Ухвала

Іменем України

21 червня 2018 року

м. Київ

справа № 234/7116/17

провадження № 61-35450ск18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 26 грудня 2017 року у складі судді Лутай А. М. та постанову апеляційного суду Донецької області від 04 квітня 2018 року у складі суддів: Новосьолової Г. Г., Новосядлої В. М., Папоян В. В., у справі за скаргою ОСОБА_4 на рішення та дії державного виконавця Слов'янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Крапівіна Віталія Миколайовича, зацікавлена особа ОСОБА_6, про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду із скаргою на рішення та дії державного виконавця Слов'янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Крапівіна В. М., у якій, з урахуванням уточнених вимог, просив суд: визнати неправомірними дії державного виконавця Слов'янського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Крапівіна В. М. щодо відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом Краматорського міського суду по справі №2-5735/2009 від 15 березня 2010 року; скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП 49779347 від 13 січня 2016 року за вказаним виконавчим листом; зобов'язати державного виконавця винести постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження за вказаним виконавчим листом у зв'язку із пропуском встановленого строку пред'явлення документів до виконання; визнати неправомірними дії державного виконавця Слов'янського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Крапівіна В. М. щодо здійснення виконавчого провадження за виконавчим листом Краматорського міського суду по справі №2-5735/2009 від 15 березня 2010 року; зобов'язати державного виконавця винести постанову про повернення виконавчого листа у зв'язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; зобов'язати державного виконавця Слов'янського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, в провадженні якого знаходиться виконавчий лист Краматорського міського суду по справі № 2-5735/2009 від 15 березня 2010 року, винести постанову про зняття арештів, накладених в рамках виконавчого провадження за вказаним виконавчим листом.

Скарга мотивована тим, що 03 липня 2009 року рішенням Краматорського міського суду Донецької області у справі за № 2-5735/2009 позовні вимоги ОСОБА_7 та ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди були задоволені частково. В подальшому судом був виданий виконавчий лист зі строком пред'явлення до виконання три роки. Однак в квітні 2017 року ОСОБА_4 дізнався про те, що на його майно накладено арешт у зв'язку із виконавчим провадженням по справі № 2-5735/2009. 13 травня 2017 року він отримав постанову про відкриття виконавчого провадження від 13 січня 2016 року по справі № 2 -5735/2009.

ОСОБА_4 вважає неправомірними дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом, оскільки Краматорським міським судом 03 липня 2009 року був виданий виконавчий лист строком на три роки, а саме до 15 липня 2012 року. Проте, заява про примусове виконання рішення пред'явлена лише 11 січня 2016 року з пропуском трирічного строку. Державний виконавець, не звернувши уваги на пропуск строку для пред'явлення виконавчого листа, виніс постанову про відкриття виконавчого провадження 13 січня 2016 року, порушивши вимоги Закону України «Про виконавче провадження», хоча мав відмовити у відкритті виконавчого провадження.

В подальшому уточнюючи скаргу заявник зазначив, що виконавчий лист пред'явлено до виконання - 15 грудня 2010 року. Після повернення виконавчого листа 23 квітня 2015 року у зв'язку із відсутністю майна, строки пред'явлення відновились і тільки 11 січня 2016 року стягувач звернувся до виконавчої служби. Тобто минув передбачений законом рік для пред'явлення виконавчого листа до виконання. У зв'язку з пропуском встановленого строку пред'явлення документів для виконання державний виконавець мав би відмовити у відкритті виконавчого провадження на підставі пункту 1 частини першої статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» (який був чинним у відповідній редакції на час вчинення виконавчих дій).

Крім того ОСОБА_4 зазначив, що згідно довідки МРЕВ, яка міститься в матеріалах виконавчого провадження, єдиним майном на яке можна звернути стягнення, була машина «РАФ». Однак цей транспортний засіб продано для розбирання, про що свідчить відповідна довіреність. Фактично у нього відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до закону заходи щодо розшуку майна виявилися безрезультатними. Тому державний виконавець згідно пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час вчинення виконавчих дій) повинен повернути виконавчий документ стягувачу.

Також ОСОБА_4 зазначив, що сплатив всю суму боргу матері стягувача ОСОБА_7, а саме сплатив 28 000 гривень, що підтверджується квитанціями, залишилося сплатити тільки 2 000 гривень, а сплачувати борг за один і той же злочин два рази він не збирається і не має фінансової можливості, оскільки у нього не має майна, яке можливо реалізувати.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 26 грудня 2017 року, залишеною без змін постановою апеляційного суду Донецької області від 04 квітня 2018 року, у задоволенні скарги ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення судів мотивовані тим, що державним виконавцем були вчинені виконавчі дії відповідно до закону та в межах його повноважень і відсутні підстави для повернення стягувачу ОСОБА_6 виконавчого листа без виконання на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час вчинення виконавчих дій). Суди вказали, що в постанові державного виконавця від 23 квітня 2015 року про повернення стягувачу виконавчого документа без виконання річний строк для повторного пред'явлення стягувачем виконавчого листа, визначений відповідно до положень статей 22, 23 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час вчинення виконавчих дій), а саме - до 23 квітня 2016 року. Повторне звернення стягувача ОСОБА_6 11 січня 2016 року до відділу державної виконавчої служби Слов'янського міськрайонного управління юстиції із заявою про примусове виконання рішення суду у цивільній справі №2-5735/2009 з моменту повернення їй виконавчого листа, здійснено в межах строку, встановленого Законом України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час вчинення виконавчих дій). Строк пред'явлення виконавчого листа виданого Краматорським міським судом Донецької області від 15 березня 2010 року було перервано у зв'язку з його пред'явленням до виконання 13 грудня 2010 року (20 грудня 2010 року постановою державного виконавця відкрите виконавче провадження), новий строк пред'явлення до виконання слід відраховувати з наступного дня після його повернення стягувачу. Остання отримала виконавчий лист відповідно до постанови державного виконавця від 23 квітня 2015 року, повторно подала заяву про примусове виконання рішення суду 11 січня 2016 року, а 13 січня 2016 року постановою державного виконавця було відкрите виконавче провадження, тобто з додержанням строку, встановленого статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час вчинення виконавчих дій).

03 травня 2018 року ОСОБА_4 через засоби поштового зв'язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 26 грудня 2017 року та постанову апеляційного суду Донецької області від 04 квітня 2018 року. Посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції і задовольнити скаргу.

Касаційна скарга ОСОБА_4 мотивована тим, що строк пред'явлення виконавчого листа до виконання пропущено. 27 березня 2010 року рішення суду набрало законної сили. 13 грудня 2010 року стягувач звернулась до виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження. На момент пред'явлення виконавчого листа до виконання минуло 9 місяців 14 днів. Потім строк перервався пред'явленням виконавчого листа і відновився (а не почав рахуватися спочатку) 23 квітня 2015 року після повернення виконавчого листа. Стягувач після спливу ще 7 місяців 18 днів повторно 11 січня 2016 року звернувся із заявою про відкриття виконавчого провадження. А тому, всього до моменту повторного звернення із заявою про відкриття виконавчого провадження минуло 16 місяців 32 дні, тобто більше року, а тому є всі законні підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження. Окрім цього, ОСОБА_4 зазначає, що виконавчий лист вже повертався стягувачеві з підстав відсутності майна, на яке можливо звернути стягнення. З 2015 року і по теперішній час майнове становище ОСОБА_4 не змінилось.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

З урахуванням того, що рішення касаційного суду за наслідками розгляду скарги ОСОБА_4 на рішення та дії державного виконавця Слов'янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики, тому на підставі частини четвертої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 26 грудня 2017 року та постанову апеляційного суду Донецької області від 04 квітня 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_4 на рішення та дії державного виконавця Слов'янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Крапівіна ВіталіяМиколайовича, зацікавлена особа ОСОБА_6, про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н.О. Антоненко

В.І. Журавель