Справа № 496/4263/17
Провадження № 2/496/88/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2018 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Буран В.М.,

за участі:

секретаря Дигуляр А.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; ІПН - НОМЕР_1 ) до ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; ІПН - НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості за несплачені аліменти, стягнення неустойки та зміна (збільшення) розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду про стягнення заборгованості за несплачені аліменти, стягнення неустойки та зміну (збільшення) розміру аліментів, та стягувати з відповідача в подальшому 2000 грн.. Свої вимоги мотивує тим, що від шлюбу сторони мають спільну дитину. Рішенням суду від 19 cсерпня 2009 року з відповідача було вирішено: розірвати шлюб між позивачем та відповідачем, стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі ј з усіх видів заробітку, щомісячно. Також позивач вказує на те, що відповідач ухиляється від сплати аліментів та проводить часткову виплату аліментів при цьому сплачує аліменти будь-як, на власний розсуд та не щомісячно. Вважає, що на сьогодні сума стягуваних аліментів є недостатньою для матеріального утримання дитини. На підставі викладеного просить задовольнити позов.

Позивач у судовому засіданні просила задовольнити позовну заяву.

Представник відповідача у судовому засіданні позов визнала частково, погодилась сплачувати 50 відсотків від прожиткового мінімуму дитини відповідного віку.

Суд, вислухавши сторін по справі, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Судом встановлено, що шлюб між сторонами по справі розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 . (а.с. 11).

Від шлюбу сторони мають спільну дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 . (а.с. 10).

Згідно довідки військової частини НОМЕР_5 № 1296 від 07 листопада 2017 року, ОСОБА_4 знаходиться на утриманні матері ОСОБА_1 (а.с. 12).

Рішенням Уманського міськрайонного суду, Черкаської області по справі № 2-2051-2009 р.

позовні вимоги позивача задоволено та стягнуто із ОСОБА_3 на її користь

аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј з усіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення повноліття з

ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с. 21).

Відповідно до довідки-розрахунку Уманського міського відділу ДВС, відповідач за вказаним виконавчим листом не має боргу, а переплата становить 991,82 грн. (а.с. 51).

За змістом статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Разом з тим, статтею 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно роз`яснень, які містяться у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів, або погіршенням матеріального становища отримувача аліментів, останній може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження, стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Саме такий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року, винесеній за результатами розгляду справи № 6-143цс13 за заявою про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, яка відповідно до 360-7 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) є обов`язковою для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

Як встановлено в судовому засіданні, як підставу для збільшення розміру стягуваних аліментів позивач вказує, що сума стягуваних аліментів на даний час є недостатньою для матеріального утримання дитини.

Згідно вищенаведеної правової позиції, судова палата у цивільних справах Верховного Суду України постановила, що при розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст.184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі").

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень , крім випадків, встановлених цим кодексом.

На думку суду, на даний час розмір раніше стягнутих аліментів є недостатнім, оскільки в силу свого віку дитина, природньо, потребує більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту та інше, що тягне і відповідну зміну матеріального становища матері. Крім того, з часу присудження аліментів істотно зріс і прожитковий мінімум для дитини відповідного віку: рішенням суду було присуджено аліменти у розмірі ј з усіх видів заробітку, щомісячно, на час же ухвалення даного судового рішення прожитковий мінімум становить на дитину відповідного віку становить 1 777 грн.

Крім того, матеріальне становище позивача також погіршилося у зв`язку з інфляційними процесами у державі, подорожчанням продуктів харчування та товарів загального вжитку, що є загальновідомим фактом.

В той же час, відповідач, є працездатний, отже спроможний сплачувати аліменти на дитину щомісячно, у більшому розмірі ніж визначено попереднім рішенням суду, оскільки належне утримання дитини являється обов`язком не тільки матері, але й батька. При цьому, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів є більш важливими за інші обставини, тому що виплата аліментів призначена саме для дитини, а не для матері.

Оскільки в ході судового розгляд встановлено факт зміни матеріального становища позивача, як отримувача аліментів, які сплачує відповідач у частині від всіх доходів на утримання їхньої доньки, суд приходить до висновку про наявність підстав для зміни розміру аліментів, які стягуються з відповідача.

За таких обставин суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання їхньої спільної дитини у розмірі 1500,00 гривень у твердій грошовій сумі, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, що буде законним та справедливим і відповідатиме інтересам сторін, а що саме головне - дитини.

При цьому суд враховує, що у відповідача є нова родина, донька от іншого шлюбу 2010 р.н.

За таких обставин суд вважає за необхідне змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на утримання їхньої дитини, починаючи з дня подачі позову з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їхньої дитини, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Крім того, судом було встановлено прострочення відповідачем по сплаті аліментів, тому згідно до ст. 196 СК України, з нього треба стягнути пеню у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, що складає 1059,00 грн.

Вимогу позивача про виплату заборгованості за несплачені аліменти за попередній період суд залишає без задоволення так як відповідач не має боргу по сплаті аліментів, що доведено достовірними доказами.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави, відповідно до Закону України «Про судовий збір», необхідно стягнути судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст. ст. 55, 76, 80, 181-184, 191 Сімейного кодексу України, ст. ст. 10, 60, 81, 141, 212-215 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за несплачені аліменти, стягнення неустойки та зміна (збільшення) розміру аліментів задовольнити частково.

Змінити (збільшити) розмір аліментів, який було встановлено рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19 серпня 2009 року, та стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти у розмірі 1500,00 гривень щомісяця, яка підлягає індексації відповідно до закону, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову, тобто з 29 листопада 2017 року та до її повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 розмір неустойки за 91 день прострочення по сплаті аліментів у розмірі 1059,00 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 гривень.

В частині стягнення аліментів на дитину допустити негайне виконання рішення суду - у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області на протязі 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції.

Суддя Буран В.М.

14 червня 2018 року