Справа № 263/6795/17
Провадження № 2/263/106/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2018 року м. Маріуполь Донецької області

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Скрипниченко Т.І., при секретарі Диміч Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради, третя особа Житлово-комунальне підприємство Маріупольської міської ради "Житло-центр", про визнання права власності за набувальною давністю на житлове приміщення,-

ВСТАНОВИВ:

06.06.2017 року, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Маріупольської міської ради, третя особа Житлово-комунальне підприємство Маріупольської міської ради "Житло-центр", про визнання права власності за набувальною давністю на житлове приміщення за №4-1 у будинку за №24 по вулиці Аеродромній в місті Маріуполі за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. Позовні вимоги обґрунтовує наступним.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 були власниками квартир за №1,2 у будинку №24 по вулиці Аеродромній в місті Маріуполі, також протягом тривалого часу користувались приміщенням за №4-1 у вказаному будинку. Приміщення за №4- знаходиться на другому поверсі. Позивач за власні кошти відремонтував дах, щоб вода не потрапляла до приміщення. Протягом тривалого часу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 користуються квартирою за №4-1 у будинку за №24 по вул. Аеродромній в м.Маріуполі, утримують її, ними був зроблений ремонт. ОСОБА_1 зазначає, що постійно сплачує комунальні послуги за вказані квартири та житлове приміщення, утримує їх. 03.05.2008 ОСОБА_2 померла. ОСОБА_1звертався до Житлово-комунального підприємства «Житло-центр» з приводу зняття з балансу підприємства квартир за №1,2,4, відповідно до листа за №709 від 04.04.2017 року у знятті з балансу було відмовлено, оскільки ОСОБА_1 Вю.Ю. не надано документів на квартиру за №4-1. Посилаючись на ст. ст. 328, 344, п.8 Прикінцевих полдожень ЦК України, позивач просить визнати право власності за набувальною давністю на житлове приміщення за №4-1 у будинку за №24 по вулиці Аеродромній в місті Маріуполі за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не прибув, представник позивача за довіреністю ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на їх задовоенні. В подальшому надала заяву про розгляд справи за її відсутність, позовні вимоги підтримує.

Предстанвик ввідповідача Маріупольської міської ради в судовому засіданнеі протипозову заперечував, в подальшому надав заяву, у якій просив розглядати справу у його відсутність, у задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Представник третьої особи житлово-комунального підприємства Маріупольської міської ради "Житло-центр" у судовому засіданні проти позову заперечував, в подальшому у судове засідання не прибув, надавши суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. У пояснення до позовної заяви зазначено, що відповідно до собистих рахунків у будинку №24 по вул. Аеродромній у м.Маріуполі розташовано 5-ть квартир, а саме: квартира №1/4 приватизована від 03.11.2006 №36865; квартира №2 приватизована від 23.04.2007 року №39553/4; квартира №3 привтизована від 07.12.2004 року №31400; квартира №5 приватизована від 25.02.2005 року №32243. Станом на 01.02.2017 року у зазначеному житловому будинку вільних кімнат не було. Квартира АДРЕСА_1 розташована на першому, а квартира №4 на другому поверсі будинку. На підприємстві зберігся ордер №20641, виданий 25.11.1967 р. ОСОБА_4 з сімєю, яка складалася з 3 людей на право зайняття однієї кімнта площею 17,5 кв.м у квартирі АДРЕСА_2 на наступний склад сімї: ОСОБА_5, чоловік, ОСОБА_6, донька. На підставі звернення ОСОБА_7, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, з питань сприяння в приєднанні звільненої кімнати, направлено лист за вих.. №325 від 16.02.2017 власнику квартири №1/4 у будинку №24 по вул. Аеродромній про необхідність надати на адресу підприємства правовстановлюючих документів на займані ним житлові приміщення у будинку №24 по вул. Аеродромній у м.Маріуполі. До ЖКП «Житло Центр» надійшла заява ОСОБА_1 про зняття з балансу підприємства квартир №1,2,4 у будинку №24 по вул. Аеродромній і надані правовстановлюючі документи на квартиру №1 та №2, документи на квартиру №4 ОСОБА_1 не було надано.

Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Згідно з ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, відповідно до інформаційної довідки від 13.12.2017 року №107304481 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ні за ким не зареєстроване.

З наданої суду інвентарної справи №887 МКП « Маріупольське бюро технічної інвентаризації», вбачається, що ОСОБА_8 з сімєю, яка складаєься з трьої чоловік, видано ордер №20641 25.11.1967 року на право зайняття квартири АДРЕСА_4, виданого Виконкомом Жданівської міської Ради депутатів трудящих Міського відділу комунального господарства.

Відповідно технічного паспорту на квартиру №4-1 по вул. Аеродромній, у м.Маріуполі, загальна площа квартири складає 16,7 кв.м., яка складається з житлової кімнати 16,7 кв.м.

ОСОБА_9 померла 03.05.2008 року, про що свідчить свідоцтво про смерть серії 1-НО №305032 виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області.

Згідно інформації від 18.08.2017 №29.3-19793-29.3.1, у відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради станом на 18.08.2017 відсутня інформація про реєстрацію місця проживання фізичних осіб за адресою: АДРЕСА_5.

Згідгно свідоцтва про право власності на житло виданого Управлінням міського майна міської ради у м.Маріуполь від 03.11.2006 року, власниками квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 У особовому рахунку №2 за адресою: вул. Аеродромна, буд. 24. кв.1, зазначено, що квартировинаймачем є ОСОБА_1.

Також, відповідно договору дарування квартири від 18.12.2007 року, ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_6.

Позивачем надані квитанції про оплату комунальних послуг наданих за аресою: АДРЕСА_7, які суд не бере до уваги, оскільки предметом спору є квартира №4-1 по вул Аеродромній, 24 у м.Маріуполі.

Також позивачем надані кватинції за здійснені покупки будівельних матеріалів за 2017 рік, а саме 08.04.2017, 28.03.2017, 30.01.2017, однак будь-яких доказів, що вказані будівельні матеріали було використано саме для ремонту у спірній квартирі, суду не надано. Крім того придбавння будівельних матеріалів в 2017 році не підверджують факт користування квартирою тривалий час у розумінні вимог законодавства щодо набувальної давності.

Однак, ще 16.02.2017 року на адресу: м.Маріуполь, вул. Аеродромна, 24-1 ЖБП «Житлло центр» надіслано лист ОСОБА_2 з вимогою у строк до 22 лютого 2017 року надати в адресу підприємства правовстановлюючі документи на займані жилі приміщення в будинку №24 по вул. Аеродромній в м.Маріуполі.

27.02.2017 року ОСОБА_1 звернуся до ЖБК «Житло Центр» з заявою про зняття з балансу його квартир №1,2,4 у будинку №24 по вул.Ааеродромній.

У листі ЖБК «Житло Центр» від 04.04.2017 ОСОБА_1 повідомлено, що на його заяву з питання зняття з балансу квартир №1,2,4 будинку №24 по вул, Аеродромній, будинок може бути зняти з балансу підприємства при 100% приватизації квартир у будинку та наявності усіх заяв власникві квартир про зняття з балансу, що ним надані правовстановлюючі документи на квартири №1 та №2 по вул. Аеродромній, документи на право зайняття квартири АДРЕСА_8.

У акті від 19.12.2017 року складеного ЖБК «Житло-центр» за адресою, вул. Аеродромна, 24, зазначено, що зі слів жителя квартири №5 в кв.4 по вищезазначеній адресі ніхто не проживає 20 років. Житель квартири 1 ОСОБА_1 зайняв квартиру 4 для зберігання речей 7 років тому.

У акті від 11.01.2018 року складеного ЖБК «Житло-центр» за адресою, вул. Аеродромна, 24, зазначено, що на момент обстеження виявлено зі слів жителя квартири №5 ОСОБА_7 здійснений ремонт шиферної кровлі над кв. 3 та 5 жителями вказаних квартир, більше 8 років тому. Зовнішня стіна зі сторони вікна кв.5 обшита сайдінгом.

Відповідно до ч.1 ч. 4 ст. 344 Цивільного кодексу України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Відповідно до ч.1, ч. 2 статті 263 Цивільного процесуального кодексу України, Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Згідно п.9 абз.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» - при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

З наведеного можна зробити висновок, що встановлюючи, чи є володіння добросовісним, насамперед слід встановити, що володілець не знав і не міг знати про те, що володіє чужою річчю, тобто обставини, у зв'язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву щодо правомірності набуття майна. Якщо особа знала, що майно належить іншій конкретній особі і заволоділа ним, таке заволодіння не може бути добросовісним, оскільки володілець зобов'язаний був повернути безпідставно утримуване майно власнику.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, суд вважає, що позивач ОСОБА_1 не набув у власність на квартиру №4-1, яка знаходиться за адресою: Донецька область, м.Маріуполь, вул. Аеродромна, будинок 24. Позивачем не зазначено моменту початку користування майном відповідача та на час судового розгляду достовірно було відомо про право власності відповідача на спірно майно. Відомостей безперервного відкритого та добросовісного володіння позивачем більше 10 років саме спірним нерухомим майном, як передбачено положеннями ст. 344 ЦК України, матеріали справи не містять, також відсутні відомості щодо утримання спірного майна, а ремонтні роботи спірного приміщення були зроблені вже після отримання листа з ЖКП «Житло-центр» щодо надання правовстановлюючих документів на зайняті жилі прміщення.

За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, тому у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі ст. 344 Цивільного кодексу України, постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» та керуючись ст. ст. 12, 89, 263, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради, третя особа Житлово-комунальне підприємство Маріупольської міської ради "Житло-центр"? про визнання права власності за набувальною давністю на житлове приміщення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Донецької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач:ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4

Відповідач: Маріупольська міська рада, , адреса місцезнаходження: Донецька область, м.Маріуполь, проспект Миру, 70.

Третя особа: Житлово-комунальне підприємство Маріупольської міської ради "Житло-центр", , адреса місцезнаходження: 87548, м.Маріуполь, вул. Зелінського, 17.

Суддя Т.І.Скрипниченко