередження не було вручено ОСОБА_1, оскільки з пояснень представника ПАТ «Видавничий дім ОСОБА_3», він відмовився від підпису про ознайомлення з даним попередженням.

Так, з гідно акту від 05.05.2017р., який був складений генеральним директором ОСОБА_4, виробничим директором ОСОБА_7, фінансовим директором ОСОБА_5, заступником генерального директора ОСОБА_8, заступником начальника цеху ОСОБА_9, вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від отримання письмового попередження про звільнення у звязку з скороченням штату від 05.05.2017р. та підпису в наказі про скорочення штату працівників і внесення змін до штатного розпису № 4-заг. від 05.05.2017р., в результаті чого ОСОБА_1 у присутності комісії вголос було оголошено зміст даних документів. (Т1, а.с. 52)

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1,2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Суд критично ставиться до акту від 05.05.2017р., вважаючи його таким, що не відповідає дійсності.

Так, в судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що його було відсторонено від роботи з 18 квітня 2017р., та він лише дізнався про майбутнє звільнення лише після його запрошення на засідання профспілки. Окрім того, він не відмовлявся від ознайомлення з наказом про скорочення штату та повідомленням про майбутнє звільнення. З пояснення позивача вбачається, що він дізнався з наказом про своє звільнення фактично в день його звільнення, тобто 05.07.2017р..

Так судом встановлено, що дійсно 18.04.2017р. згідно з розпорядженням по ПАТ «Видавничий ОСОБА_10» № 1 від 18.04.2017р. позивача було відсторонено від виконання своїх обовязків з 18 квітня 2017р. по 21 квітня 2017р.. (Т.1., а.с. 110)

В судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, які підтвердили, що в період з квітня 2017р. по травень 2017р. вони були очевидцями, що ОСОБА_1 намагався пройти на територію ПАТ «Видавничий ОСОБА_10», проте його не пропускали співробітники охорони.

Судом також встановлено, що з наказом №05-к від 05 липня 2017р. про звільнення ОСОБА_1, він ознайомлений був ознайомлений саме 05 липня 2017р., що підтверджується відповідним записом на наказі. (Т1, а.с. 63).

Необхідно також зазначити, що ПАТ «Видавничий ОСОБА_10», не було доведено до позивача про наявність наказу ПАТ «Видавничий дім ОСОБА_10» №4-заг. від 05.05.2017р. «Про скорочення штату працівників і внесення змін до штатного розкладу» шляхом направлення його копію на адресу відповідача, враховуючи наявність твердження відповідача про відмову від ознайомлення з даним наказом.

На підставі викладеного, враховуючи вищевказані обставини, суд приходить до висновку про те, що ПАТ «Видавничий ОСОБА_10» не повідомила, згідно вимоги ст. 49-2 КЗпПП України, ОСОБА_15 про майбутнє звільнення.

Суд вважає, що необхідно визнати незаконним звільнення ОСОБА_1 з посади начальника охорони Публічного акціонерного товариства «Видавничий дім «Одеса» на підставі наказу Генерального директора Публічного акціонерного товариства «Видавничий дім «Одеса» ОСОБА_4 від 05.07.2017р. № 05-К.

При цьому, суд не бере до уваги доводи позивача про те, що його було звільнено з посади без погодження з профспілковою спілкою ВНПС «Захист праці», оскільки фактично на підприємстві не було утворено первинний осередок даної спілки, підприємство не укладався з даною спілкою колективний договір.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у звязку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Таким чином, необхідно:

поновити ОСОБА_1 на посаді начальника охорони Публічного акціонерного товариства «Видавничий дім «Одеса»;

зобовязати Публічне акціонерне товариство «Видавничий дім «Одеса» внести запис в трудову книжку ОСОБА_1 про поновлення на посаді начальника охорони Публічного акціонерного товариства «Видавничий дім «Одеса» із скасуванням попереднього запису про звільнення на підставі наказу від 05.07.2017р. № 05-К.

Відповідно до п.2, 4 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про: присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць; поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника.

Таким чином, необхідно допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі.

З матеріалів справи вбачається, що в у лютому 2017р. та березні 2017р., тобто в місяці в яких позивач працював постійно, його середній заробіток склав 3210 гривень. При цьому, суд не бере до уваги дані за квітень-липень 2017р., оскільки з пояснень позивача, він фактично на підприємстві не працював.

Необхідно також зазначити, що ПАТ «Видавничий дім «Одеса» нараховувало за квітень-липень 2017р. позивачу заробітну плату, яку він отримав, проте пояснив, що на підприємстві не працював.

Суд також вважає, що оскільки позивач отримав при звільненні повний розрахунок при звільнені, включаючи вихідну допомогу у розмірі 2657 гривень 75 копійок, то середній заробіток за час вимушеного прогулу повинний відраховуватись, починаючи з 05 липня 2017р. по день ухвалення судового рішення, тобто 23.06.2018р..

Таким чином, враховуючи в лютому 2017р. було 20 робочих днів та березні 2017р. було 22 робочих дня, то середньоденний заробіток склав суму у розмірі (20+20/3210+3210=152,86) 152 гривні 86 копійок.

Після звільнення, у липні 2017р. 19 робочих днів *152,86= 2904 гривень 34 копійок, + повні місяці серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень -2017р., а далі січень, лютий, березень, квітень, травень 2018р., тобто всього 10 місяців *3210=32100 гривень, у черні 2018р. 17 робочих днів *152,8= 2445 гривень 76 копійок.

Всього сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу склала (2904,34+32100+2445,76= 37450,1) 37450 гривень 10 копійок.

В той же час, оскільки суд поновлює позивача на роботі, то сума вихідної допомоги, які він утримав у звязку із звільненням у розмірі 2657 гривень 75 копійок, то дана сума повинна бути відрахована від суми середнього заробітку, яка стягується за час вимушеного прогулу.

На підставі викладеного, сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу повинна складати(37450 гривень 10 копійок -2657 гривень 75 копійок), тобто 34792 гривень 35 копійок, яка повинна бути стягнута з відповідача.

Позивач також просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 125000 гривень. При цьому, позивач посилається на те, що незаконне звільнення вплинуло на звичайний ритм життя позивача. Замість того, щоб працювати на звичній роботі позивач має витрачати зусилля на захист своїх прав в судових інстанціях.

Крім того, незаконне звільнення призвело до втрати позивачем засобів для існування, а саме заробітної плати, довгий час знаходитись у скрутному матеріальному становищі, враховуючи той факт, що у позивача є дитина (свідоцтво про народження дитини у матеріалах справи). Більш того, у зв'язку із незаконним звільненням, про яке позивача було поставлено перед фактом, в ОСОБА_1 погіршився стан здоровя: стрес спричинив невроз та погіршення стану сосудів спинного та головного мозку.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпПП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Суд вважає, що незаконне звільнення позивача призвело до порушення звичайного спосібу життя позивача, він був позбавлений можливості отримувати заробітну плату, утримувати свою сімю, у звязку з чим, відчував душевні страждання.

Враховуючи принципи співмірності та справедливості, з урахування тяжкості моральних страждань, суд приходить до висновку про необхідність відшкодування моральної шкоди у розмірі 4000 гривень.

Суд вважає, що позовні вимоги позивач про визнання протиправним та скасування розпорядження Генерального директора ПАТ «Видавничий дім «Одеса» ОСОБА_4 по ПАТ «Видавничий дім «Одеса» № 1 від 18.04.2017 року щодо відсторонення позивача не підлягають задоволенню.

Так, згідно ч. 1 ст. 233 КЗпПП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 КЗпПП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки.

Позовна заява надійшла до суду 11.08.2017р., а наказ був виданий 18.04.2017 року, тобто строк позовної давності сплинув 18.07.2017р., враховуючи, що позивач не просив поновити йому строк позовної давності, то данні вимоги підлягають залишенню без задоволення.

Суд також вважає, що відсутні підстави для визнання рішення професійного комітету Профспілки працівників культури України в ПАТ «Видавничий дім «Одеса» про надання згоди на звільнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з ПАТ «Видавничий дім «Одеса» у звязку зі скороченням штату (оформлене в протоколі засідання професійного комітету Профспілки працівників культури України № 30 від 19.06.2017 року) - недійсним та його скасування, оскільки дане рішення не має правового значення для вирішення спору, а лише враховується судом під час вирішення спірних правовідносин.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 2,5,10,12,258,259,263-265,268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «Видавничий дім «Одеса», «Професійної спілки працівників культури України», третя особа: генеральний директор ПАТ «Видавничий дім «Одеса» ОСОБА_4 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

2. Визнати незаконним звільнення ОСОБА_1 з посади начальника охорони Публічного акціонерного товариства «Видавничий дім «Одеса» на підставі наказу Генерального директора Публічного акціонерного товариства «Видавничий дім «Одеса» ОСОБА_4 від 05.07.2017р. № 05-К.

3. Поновити ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, що зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 б. 20, кв. 67, іпн. НОМЕР_1) на посаді начальника охорони Публічного акціонерного товариства «Видавничий дім «Одеса»;

4. Зобовязати Публічне акціонерне товариство «Видавничий дім «Одеса» (код 02470158 м. Одеса, вул. Колонтаївська б. 24) внести запис в трудову книжку ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2, що зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 б. 20, кв. 67, іпн. НОМЕР_1) про поновлення на посаді начальника охорони Публічного акціонерного товариства «Видавничий дім «Одеса» із скасуванням попереднього запису про звільнення на підставі наказу від 05.07.2017р. № 05-К.

5. Стягнути з ПАТ «Видавничий дім «Одеса» (код 02470158 м. Одеса, вул. Колонтаївська б. 24) на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2, що зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 б. 20, кв. 67, іпн. НОМЕР_1) середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 34792 гривень 35 копійок, моральну шкоду у розмірі 4000 гривень, а всього стягнути суму у розмірі 38792 гривень 35 копійок.

6. Допустити негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника охорони Публічного акціонерного товариства «Видавничий дім «Одеса», а також в частині стягнення середньомісячного заробітку у розмірі 3210 гривень за один місяць.

7. Позовні вимоги ОСОБА_1 в частині

визнання протиправним та скасування розпорядження Генерального директора ПАТ «Видавничий дім «Одеса» ОСОБА_4 по ПАТ «Видавничий дім «Одеса» № 1 від 18.04.2017 року щодо відсторонення ОСОБА_1 від виконання службових обовязків:

визнання рішення професійного комітету Профспілки працівників культури України в ПАТ «Видавничий дім «Одеса» про надання згоди на звільнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з ПАТ «Видавничий дім «Одеса» у звязку зі скороченням штату (оформлене в протоколі засідання професійного комітету Профспілки працівників культури України № 30 від 19.06.2017 року) - недійсним та його скасування залишити без задоволення у повному обсязі.

8. Стягнути з ПАТ «Видавничий дім «Одеса» (код 02470158 м. Одеса, вул. Колонтаївська б. 24)

на користь Держави в особі Державної судової адміністрації України, ( код за , отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, банк отримувача Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, код банку отримувача 820019, рахунок отримувача 0001, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір у розмірі 704 гривень 80 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня проголошення.

Суддя

Складено та підписано 23.06.2018