Справа № 128/1400/17
Провадження № 22-ц/772/1280/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бондаренко О. І.
Доповідач:Копаничук С. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2018 рокуСправа № 128/1400/17м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого : Копаничук С.Г.

суддів: Денишенко Т.О., Кучевського П.В.

при секретарі Богацькій О.М.

за участю представника позивача - адвоката ОСОБА_3

учасники справи:

позивач: ОСОБА_4

відповідач: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Вінницького районного суду від 14.03.2018 року , ухваленого о 11 год. 03 хв. в приміщенні Вінницького районного суду суддею Бондаренко О.І., у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5,ПрАТ «АСК «Інго Україна» про відщкодування матеріальної і моральної шкоди,заподіяної джерелом підвищеної небезпеки ,-

В с т а н о в и в :

31.05.2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про відщкодування 37710 грн. матеріальної і 10 000 грн. моральної шкоди,заподіяної джерелом підвищеної небезпеки ,посилаючись на те, що 07.06.2016 року з вини ОСОБА_5 ,керуючого автомобілем "ВАЗ 21240", держномер НОМЕР_3 ,було здійснено дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої пошкоджено належний йому автомобіль «ФОРД СІЄРА», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 і заподіяно моральну шкоду ,що полягала в душевних стражданнях від пошкодження майна та неможливості продовжувати звичний спосіб життя. Вина ОСОБА_5 за ст.124 КпАП України була встановлена постановою Вінницького районного суду від 07.02.2017 року .

Ухвалою Вінницького районного суду від 10.07.2017 року за клопотанням сторони відповідача до участі в справі в якості співвідповідача було притягнуто страховика - ПрАТ «АСК «Інго Україна».

Рішенням Вінницького районного суду від 14.03.2018 року позов задоволено частково .Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 у відшкодування майнової шкоди 37710 грн. та 2086 грн. судових витрат у вигляді 506 грн. судового збору,1580 грн. - за надання правничої допомоги.В решті (в частині моральної шкоди)- в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить зазначене рішення суду скасувати в частині стягнення з нього 37710 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення ,яким позов задовольнити в сумі 27 710 грн.,тобто фактично просить рішення в частині розміру стягнутої з нього суми змінити. Зазначає, що суд першої інстанції не в повній мірі встановив розмір заподіяного ним збитку,не врахував,що в судовому засіданні ОСОБА_6, який фактично управляв автомобілем ,визнав факт продажу ним залишків фізично знищеного авто за 10 000 грн.,а тому розмір заподіяної позивачу шкоди має бути зменшений на цю суму.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Відповідно до п.п.8,9 Розділу Перехідні положення ЦПК України в редакції Закону № №2147 від 03.10.2017 року до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується. Справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги ,позовних вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції . Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідача, учасників справи, перевіривши матеріали справи, рішення суду в межах доводів і вимог апеляційної скарги , заявлених позовних вимог та підстав позову ,суд апеляційної інстанції вважає що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Вкащане рішення цим вимогам відповідало не повністю.

Суд першої інстанції встановив, що постановою слідчого Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області від 07.02.2017 року закрито кримінальне провадження в зв'язкуз відсутністю в діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення за ч.1 ст.286 КК України.Постановою Вінницького районного суду від 07.02.2017 року водія ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адмінправопорушення,передбаченого ст.124 КпАП України ,провадження закрито в зв'язку з закінченням строку накладення адмінстягнення.Розмір матеріального збитку від ДТП власнику «ФОРД СІЄРА», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 згідно висновку експерта від 17.11.2016 року складає 37710 грн.Цивільно правова відповідальність ОСОБА_5 на момент скоєння ДТП була застрахована в ПрАТ ««АСК «Інго Україна»

Задовольняючи позовні вимоги суд ,посилаючись наст.ст.23,1166,1167,1187,1192 ЦК України, правовий висновок Верховного Суду ,викладений у постанові у справі №6-954 цс16, від 26.10.2016 року ,частини перші статей 4,13,15,ст.76-80 ЦПК України, виходив з того, що майнова шкода (збиток) виник внаслідок ДТП з вини відповідача ОСОБА_5 , розмір заподіяної шкоди 37710 грн. підтверджено висновком експерта ,позивач скористався своїм правом вибору права звернення з позовом за відшкодуванням до особи,яка завдала шкоду ,а не до страховика ,а тому суд задовольнив позов про відшкодування майнової шкрди в поному об'ємі,відмовивши в задоволенні решти позовних вимог.

Рішення суду в частині відмови у позові до страховика та у відшкодуванні моральної шкоди не оскаржується .

Задовольняючи частково вимоги позивача в частині майнової шкоди, суд вірно оцінив докази та встановив обставини,що підтверджують факт заподіяння позивачу шкоди , особу заподіювача ОСОБА_5 та протиправність його дій,а також причинний зв'язок між ними та шкодою, правильно застосував правову позицію,що вказує на можливість вибору позивачем суб'єкта матеріально -правової вимоги між заподіювачем та страховиком ,а тому вірно дійшов висновку про необхідність її відшкодування ОСОБА_5

Разом з тим,в частині встановленої судом розміру відшкодування ,апеляційний суд погодитись не може ,оскільки суд дійшов до нього з порушенням норм матеріального і процесуального права, не перевіривши належним чином докази, що підтверджують обставини,що мають значення для розгляду справи .

Відповідно до ст. 1188 ЦК шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до генерального правила відшкодування шкоди,закріпленого в ст. 1166 ЦК України , зокрема,майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст.1192 ЦК з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з роз'ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6 у разі коли пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлений або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, детально регламентовано ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV (із відповідними змінами).

Згідно з вимогами цієї статті транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим та власник транспортного засобу згоден з визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП.

У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця ДТП.

Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам по евакуації транспортного засобу з місця ДТП. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи Моторне транспортне страхове бюро України.

Вважається, що положення цієї норми на підставі ст. 8 ЦК України можуть застосовуватися при відшкодуванні шкоди не лише страховиком, а й іншими особами, які несуть відповідальність за її заподіяння.

Таким чином , положення цієї норми можуть застосовуватися при відшкодуванні шкоди відповідачем ОСОБА_5,який має право на залишки транспортного засобу після сплати відшкодування шкоди позивачу.

Відповідач оспорює розмір відшкодування ,посилаючись на те,що водій ОСОБА_6,який сплатив кошти за авто ОСОБА_4,по суті являвся його фактичним власником ,продав залишки фізично знищеного автомобіля за 10000 грн.,а тому розмір відшкодування має бути зменшений на зазначену суму.

Згідно ч.3 ст. 12, ч.ч.1,5 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь в справі.

З матеріалів справи ,протоколу про адмінправопорушення з додатком до нього, вбачається, що власником автомобіля«ФОРД СІЄРА», реєстраційний номер НОМЕР_1 на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди являвся ОСОБА_4 ,а не ОСОБА_6 Останній набув права на автомобіль строком на 10 років на підставі генерального доручення з правом продажу від 25.02 .2014 року (а.с.18).

Як витікає з ч.1ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Представник позивача ОСОБА_6 в ході судового засідання суду першої інстанції 02.02.2018 року в поясненнях визнав обставину продажу ним після ДТП за 10 000 грн. залишків фізично знищеного автомобіля «ФОРД СІЄРА», реєстраційний номер НОМЕР_1 ,що не підлягає доказуванню та виключає повернення цих залишків заподіювачу шкоди.

За змістом ст. 386 ч.3 ЦК України право відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди має власник, права якого порушені.

Відповідач у справі допустимими та достатніми доказами не довів , що власником фізично знищеного авто являється ОСОБА_6, який проте ,володіючи автомобілем на підставі наданого йому ОСОБА_4 генерального доручення з правом продажу, відповідно до повноважень наданих власником такий продаж здійснив .Враховуючи викладене ,а також те ,що ОСОБА_6 ,як володілець, самостійного позову про відшкодування шкоди до відповідача не заявляв ,а тому позивач ,як власник ,має право на отримання розміру відшкодування заподіяної шкоди з вирахуванням з неї вартості реалізованих довіреною особою ОСОБА_6 за 10 000 грн. залишків авто ,а відтак - в розмірі 27 710 грн.

Правоовідносини з розрахунків між позивачем і довіреною особою в зв'язку з викладеним правового значення не мають так як не є предметом даного судового розгляду, а тому не висвітлюються апеляційним судом при вирішенні даної справи.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 376 ЦК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи в частині розміру відшкодування майнової шкоди .

Суд порушив норми процесуального права при оцінці доказів ,не застосувавши ч.1 ст.82 ЦПК України ,а тому невірно встановив дійсні обставини справи щодо розміру відшкодування та здійснив висновки ,які їм не відповідають,що привело до неправильного вирішення справи в цій частині.

За таких обставин доводи скарги апеляційної скарги ОСОБА_5. заслуговують на увагу ,а рішення суду в частині відшкодування майнової шкоди в резолютивній та мотивувальній частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову в сумі 27710 грн. Відповідно підлягають іншому відшкодуванню і судові витрати.

Враховуючи, що оплата правничої допомоги в розмірі 2000 грн. не підтверджена відповідним розрахунковим документом ,а сам розрахунок надання такої допомоги не є підставою для її відшкодування, підлягає скасуванню і рішення суду в частині стягнення судових витрат . На користь позивача з відповідача підлягає частковому відшкодуванню сплачений судовий збір в пропорційній задоволеній вимогам сумі - 470,27 грн.

Керуючись ст.ст. ч.1 ст.82 , ст. 374, 376, 382 ЦПК України ,-

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити .

Рішення Вінницького міського суду від 13.03.2018 року в частині відшкодування майнової шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки та стягнення судових витрат ,скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5,ПрАТ «АСК «Інго Україна» про відшкодування майнової шкоди,заподіяної джерелом підвищеної небезпеки ,задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5, ІПН НОМЕР_2, на користь ОСОБА_4 у відшкодування майнової шкоди 27710 грн.

В решті (в неоскаржуваній частині ) рішення залишити без змін.

Стягнути із ОСОБА_5,І П Н НОМЕР_2, на користь ОСОБА_4 у відшкодування судового збору 470 ,27 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду на протязі тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Копаничук С.Г.

Судді: Денишенко Т.О.

Кучевський П.В.

Згідно з оригіналом:

Суддя: Копаничук С.Г.