Провадження № 2/750/474/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2018 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

судді - Рахманкулової І.П.,

із секретарем - Разумейко К.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

третя особа ОСОБА_5,

в с т а н о в и в:

14 грудня 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернулося до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до ОСОБА_4, в якому просить в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (за Договором про надання кредиту № 0 від 18.06.2007, укладеного з Акціонерним товариством «УкрСиббанк») перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» в розмірі 319878 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки приміщення магазину непродовольчих товарів, загальною площею 40,1 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Чернігів, вул. Червоногвардійська (Льотна), 10 та належить ОСОБА_4 на праві власності, на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданного 09.08.2006 виконавчим комітетом Чернігівської міської ради на підставі рішення виконкому Чернігівської міської ради від 31.07.2006 № 187, шляхом надання Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» права на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, за ціною 319878 грн., в порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

Позовні вимоги мотивовані тим, що 18 червня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (найменування змінено на АТ «Укрсиббанк») та ОСОБА_5 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого банк зобовязався надати позичальнику кредитні кошти, в іноземній валюті в сумі 47500,00 доларів США, а позичальник зобовязався прийняти, належним чином використовувати та повернути банку кредитні кошти та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у договорі. 30.01.2009, 25.05.2009, 15.07.2010 та 24.02.2012 між вказаними вище сторонами було укладено інші додаткові угоди до кредитного договору № 0 від 18.06.2007. Також, в забезпечення виконання зобов'язання за вказаним вище кредитним договором, 18.06.2007 між ОСОБА_4 та банком був укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрований за № 680, в реєстрі заборон за № 83/681, згідно з яким відповідач передала в іпотеку нерухоме майно, а саме: приміщення магазину непродовольчих товарів, загальною площею 40,1 (сорок цілих одна десята) кв. м., що знаходиться за адресою: м. Чернігів, вул. Льотна, 10 та належить ОСОБА_7 на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 09.08.2006 виконавчим комітетом Чернігівської міської ради на підставі рішення виконкому Чернігівської міської ради від 31.07.2006 № 187. Договором про внесення змін № 1 від 24.02.2012 до іпотечного договору №30007Z205 від 18.06.2007, сторонами були внесені зміни до договору іпотеки. З квітня 2015 року ОСОБА_5 припинив виконувати кредитні зобов'язання, порушуючи умови кредитного договору.

21.09.2015 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» було укладено договір факторингу № 27, відповідно до якого право грошової вимоги за договором про надання споживчого кредиту №0 від 18.06.2007, укладеним між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 перейшло до ТОВ ФК «Довіра та Гарантія».

22.09.2015 між позивачем та АТ «УкрСиббанк» укладено договір про відступлення права вимоги № 1 за договорами іпотеки до договору Факторингу № 27 від 21.09.2015, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрований за № 5002, яким було відступлено право вимоги за договором іпотеки №30007Z205 від 18.06.2007, укладеним між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрованого за № 680, в реєстрі заборон за № 83/681. Тому, позивач ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернулось до суду з позовом і просить суд в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_5 в розмірі 319878,00 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки, стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору у розмірі 4798,17 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на підстави викладені у відзиві на позовну заяву, наполягав на застосуванні судом строку позовної давності. Зокрема, представник відповідача зазначив, що жодних повідомлень щодо укладання договорів про відступлення прав за кредитним договором поручителю за кредитним договором не надсилалося і про дані обставини поручителю нічого невідомо. Крім того, товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» надсилала ОСОБА_9 письмові вимоги про дострокове погашення всієї суми заборгованості за кредитним договором листами які були надіслані 02 грудня 2015 року (лист №ДГ/12-105), 03 лютого 2016 року (лист №306) та 12 лютого 2016 року (лист №13173). Таким чином, предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор в особі Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» відповідно до ч.2 ст.1050 Цивільного кодексу України змінило строк виконання основного зобовязання і було зобовязано предявити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати. Жодних повідомлень про погашення боргу поручителю позивач не надсилав. Також відповідач не згодна із визначеною позивачем ціною на продаж предмета іпотеки в розмірі 319878 грн., адже за звітом оцінювача ТОВ «Експертна компанія «ІТЕО», ринкова вартість предмета іпотеки (магазину) станом на 18.01.2017 складає 1082700 грн., що в разі задоволення позову призведе до порушення майнових прав відповідача.

Представник третьої особи в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, представника третьої особи та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У судовому засіданні встановлено, що 18 червня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (найменування змінено на АТ «Укрсиббанк») та ОСОБА_5 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого банк зобовязався надати позичальнику кредитні кошти, в іноземній валюті в сумі 47500,00 доларів США, а позичальник зобовязався прийняти, належним чином використовувати та повернути банку кредитні кошти та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у договорі (а/с 4-7).

30.01.2009, 25.05.2009, 15.07.2010 та 24.02.2012 між вказаними вище сторонами було укладено інші додаткові угоди до кредитного договору №0 від 18.06.2007 (а.с.11-23).

Додатковою угодою №4 до кредитного договору від 24.02.2012 банк та позичальник ОСОБА_5 домовилися про зміну кінцевого терміну повернення кредиту за договором не пізніше 15.06.2022 року (а.с.19-23).

В забезпечення виконання зобов'язання за вказаним вище кредитним договором, 18.06.2007 між ОСОБА_4 та банком був укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрований за № 680, в реєстрі заборон за № 83/681, згідно з яким відповідач передала в іпотеку нерухоме майно, а саме: приміщення магазину непродовольчих товарів, загальною площею 40,1 (сорок цілих одна десята) кв. м., що знаходиться за адресою: м. Чернігів, вул. Льотна, 10 та належить ОСОБА_7 на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 09.08.2006 виконавчим комітетом Чернігівської міської ради на підставі рішення виконкому Чернігівської міської ради від 31.07.2006 № 187 (а/с 32-35). Договором про внесення змін № 1 від 24.02.2012 до іпотечного договору №30007Z205 від 18.06.2007, сторонами були внесені зміни до договору іпотеки (а/с 36-37).

В іпотечному договорі від 18.06.2007 визначена вартість предмета іпотеки за домовленістю сторін в сумі 319878 грн. (а.с.32-35)

21.09.2015 між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» було укладено договір факторингу № 27, відповідно до якого право грошової вимоги за договором про надання споживчого кредиту №0 від 18.06.2007, укладеним між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 перейшло до ТОВ ФК «Довіра та Гарантія» (а/с 43-47).

22.09.2015 між позивачем та АТ «УкрСиббанк» укладено договір про відступлення права вимоги № 1 за договорами іпотеки до договору Факторингу № 27 від 21.09.2015, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрований за № 5002, яким було відступлено право вимоги за договором іпотеки №30007Z205 від 18.06.2007, укладеним між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрованого за № 680, в реєстрі заборон за № 83/681 (а/с 49). Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» набуло право іпотекодержателя відносно предмета іпотеки, а саме: приміщення магазину непродовольчих товарів, загальною площею 40,1 (сорок цілих одна десята) кв. м., що знаходиться за адресою: м. Чернігів, вул. Льотна, 10 та належить ОСОБА_7 на праві власності.

Представник третьої особи в судовому засіданні стверджував, що ОСОБА_5 не мав поточної заборгованості перед банком до того, як банк уклав договір факторингу з позивачем, а тому поточна заборгованість по кредиту у нього була відсутня.

Представник позивача в судовому засіданні зазначила, що останній платіж по кредитному договору ОСОБА_5 здійснив 04.04.2013, а тому на час укладення договору факторингу він мав прострочену заборгованість по кредиту.

Проте, з виписки по кредитному договору вбачається, що після 04.04.2013 ОСОБА_5 здійснював платежі на погашення кредиту, адже станом на 04.04.2013 залишок по кредиту становив 32627, 82 доларів США, на 18.09.2015 залишок по кредиту становив 27156, 42 доларів США (а.с.24-31).

21.09.2015 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» надіслало ОСОБА_5 повідомлення про відступлення прав вимог з інформацією про необхідність погасити заборгованість за кредитним договором в сумі 620372,13 грн. (а.с.80).

Цього ж дня 21.09.2015 за вих №949 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» надіслало ОСОБА_5 вимогу про сплату до 30.10.2015 заборгованості по кредитному договору в розмірі 620372,13 доларів США (а.с.81).

При цьому, жодних повідомлень та вимог про погашення боргу майновому поручителю позивач не направляв.

Позивачем не надано суду детального розрахунку заборгованості по кредитному договору, по якому боржником є ОСОБА_5

Також позивачем не надано суду детального розрахунку заборгованості (складові боргу та за який саме період), в рахунок погашення якого він просить звернути стягнення на предмет іпотеки.

На підставі заяви ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо іншого речового права) приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 23.09.2015 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №24667391, яким проведено державну реєстрацію іншого речового права, іпотеки на нежиле приміщення магазину, що розташований м. Чернігів, вул. Льотна (Червоногвардійська), 10 за субєктом ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

В подальшому, ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернулось до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 з заявою від 22.07.2016 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності).

28.07.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 30673521, яким проведено державну реєстрацію права власності на нежиле приміщення магазину непродовольчих товарів, що розташований за адресою: м. Чернігів, вул. Льотна, 10 за субєктом ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

Вказані обставини зазначені у постанові Чернігівського окружного адміністративного суду у справі №825/369/17 за позовом ОСОБА_11 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10, 3-тя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: ОСОБА_12, 3-тя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про визнання протиправними та скасування рішень, зобовязання вчинити певні дії.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 17.05.2017, яка набрала законної сили, позов ОСОБА_11 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 30673521 від 28.07.2016.

При цьому, суд мотивував своє рішення тим, що до заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 22.07.2016, поданої ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10, не було додано копію іпотечного договору, копію договору про відступлення прав вимоги, копію письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, а також документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником письмової вимоги.

Згідно з ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» в разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

В порушення вимог вказаної норми позивач не надав суду доказів щодо направлення іпотекодавцю письмової вимоги про усунення порушення у встановлений законом строк.

Така ж умова передбачена і п.5.4 іпотечного договору, в якій зазначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється за рішенням суду, чи на підставі виконавчого напису нотаріуса після невиконання іпотекодавцем у 30-денний строк вимоги, згідно до повідомлення надісланого у порядку ст. 35 Закону України «Про іпотеку» (а.с.32-35).

Згідно ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Позивачем зазначена ціна продажу предмета іпотеки 319878 грн. (вказана вартість обєкта нерухомості була визначена за домовленістю сторін в іпотечному договорі 18.06.2007).

Проте, згідно наданого відповідачем звіту субєкта оціночної діяльності ринкова вартість предмета іпотеки станом на 18.01.2017 становить 1082700 грн., тобто є значно вищою.

Згідно ч.6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.

За правилом ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 12 ЦПК України одним із принципів цивільного судочинства є змагальність сторін і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу для своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оскільки відповідачем надано звіт суб'єкта оціночної діяльності, який свідчить про те, що ринкова вартість предмета іпотеки є значно вищою за ту ціну, яку вказує позивач, і вказана оцінка позивачем не спростована, а тому з врахуванням положень ст. 38 Закону України «Про іпотеку», а також враховуючи, що відповідно до ч.2 ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог, підстав для задоволення вимог позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом надання Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» права на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, за ціною 319878 грн., суд не знаходить.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 258-259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (місцезнаходження юридичної особи: 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8, ідентифікаційний код юридичної особи - 38750239) до ОСОБА_4 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 15.06.2018.

Суддя