Номер провадження 2/754/522/18
Справа №754/3386/17
21 червня 2018 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:
головуючого - судді Зотько Т.А.,
за участю секретаря судових засідань Малинки А.Ю.,
представника позивача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення боргу,-
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 09.02.2014 відповідач ОСОБА_5 отримав у нього позику в сумі 50.000 дол.США, та на підтвердження чого ОСОБА_5 власноручно написав розписку, в якій зазначив, що зобов'язується повернути вказану суму протягом трьох місяців, а саме до 09.05.2014. Крім того, з метою забезпечення виконання вищевказаного договору позики, між позивачем та відповідачем ОСОБА_4 було укладено договір поруки, відповідно до умов якого, останній поручився перед позивачем за виконання ОСОБА_5 зобов'язань за вищевказаним договором позики. Оскільки відповідачі не виконали взяті на себе зобов'язання та не повернули позивачу кошти, ОСОБА_3 змушений звертатись до суду із вказаним позовом.
Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва ОСОБА_7 від 16.03.2017 було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду.
На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.01.2018, у зв'язку із звільненням судді ОСОБА_7, справу було передано на розгляд новому складу суду - головуючому Зотько Т.А.
Ухвалою суду від 28.02.2018 по вищевказаній справі було закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні.
У судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд про їх задоволення, посилаючись на обставини, що викладені у позовній заяві. Крім того пояснив, що відповідачем ОСОБА_5 ані в обумовлений сторонами строк ані на момент розгляду справи судом, не було повернуто позивачу взятих у борг грошових коштів. При цьому, відповідач ОСОБА_4, взявши на себе обов'язок відповідати перед позивачем за виконання ОСОБА_5 зобов'язань, відмовляється виконувати свої зобов'язання з повернення боргу, а тому з метою відновлення порушених прав позивача, він змушений звертатись до суду із даними позовними вимогами, згідно яких просив про солідарне стягнення з відповідачів боргу.
Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, про причини неявки суду не повідомив. Разом з тим, в ході розгляду справи попереднім складом суду, останнім було подано до суду відзив на позовні вимоги, згідно якого ОСОБА_4 зазначив про те, що заперечує щодо стягнення з нього такої заборгованості, оскільки позивач не навів доказів того, що відповідач не може або не збирається виконати вимоги позивача.
Відповідач ОСОБА_6 у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Судової влади. Відзиву на позовну заяву від ОСОБА_6 на адресу суду не надходило.
Враховуючи те, що у справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності нез'явившихся відповідачів, які були повідомлені про розгляд справи, на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи та, враховуючи положення ст.ст. 280-281 ЦПК України постановити заочне рішення у справі, про що в свою чергу не заперечував представник позивача.
Заслухавши вступне слово представника позивача - ОСОБА_2, вивчивши матеріали позовної заяви та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України).
Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 статті 527 ЦК України визначено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.
Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), як це передбачено ч. 1 ст. 530 ЦК України.
Як вбачається з особисто складеної відповідачем ОСОБА_5 розписки про отримання грошових коштів, останній зобов'язався їх повернути протягом тримісячного строку, тобто до у строк до 09.05.2014, але до цього часу гроші не повернув.
Крім того, в забезпечення виконання укладеного договору позики між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір поруки від 14 лютого 2014 року, відповідно до п.1.1 якого, останній зобов'язався відповідати перед кредитором за виконання всіх зобов'язань ОСОБА_5, що виникли з договору займу від 09.02.2014, який був укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_5
Відповідно до п.3.1 сторони договору погодили, що поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором за належне виконання боржником забезпеченого зобов'язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою,гарантією, заставою, завдатком.
Згідно ч. 1 ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.
Частиною другою вказаної статті визначено, що порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 статті 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручитель. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що відповідач ОСОБА_5 у визначені договором позики строки не повернув в повному обсязі суму позики, вимоги позивача щодо солідарного стягнення з відповідачів суми боргу є обґрунтованими і підлягають задоволенню.
Також є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, вимоги позивача про стягнення солідарно з відповідачів процентів за користування коштами, нарахованими на суму невиконаного зобов'язання, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплаті кредиторові.
Аналогічні правові позиції висвітлені в постановах Верховного Суду України від 06.06.2012 року в справі №6-49цс12, а також від 24.10.2011 року в справі №6-38цс11.
З огляду на викладене, солідарно підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача 3% річних від суми простроченої заборгованості за договором позики на час подачі позову у розмірі 115 015,13 грн..
Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача в частині стягнення на його користь з відповідачів процентів від суми позики, виходячи із розмірів облікової ставки НБУ за весь період користування в сумі 838,828,50 грн..
Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі по 4000 грн. з кожного.
На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 12, 81, 128, 131, 141, 263-265, 280-283, 289, 354-355, Розділом ХІІІ "Перехідні положення" ЦПК України, ст.ст. 509, 510, 525, 526, 527, 530, 546, 553-554, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, -
Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення боргу - задовольнити частково.
Стягнути солідарно з ОСОБА_5, РНОКПП - НОМЕР_1 (останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1) та ОСОБА_4, РНОКПП - НОМЕР_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_3 м. Київ, РНОКПП - НОМЕР_3) суму заборгованості за договором позики в розмірі 50 000 дол. США, що в еквіваленті згідно курсу НБУ на час подачі позову становило 1 355 962,45 грн. та 3% річних від суми простроченої заборгованості за договором позики на час подачі позову у розмірі 115 015,13 грн..
Стягнути з ОСОБА_4, РНОКПП - НОМЕР_2 (місце проживання: АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_3 м. Київ, РНОКПП - НОМЕР_3) витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 000 грн..
Стягнути з ОСОБА_5, РНОКПП - НОМЕР_1 (останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_3 м. Київ, РНОКПП - НОМЕР_3) витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 000 грн..
В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_3 - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Деснянський районний суд міста Києва.
Повний текст судового рішення складено 27.06.2018.
Суддя: