АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2018 року м. Чернівці

справа № 713/1305/17

Апеляційний суд Чернівецької області у складі колегії суддів судової плати з розгляду цивільних справ:

головуючого Половінкіної Н. Ю.

суддів Кулянди М.І., Одинака О.О.

секретаря Собчук І.Ю.

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, прокурора відділу представництва інтересів громадянина або держави в суді та при виконанні судових рішень Прокуратури Чернівецької області ОСОБА_3, Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області ОСОБА_4

учасники справи

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_5 казначейська служба України, ОСОБА_1 управління Державної казначейської служби України у Чернівецькій області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Прокуратура Чернівецької області, ОСОБА_1 управління Національної поліції в Чернівецькій області

за апеляційною скаргою ОСОБА_5 казначейська служба України на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 2 квітня 2018 року, головуючий у першій інстанції ОСОБА_6,

встановила:

ОСОБА_1 у серпні 2017 року звернувся до суду з позовом до держави Україна

Справа №713/1305/17

Провадження №22-ц/794/602/2018 рік Головуючий у 1 інстанції Кириляк А.Ю.

Категорія 39 Доповідач Половінкіна Н.Ю.

в особі Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Чернівецькій області з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Прокуратури Чернівецької області, Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про відшкодування моральної шкоди завданої громадянину незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури і суду.

Зазначав, що по факту вчинення кримінального правопорушення 15 лютого 2017 року було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за частиною другою статті 263 КК України.

27 лютого 2017 року повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України.

Пред»явлено обвинувачення за ч.2 ст.263 КК України.

Вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 24 травня 2017 року ОСОБА_1 визнано невинуватим по пред'явленому обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України та виправдано у зв»язку із відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 18 липня 2017 року вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 24 травня 2017 року залишено без змін.

Посилався на те, що з часу внесення відомостей про злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 лютого 2017 року до набрання чинності вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 24 травня 2017 року йому було завдано моральної шкоди, був позбавлений можливості у повному обсязі реалізовувати свої звички, виконувати батьківські обов»язки, порушено морально-психологічну атмосферу в сім»ї.

Просив стягнути з державного бюджету України через ОСОБА_5 казначейську службу України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 в сумі 60000 грн.

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 2 квітня 2018 року позов задоволено частково, постановлено стягнути з державного бюджету України через ОСОБА_5 казначейську службу України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 в сумі 23000 грн. відшкодування моральної шкоди.

ОСОБА_5 казначейська служба України в апеляційній скарзі просить рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 2 квітня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у позові ОСОБА_1 відмовити.

Зазначає про порушення норм матеріального права при визначенні розміру морального відшкодування, оскільки відповідно до пункту 3 статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Відповідно до пункту 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який набрав чинності 1 січня 2017 року, мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1 600 грн.

Вважає недоведеним наявність моральної шкоди, причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями її заподіювача, а також не обґрунтованим розмір такої шкоди.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Державної казначейської служби України підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення наведеним нормам відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, завданої громадянину незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури і суду, суд першої інстанції керувався положеннями ч.2 ст.1176 ЦК України, п.1 ч.1 ст.1, п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», п.7, абз.1,2 п.17 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» та дійшов висновку про право ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди.

На обґрунтування таких висновків суд першої інстанції послався на виправдувальний вирок, яким встановлено незаконність перебування ОСОБА_1 під слідством та судом.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд першої інстанції зазначив про незаконне перебування ОСОБА_1 під слідством та судом з 27 лютого по 18 липня 2017 року, що призвело до невизначеності в майбутньому житті, порушення нормальних життєвих зв»язків та виходив з засад розумності, виваженості та справедливості.

Судом установлено, що 15 лютого 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань відносно ОСОБА_1 внесено відомості про кримінальне правопорушення за ч.2 ст.263 КК України.

27 лютого 2017 року повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України.

Пред»явлено обвинувачення за ч.2 ст.263 КК України.

Вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 24 травня 2017 року ОСОБА_1 визнано невинуватим по пред'явленому обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України та виправдано у зв»язку із відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 18 липня 2017 року вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 24 травня 2017 року залишено без змін.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

На підставі статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Положеннями частин першої, другої, сьомої статті 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Відповідно до пункту 5 статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодуванню громадянинові підлягає моральна шкода у випадках незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду.

Відповідно до частини третьої статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством, за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» установлено з 01 січня 2018 року мінімальну заробітну плату у розмірі 3 723 гривні.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз'яснено, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Установивши, що ОСОБА_1 незаконно перебував під слідством та судом з 27 лютого 2017 року по 18 липня 2017 року, чим йому було завдано моральної шкоди через кримінальне переслідування, що мало для нього негативні наслідки,призвело до невизначеності в майбутньому житті, порушення нормальних життєвих зв»язків, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для відшкодування шкоди в порядку, визначеному Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду».

Не заслуговують на увагу посилання Державної казначейської служби України на порушення норм матеріального права при визначені розміру моральної шкоди.

Ураховуючи, що за кожен місяць перебування під слідством чи судом для вирахування суми моральної шкоди необхідно виходити з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць такого перебування (частина третя статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»), можна дійти висновку про те, що указаними вимогами законодавства встановлений лише мінімальний розмір відшкодування такої моральної шкоди.

Максимальний розмір відшкодування указаної шкоди законом не установлений, однак має визначатися компетентним органом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, з урахуванням при цьому вимог розумності та справедливості.

Врахувавши обсяг заподіяної позивачу шкоди, глибину та тривалість його моральних страждань в наслідок незаконного перебування під слідством та судом, що призвело до порушення нормальних життєвих зв'язків, суд першої інстанції з урахуванням засад розумності та справедливості, дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для стягнення моральної шкоди у розмірі 23000 грн., який є співмірним з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування.

Твердження Державної казначейської служби України, що підставі пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів» від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII розмір мінімальної заробітної плати, який слід було застосувати для обчислення в цій справі, становить 1 тис. 600 грн не заслуговують на увагу, оскільки вказаним законом не вносилися зміни до Закону України «Про ОСОБА_5 бюджет України на 2017 рік».

Отже, рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 2 квітня 2018 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ч.1 ст.375 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України залишити без задоволення.

Рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 2 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 26 червня 2018 року.

Головуючий підпис (ОСОБА_7Ю.)

Судді підписи (ОСОБА_8, ОСОБА_9О.)

З оригіналом згідно: