Справа № 545/1025/18
Провадження № 2/545/831/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2018 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Потетій А.Г.,

при секретарі Задорожна Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про розподіл майна подружжя,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до Полтавського районного суду з позовом до ОСОБА_2, про розподіл майна подружжя. Позов аргументувала тим, що 28.01.2001 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (дошлюбне прізвище «Мельник») уклала шлюб з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, Свідоцтво про одруження серія І-КЕ № 055180, видане Мартинівською сільською радою Гадяцького району Полтавської області 28.01.2001 року, актовий запис № 1.

Від шлюбу мають трьох дітей : ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_5, які проживають зі мною.

За час спільного проживання та за спільні сімейні кошти сторонами була придбана квартира АДРЕСА_1, відповідно до Договору купівлі-продажу від 13.12.2011 року , укладеного між ТОВ «Компанія з управління активами «Інвест-Консалтинг» та ОСОБА_2, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_6, зареєстровано в реєстрі за № 4216.

Відповідно до Звіту з незалежної оцінки майна , станом на 18.01.2018 року , вартість квартири АДРЕСА_2 складає 573 500,00 грн.(пятсот сімдесят три тисячі пятсот грн.). Тобто, вважаю, що вартість мої частки у спільному майні подружжя становить ? вартості квартири, а саме:286 750,00 грн.

Також, за час шлюбу в 2017 році відповідачем був придбаний автомобіль «Лексус» , д.н.з. ВІ 9372, але документи на вказаний автомобіль знаходяться у відповідача.

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений.

Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст.71 СК України майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Згідно ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Частиною 1 ст.369 ЦК України встановлено, що співвласники майна, що перебувають у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ч.2 ст.370 ЦК України у разі виділу частки майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними.

Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, яка висвітлена в п. 22 постанови від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК України.

Оскільки зазначене майно придбане позивачем ОСОБА_1, та відповідачем, ОСОБА_2, під час перебування у шлюбі (тобто є спільним майном подружжя), вважає правомірним виділення на її користь 1/2 частини вищезгаданого нерухомого майна.

В судове засідання позивач не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала та прохала задовольнити.

Відповідач на адресу суду надіслав заяву про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв»язку з невизнанням позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, про розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені та надали відповідні заяви до суду про свою позицію щодо позову. Також суд приймає до уваги те, що відповідачу надавався строк для надання відзиву на позов але останній не скористався даною можливістю.

Судом встановлено, що 28.01.2001 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (дошлюбне прізвище «Мельник») уклала шлюб з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, Свідоцтво про одруження серія І-КЕ № 055180, видане Мартинівською сільською радою Гадяцького району Полтавської області 28.01.2001 року, актовий запис № 1.

Від шлюбу мають трьох дітей : ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_5, які проживають зі мною.

За час спільного проживання та за спільні сімейні кошти сторонами була придбана квартира АДРЕСА_1, відповідно до Договору купівлі-продажу від 13.12.2011 року , укладеного між ТОВ «Компанія з управління активами «Інвест-Консалтинг» та ОСОБА_2, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_6, зареєстровано в реєстрі за № 4216.

Відповідно до Звіту з незалежної оцінки майна , станом на 18.01.2018 року , вартість квартири АДРЕСА_2 складає 573 500,00 грн.(пятсот сімдесят три тисячі пятсот грн.). Тобто, вважаю, що вартість мої частки у спільному майні подружжя становить ? вартості квартири, а саме:286 750,00 грн.

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений.

Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст.71 СК України майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Згідно ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Частиною 1 ст.369 ЦК України встановлено, що співвласники майна, що перебувають у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ч.2 ст.370 ЦК України у разі виділу частки майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними.

Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, яка висвітлена в п. 22 постанови від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК України.

Оскільки зазначене майно придбане позивачем ОСОБА_1, та відповідачем, ОСОБА_2, під час перебування у шлюбі (тобто є спільним майном подружжя), вважає правомірним виділення на її користь 1/2 частини вище згаданого нерухомого майна.

Згідно до ст. 3 ЦК України, із змісту якої випливає неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та іншими законами.

Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою стороною, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З огляду на викладені обставини суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення.

Витрати по сплаті судового збору згідно ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 3,319, 328,392, ЦК України, ст..60,69 СК України, ст.ст. 12,13, 78-80, 141, 258 268, 280-283, 284, 352 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити

Визнати за ОСОБА_1 Олексіївною11.04.1981р.н. (паспорт серія КО 990832, виданий Полтавським РС УДМС України в Полтавській області 14.03.2015 року, іпн: НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6. 1-Б, кв.81) право власності на 1/2 частину спільното майна подружжя, а саме: на 1/2 частину трикімнатної квартири житловою площею 48,6. кв.м., загальною площею 85.9 кв.м.. що знаходиться за адресою: село Розсошенці, Полтавського району Полтавської області, вул. Горбанівська, будинок номер 1-Б, квартира 81, реєстраційний номер 01.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7 (паспорт серія КН 386200, виданий Гадяцьким РВ УМВСУ України в Полтавській області 08.05.1997 р., іпн: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6. 1-Б, кв.81) на користь ОСОБА_1 сплачені судові витрати в розмірі 2867 грн. 50 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через Полтавський районний суд на протязі тридцяти днів з моменту проголошення, а учасниками, що не були присутні при його проголошенні у той же строк з моменту отримання копії рішення.

Рішення віддруковане суддею власноручно та є оригіналом.

Головуючий: А.Г.Потетій