2/465/1626/18
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

27.06.2018 року м.Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Кузь В.Я.

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

В обгрунтування своїх позовних вимог покликаються на те, що він, позивач, зареєстрований та проживає у квартирі № 62 за адресою: м.Львів вул. Коновальця, 85а. У даній квартирі також зареєстрований його син ОСОБА_3 , який з 2014 року не проживає у квартирі , однак з реєстраційного обліку не знятий. Відповідач не здійснює оплату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню квартири та не приймає участь в спільному побуті. Просить визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням та зняти із реєстрації.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, пояснення дали аналогічні викладеним в позовній заяві , просять визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням , зазначивши , що реєстрація відповідача призводить до зайвих, безпідставних витрат.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоч належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Заяви про слухання справи у його відсутності суду не надав.

Відповідно, до ст.ст.223, 280 ЦПК України, суд проводить розгляд справи у його відсутності та на підставі наявних у ній документів та доказів, ухвалює заочне рішення, проти чого не заперечував позивач та його представник .

Заслухавши пояснення позивача та його представника , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити .

Судом встановлено, що згідно Свідоутва про право власності на квартиру від 09.01.1996 року, квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_2.

Згідно довідки про склад сім"ї №59 від 05.02.2018 року, виданої ЛКП "Львівський ліхтар", по вул. Коновальця, 85 а, кв. 62, на час звернення із позовом до суду зареєстровані: ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Разом з тим, із пояснень позивача та актів ЛКП "Львівський ліхтар" від 06 листопада 2017 року, 05 жовтня 2017 року та 06 грудня 2017 року, вбачається, що ОСОБА_3 зареєстрований , однак фактично за даною адресою не проживає.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до п.3 Листа ВССУ від 28.01.2013 року « Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» при розгляді справ про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, судам необхідно розрізняти правовідносини, які виникають між власником та колишнім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сімї, колишніми членами його сімї, а також членами сімї колишнього власника житла. У першому випадку власник житла має право вимагати визнання колишнього власника таким, що втратив право користування, та зняття його з реєстрації. При цьому втрата права користування житловим приміщенням є наслідком припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла.

У постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Як встановлено судом, відповідач не проживає за вказаною адресою з 2014 року та не здійснює оплату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню квартири та не приймає участь в спільному побуті.

Суд приймає твердження сторони позивача , що реєстрація ОСОБА_3 за вищевказаною адресою, створює для нього ряд перешкод та збільшує плату за житлово-комунальні послуги і обслуговування будинку, за які він платить безпідставно.

В звязку з цим , суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 слід визнати таким, що втратив право на користування квартирою № 62 по вул. Коновальця, 85 а у м. Львові.

Судові витрати необхідно залишити за позивачем відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 81, 258,259, 263-265, 280- 284 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою № 62 (шістдесят два) у будинку № 85 а ( вісімдесят пять - А ) по вулиці Коновальця у м. Львові.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги через суд, що ухвалив рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення виготовлено 27 червня 2018 року.

Суддя В.Кузь