Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.05.2018 Справа №607/9518/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Буцик О.П.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів, посилаючись на те, що на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 травня 2008 року відповідач сплачував аліменти на утримання неповнолітньої дитини дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 350 грн. щомісячно. Однак, станом на теперішній час, обставини, що зумовили стягнення аліментів, у визначеному, згідно даного судового рішення, розмірі, перестали існувати. Прожитковий мінімум на дитину відповідного віку неодноразово збільшувався, а тому сума стягуваних аліментів на думку позивача є недостатньою для утримання дитини. Крім того, станом на 18.07.2017 року заборгованість по аліментах ОСОБА_4 становить 8 750 грн. ОСОБА_3 просить суд змінити розмір аліментів, визначений рішенням суду від 26 травня 2008 року, визначивши його в твердій грошовій сумі в розмірі 3 500 грн., щомісячно, починаючи із 31.03.2008 року і до досягнення сином повноліття.

Представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_1 в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав повністю та просить суд їх задовольнити, а також стягнути з відповідача на користь ОСОБА_3 витрати на правову допомогу в розмірі 5 000 грн.

Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, та суду пояснила, що ОСОБА_4 погоджується сплачувати аліменти на утримання дочки ОСОБА_6 в розмірі 1 250 грн. та просить врахувати те, що на даний час він ніде не працює, доходів не отримує, а також має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 У випадку покращення матеріального становища відповідач, по можливості, буде добровільно сплачувати більшу суму аліментів.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано.

У даному шлюбі у них народилася дочка: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (Свідоцтво про народження серії 1-ИД №164572, видане 22 грудня 2004 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України).

Неповнолітня ОСОБА_5, 04 грудня 2004 р. н., проживає із матірю ОСОБА_3 та перебуває на її утриманні.

26 травня 2008 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області ухвалено рішення про стягнення із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дочки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 350 грн. щомісячно, починаючи із 31.03.2008 року, до досягнення дитиною повноліття.

Згідно інформації, викладеній в листа Тернопільської обєднаної ДПІ Головного Управління ДФС у Тернопільській області, інформація про доходи ОСОБА_4 за період із 01.01.2016 р. по 30.09.2017 р. в ЦБД ДРФО відсутня.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 (Свідоцтво про народження серії І-ИД №187623, видане Відділом ДРАЦСу реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції).

Згідно, наявного при матеріалах справи, розрахунку заборгованості по аліментах від 29.03.2018 року, за ОСОБА_4 рахується переплата по аліментах станом на 29.03.2018 р. у розмірі 10 900 грн.

Частиною 1 ст. 192 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідач ОСОБА_4, на підставі рішення суду, сплачує на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 350 грн. щомісячно. Розмір аліментів на даний час є незначним та не задовольняє мінімальних потреб дитини.

Згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За таких обставин, враховуючи те, що, встановлений рішенням суду розмір аліментів на утримання дитини в розмірі 350 грн. щомісячно, на даний час є не значним , а тому суд вважає, зазначену обставину підставою для зміни розміру аліментів. На підставі ст. 182 СК України, із врахуванням стану здоровя та матеріального становища дитини та платника аліментів, того, що у нього на утриманні перебуває малолітня дитина від іншого шлюбу, те, що розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 06 до 18 років, який з 01.01.2018 року становить 1 860 грн., суд вважає, що із ОСОБА_4, слід стягувати в користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1 400 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання чинності рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття. При цьому суд вважає, що відповідач спроможний сплачувати зазначену суму аліментів, оскільки як вбачається із квитанції №3 від 03.05.2018 року відповідачем сплачено за травень 2108 року аліментів на суму 1500 гривень.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача аліментів із 31.03.2008 року, суд зазначає наступне.

Як вбачається із наявних при матеріалах справи копій квитанцій, ОСОБА_4 періодично сплачував аліменти і, станом на 29.03.2018 р., у нього існує переплата у розмірі 10 900 грн.

За вказаних обставин, позовні вимоги в частині стягнення із відповідача ОСОБА_4 аліментів 31.03.2008 року, слід відмовити.

Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, повязані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Згідно п.48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», судам розяснено, що витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Однак позивачем не надано належних та допустимих доказів в підтвердження понесення ним судових витрат на суму 5000 гривень. При цьому, суд не бере до уваги квитанцію до прибуткового касового ордеру від 06.03.2018 року, оскільки у ній не зазначено по якій справі позивачем понесено витрати на правову допомогу та номер квитанції.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 4,13, 82, 263, 265, 280-284, 289 ЦПК України, ст.ст.180, 182, 183, 184, 192 Сімейного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів - задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, визначених рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 травня 2008 року.

Стягувати із ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_1), в користь ОСОБА_9, аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини: дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, в твердій грошовій сумі в розмірі 1400 (одна тисяча чотириста) грн. 00 коп. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання чинності рішення суду і до досягнення дочкою повноліття.

Припинити, з дня набрання чинності рішення суду про стягнення із ОСОБА_4 на

користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, в розмірі 350 гривень на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 травня 2008 року, а також виконавчого листа, виданого на його виконання..

Стягнути із ОСОБА_4 у користь ОСОБА_3 сплачений нею судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

У решті позовних вимог, відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, визначеному пудпунктом 15.5 пункту 15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до апеляційного суду Тернопільської області шляхом подачі апеляційної скарги через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 09 червня 2018 року.

Головуючий суддяОСОБА_10