РІШЕННЯ

іменем України

"21" травня 2018 р. 145/1289/17

2/145/62/2018

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Мазурчака А. Г.

за участі секретаря Мигдальської Н.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Сутисківської селищної ради про визнання права власності на самочинно збудовані приміщення, третя особа Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому вказує, що йому на праві приватної власності належить комплекс будівель і споруд, які знаходяться в смт.Сутиски Тиврівського району Вінницької області по вул.Жовтнева, 49. Дані споруди розташовані на належній йому на праві приватної власності земельній ділянці.

У зв'язку із необхідністю на належній йому земельній ділянці ним без належної документації, було здійсненне самочинне будівництво, а саме адміністративна будівля свинарник з прибудовами, ґанок, які відповідають усім будівельним нормам і готові до експлуатації, не порушують будь-яких будівельних норм та прав інших осіб.

Далі він вирішив у встановленому законом порядку узаконити вищевказану споруду, отримати на неї правовстановлюючий документ. У нього виникли труднощі, бо коли він звернувся до реєстратора речових прав на нерухоме майно то йому було роз'яснено, що згідно ст.41 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Для державної реєстрації права власності на новозбудований об'єкт нерухомого майна подаються: 1) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта; 2) технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна; 3) документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси;4) письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на новозбудований об'єкт нерухомого майна і (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність); 5) договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, будівництво якого здійснювалось у результаті спільної діяльності).

Документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, не вимагається у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиному реєстрі документів. У такому разі державний реєстратор відповідно до наданих заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, обов'язково перевіряє наявність реєстрації такого документа в Єдиному реєстрі документів, відсутність суперечностей між заявленими правами та відомостями, що містяться в цьому Реєстрі.

Документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов'язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки.

Оскільки документ що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта в нього відсутній, з метою його отримання ним було подано заяву до Департаменту Державної архітектурної інспекції України у Вінницькій області про прийняття об'єкта в експлуатацію. У відповідь на свою заяву він отримав відмову-роз'яснення № 23-ЗПІ-1002-10 від 11.08.2017 року в якому вказано, що станом на сьогоднішній день відсутній порядок введення в експлуатацію самочинно збудованих об'єктів, існує тільки порядок на підставі рішення суду, «Декларація про готовність об'єкта до експлуатації на підставі рішення суду».

Просить визнати за ним право власності на самочинно реконструйовані приміщення свинарника, що знаходяться в смт. Сутиски Тиврівського району Вінницької області, по вул.Жовтнева, 49, відповідно до інвентаризаційної справи № 142-17-ТП, виготовленої ТОВ «Приват-БТІ», 06.06.2017 року: ганок, свинарник Літера Б - загальною площею 721 кв.м., прибудова літера б - загальною площею 111 кв. м, прибудова літера б 1 загальною площею 9,1 кв. м.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просить їх задоволити з підстав, викладених в позовній заяві. Пояснив, що з метою теплозбереження було самочинно реконструйовано будівлю свинарника, в результаті перепланування було замуровано гаражні брами та зроблено малі гаражні брами і малі дверні проєми та прибудовано коридор.

Відповідач представник Сутисківської сільської ради в судове засідання не зявився, просить справу розглянути у відсутності їх представника, позовні вимоги визнає повністю.

Представник третьої особи державної архітектурно-будівельної інспекції України в судове засідання не зявився, просить справу розглянути у відсутності їх представника, позовні вимоги визнає.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе позов задоволити, виходячи з наступного.

Згідно з ст. 41,55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 07.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» 1950, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, в тому числі і визнання права. Тобто, за змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права.

Згідно ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Пунктом «д» ч. 1 ст. 90 Земельного кодексу України визначено, що власники земельних ділянок мають право: споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди.

У відповідності до п. «а» ч. 1 ст. 91 ЗК України, власники земельних ділянок зобов'язані: забезпечувати використання їх за цільовим призначенням.

Згідно зі статтями 182, 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Відповідно до технічного паспорту будівництво завершене, складений план її меж.

Відповідно до положень ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

На підставі ч. 2 ст. 375 ЦК України, власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно.

Згідно ч. 5 ст. 376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Пунктом 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» № 6 від 30.03.2012, вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов'язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними.

ОСОБА_2 на праві приватної власності належить комплекс будівель і споруд, який знаходиться в смт.Сутиски Тиврівського району Вінницької області, по вул.Жовтнева, 49, що стверджується договором купівлі-продажу від 23.06.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Тиврівського районного нотаріального округу, ОСОБА_3 (а.с. 5) На місці вказаної забудови була будівля корівника та телятника. Дану територію ОСОБА_2 купив у ОСОБА_4, яка належала йому на підставі договору купівлі-продажу комплексу будівель та споруд, посвідченого ногтаріусом Тиврівського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрованим в реєстрі за № 423 29.07.2013 р.

Суміжні землекористувачі ОСОБА_2 від А до Б землі, від Б до В землі, від В до Г землі, від Г до А землі - Сутисківська селищна рада, що стверджується проектом землеустрою щодо відведення земельнолї ділянки ОСОБА_2.

Відповідно до довідки Сутисківської селищної ради № 02-15/605 від 13.09.2017 року виконком Сутисківської селищної ради позов визнає та не заперечує проти визнання права власності ОСОБА_2 на самочинно збудовані приміщення, що знаходяться в смт. Сутиски Тиврівського р-ну Вінницької обл, по вул. 49 (а.с. 35).

ОСОБА_2 самочинно без належної технічної документації, реконструював будівлю корівника і телятника на свинарник, тобто будівля залишилась за своїм призначенням для забезпечення господарської діяльності. Перебудовою даного приміщення права інших осіб не порушено, а рішенням виконкому Сутисківської селищної ради 13 сесії 7 скликання від 24.02.2017 року даній будівлі встановлено адресу вул. Жовтнева, № 49. Дані споруди розташовані на належній позивачу на праві приватної власності земельній ділянці, що підтверджується витягом з реєстру речових прав № 8504497 від 13.04.2017 року (а.с. 8).

Відповідно до звіту про технічне обстеження № 13-17-ТЗ від 14.06.2017 року виданого ТОВ «ПРИВАТ-БТІ», загальний технічний стан конструктивних елементів будівлі свинарника по вул. Жовтнева, 49, в смт. Сутиски Тиврівського р-ну Вінницької обл. відповідає усім будівельним нормам і готові до експлуатації, їм встановлена відповідність вимогам надійності і можливість безпечної експлуатації (а.с. 17-22).

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 263-265 ЦПК України, ст. 182, 331, 376 ЦК України, ч. 1 ст. 90, ч. 1 ст. 91 ЗК України,

вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на самочинно реконструйовані приміщення свинарника, що знаходяться в смт. Сутиски Тиврівського району Вінницької області, по вул.Жовтнева, 49, відповідно до інвентаризаційної справи № 142-17-ТП, виготовленої ТОВ «Приват-БТІ», 06.06.2017 року: ганок, свинарник Літера Б - загальною площею 721 кв.м., прибудова літера б - загальною площею 111 кв. м, прибудова літера б 1 загальною площею 9,1 кв. м.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд з дня виготовлення повного тексту рішення, тобто з 30.05.2018 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Мазурчак А. Г.