ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2018 року

м.Суми

Справа №579/103/18

Номер провадження 22-ц/788/1052/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Біляєвої О. М. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі: Публічне акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України», філія Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо - зернова корпорація України» «Кролевецький комбінат хлібопродуктів»

третя особа - директор філії Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Кролевецький комбінат хлібопродуктів» ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції, забезпеченої Господарським судом Київської області, в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо - зернова корпорація України»

на рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 19 березня 2018 року в складі судді Моргуна О.В., ухвалене у м. Кролевець, повний текст якого складено 29 березня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що з 01 вересня 2014 року він працював у філії Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Кролевецький комбінат хлібопродуктів». 01 липня 2015 року з його згоди був переведений на посаду апаратника оброблення зерна 5 розряду виробничої дільниці «Елеваторно-заготівельна мережа».

Наказом директора філії ПАТ «ДПЗКУ» «Кролевецький КХП» № 16-п від 12 січня 2018 року він був звільнений 15 січня 2018 року з роботи за ініціативою власника або уповноваженого ним органу згідно п. 3 ст. 40 КЗпП України у період його перебування 15 січня 2018 року у щорічній відпустці, наданої йому 12 січня 2018 року наказом - розпорядженням № КРЛ00000042-КРЛ0000050.

При його звільненні відповідачами було грубо порушено норму закону ч. 3 ст. 40 КЗпП України.

З 16 січня 2018 року він не працює. На підприємстві не існує комісії з трудових спорів, заяву про створення якої він писав керівництву 12 січня 2018 року, оскільки 12 січня 2018 року наказом № 13-д йому була оголошена догана, яку він має намір оскаржити до комісії з трудових спорів. Фактично, до нього 12 січня 2018 року застосовано два види дисциплінарного стягнення - догана і звільнення. Для того, щоб не вбачалось одночасного застосування до нього 12 січня 2018 року двох видів дисциплінарного стягнення, відповідачі вирішили, а керівник підписав наказ звільнити його (позивача) в період його відпустки 15 січня 2018 року.

Вважає, що його звільнення є незаконним, оскільки він нічого не порушував, а відповідачі вчиняють проти нього протиправні, упереджені дії у звязку з існуванням протягом тривалого часу конфліктної ситуації (наказом № 279-п від 07 грудня 2016 року його незаконно перевели вантажником, наказом № 286-д від 15 грудня 2016 року йому оголосили догану, він змушений був звернутись до суду; незважаючи на те, що наказ про переведення його вантажником був скасований, його в порушення ст. 43 Конституції України примушували працювати вантажником до часу його незаконного звільнення).

Посилаючись на викладене, просив:

- поновити його на посаді апаратника оброблення зерна 5 розряду виробничої дільниці «Елеваторно - заготівельна мережа» філії Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Кролевецький комбінат хлібопродуктів»;

- стягнути з відповідачів на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 16 січня 2018 року до дня поновлення на роботі в сумі 10792 грн. 20 коп.

Рішенням Кролевецького районного суду Сумської області від 19 березня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді апаратника оброблення зерна 5 р. виробничої дільниці «Елеваторно-заготівельна мережа» філії Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України «Кролевецький комбінат хлібопродуктів» з 16 січня 2018 року.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 16 січня 2018 року по 19 березня 2018 року в сумі 10038 грн. 35 коп. (з урахуванням податків та інших обовзкових платежів, які підлягають утриманню з останнього роботодавцем відповідно до вимог чинного законодавства.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» в дохід держави судовий збір у розмірі 1409 грн. 60 коп.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді апаратника оброблення зерна 5 р. виробничої дільниці «Елеваторно-заготівельна мережа» філії Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Кролевецький комбінат хлібопродуктів» з 16 січня 2018 року і стягнення заробітної плати за один місяць.

В апеляційній скарзі Публічне акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що філія Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо - зернова корпорація України» Кролевецький комбінат хлібопродуктів» надала згоду на надання відпустки позивачу 15 січня 2018 року, незважаючи на те, що положення ст. 3 Закону України «Про відпустки» не зобовязують роботодавця у випадку звільнення за порушенння трудової дисципліни надавати таку відпустку за бажанням працівника. Зазначає, що відповідно до положень ЗУ «Про відпустки» останній день відпустки позивача, тобто 15 січня 2018 року є останнім робочим днем і відповідно правомірно звільнено позивача 15 січня 2018 року. Вказує, що оскільки відпустка позивача триватиме саме 1 календарний день, позивач повідомлений належним чином про звільнення саме 12 січня 2018 року.

Таким чином, роботодавець фактично надав ще й один день відпустки працівникові, незважаючи на звільнення позивача, який систематично не виконував без поважних причин своїх посадових обовязків.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що суд першої інстанції ухвалив справедливе, законне рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Пунктом 8 частини першої розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, також визначено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника апелянта ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду в частині мотивів поновлення на роботі позивача в повній мірі не відповідає зазначеним вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 працював у філії Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Кролевецький комбінат хлібопродуктів» на посаді апаратника оброблення зерна 5 розряду виробничої дільниці «Елеваторно-заготівельна мережа», що підтверджується записом в трудовій книжці (а.с. 11-12).

Наказом - розпорядженням про надання відпустки № КРЛ00000042-КРЛ0000050 філії ПАТ «ДПЗКУ» «Кролевецький комбінат хлібопродуктів» від 12 січня 2018 року ОСОБА_1 було надано щорічну основну відпустку за період роботи з 01 вересня 2016 року по 31 серпня 2017 року, тривалістю 1 календарний день з 15 січня 2018 року по 15 січня 2018 року (а.с. 8).

На підставі наказу директора філії Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Кролевецький комбінат хлібопродуктів» від 12 січня 2018 року № 16 - п «Про звільнення ОСОБА_1В.» ОСОБА_1, апаратника оброблення зерна 5 р. виробничої дільниці «Елеваторно-заготівельна мережа», звільнено 15 січня 2018 року, згідно п. 3 ст. 40 КЗпП України, що підтверджується копією наказу, записом в трудовій книжці (а.с. 9, 12).

Також місцевим судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 18 грудня 2017 року та 12 січня 2018 року був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, а саме, згідно з наказами директора філії Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Кролевецький комбінат хлібопродуктів» від 18 грудня 2017 року № 305-д та від 12 січня 2018 року № 13-д «Про застосування дисциплінарного стягнення» ОСОБА_1 оголошено догани за невиконання та неналежне виконання покладених на працівника трудових обовязків, доручень та розпоряджень керівництва (безпосереднього керівника) (а.с. 52, 57).

За змістом наказу від 12 січня 2018 року № 16 - п «Про звільнення ОСОБА_1В.» позивача звільнено у звязку із систематичним невиконанням працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором, правилами внутрішнього трудового розпорядку та у звязку із неодноразовим застосуванням заходів дисциплінарного стягнення (а.с. 9).

Рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позову ОСОБА_1 мотивоване тим, що причиною звільнення є порушення працівником трудової дисципліни, а звільнення позивача ОСОБА_1 відбулось у період перебування його у відпустці, що суперечить вимогам ч. 3 ст. 40 КзпП України, порушує гарантовані ст. 5-1 КЗпП України права працівника та є недопустимим.

Однак повністю погодитись з висновком суду не можна.

Згідно ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Згідно п. 8 Постанови КМУ від 8 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середнього денного заробітку на число робочих днів.

Згідно довідки філії Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Кролевецький комбінат хлібопродуктів» від 01 березня 2018 року № 148, ОСОБА_1 працював у філії ПАТ «ДПЗКУ» «Кролевецький КХП» на посаді апаратника оброблення зерна 5 р., середньоденна заробітна плата становить 233 грн. 45 коп., середньомісячна заробітна плата становить 4902 грн. 45 коп. (а.с. 36).

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком місцевого суду про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» на користь ОСОБА_1 середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з 16 січня 2018 року по 19 березня 2018 року в сумі 10038 грн. 35 коп.

Проте, колегія суддів не може погодитися з висновком місцевого суду в частині мотивів поновлення на роботі позивача.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про відпустки» за бажанням працівника у разі його звільнення (крім звільнення за порушення трудової дисципліни) йому має бути надано невикористану відпустку з наступним звільненням. Датою звільнення в цьому разі є останній день відпустки.

З матеріалів справи вбачається, що філія Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Кролевецький комбінат хлібопродуктів» надала згоду про надання відпустки ОСОБА_1 15 січня 2018 року, незважаючи на те, що положення ст. 3 Закону України «Про відпустки» не зобовязують роботодавця у випадку звільнення за порушення трудової дисципліни надавати таку відпустку за бажанням працівника. Тому, враховуючи вищезазначене, а також те, що позивачу було надано лише один день відпустки та відповідно до положень ЗУ «Про відпустки» відповідач обґрунтовано зазначив у наказі датою звільнення позивача 15 січня 2018 року, тобто єдиний і останній день відпустки.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договiр, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договiр до закiнчення строку його чинностi можуть бути розiрванi власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працiвником без поважних причин обов'язкiв, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрiшнього трудового розпорядку, якщо до працiвника ранiше застосовувалися заходи дисциплiнарного чи громадського стягнення.

З матеріалів справи вбачається, що наказом від 18 грудня 2017 року № 305-д та наказом від 12 січня 2018 року № 13-д «Про застосування дисциплінарного стягнення» ОСОБА_1 оголошено догану за невиконання та неналежне виконання покладених на працівника трудових обовязків, доручень та розпоряджень керівництва (безпосереднього керівника).

Відповідно до наказу № 16-п від 12 січня 2018 року ОСОБА_1, апаратника оброблення зерна 5 р. виробничої дільниці «Елеваторно-заготівельна мережа», 15 січня 2018 року звільнено згідно п. 3 ст. 40 КЗПП України. Підстава: накази «Про застосування дисциплінарного стягнення № 305 - д від 18 грудня 2017 року та № 13-д від 12 січня 2018 року.

Матеріалами справи не підтверджується, що позивач після застосування до нього дисциплінаного стягнення у вигляді догани згідно наказу від 12 січня 2018 року № 13-д знову допустив невиконання без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Відсутність таких порушень в діях позивача після 12 січня 2018 року підтвердив і представник апелянта ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи дані обставини справи, зміст положень п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, колегія суддів вважає, що до позивача було застосовано роботодавцем подвійну відповідальність за одне і те ж порушення: догана згідно наказу № 13-д від 12 січня 2018 року та звільнення згідно наказу № 16-п від 12 січня 2018 року, що є порушенням трудового законодавства і прав позивача як працівника.

Тому саме з даних підстав і підлягає задоволенню заявлений позов.

У звязку з цим рішення місцевого суду відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України підлягає зміні в частині мотивів поновлення на роботі позивача.

В іншій частині рішення суду необхідно залишити без зміни так як воно ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо - зернова корпорація України» задовольнити частково.

Рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 19 березня 2018 року в частні мотивів поновлення на роботі позивача змінити.

В іншій частині залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів безпосередньо до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - В.І. Криворотенко

Судді - О.М. Біляєва

ОСОБА_4