АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2018 року м. Чернівці

справа № 727/1187/18

Апеляційний суд Чернівецької області у складі

головуючого Лисака І.Н.,

суддів: Височанської Н.К., Половінкіної Н.Ю.,

секретар: Костюк Л.С.,

позивач: ОСОБА_1,

відповідачі: ОСОБА_2,

при розгляді справи за апеляційними скаргами ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22 березня 2018 року та додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27 квітня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Смотрицького В.Г., повний текст яких складено 30 березня 2018 року та 03 травня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2, в якому просила стягнути аліменти на утримання ОСОБА_4 в розмірі 1 500 грн. та судові витрати, понесені з розглядом справи.

Вимоги заявленого позову обґрунтовувала тим, що 11.11.2000 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який розірвано рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01.11.2012 року.

За час перебування в шлюбі у сторін 11.11.2007 року народився син ОСОБА_4, який після розірвання шлюбу залишився проживати разом із матірю та знаходиться на її утриманні, а відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22 березня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 в розмірі 1150 грн. щомісячно, починаючи з 07 лютого 2018 року і до його повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1200 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Провадження №22-ц/794/691/18 Категорія 50

Додатковим рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27 квітня 2018 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 600 грн. В задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права просить рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22 березня 2018 року скасувати, ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_4 1 500 грн. та судові витрати у звязку з наданням правової допомоги в розмірі 5 600 грн.

Зазначає, що судом при ухваленні рішення про часткове задоволення позову взято до уваги лише довідку про доходи відповідача, однак не звернуто уваги на інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до якої у відповідача у власності є нерухоме майно, а саме: ? двокімнатної квартири, загальною площею 54.10 кв.м., житловою площею 28,5 кв.м., розташованої за адресою м. Чернівці вул. Ентузіастів, 5/58, двокімнатна квартира загальною площею 42,2 кв.м., житловою площею 28,5 кв.м., розташованої за адресою м. Чернівці вул. Небесної Сотні, 13А/11.

Також посилається на те, що ОСОБА_4А навчається на курсах програмування «ІТ-Еліт» з 01.12.2017 року, вартість навчання складає 420 грн. на місяць.

Вказує, що суд невірно застосував співставлення ціни позову та адвокатські послуги, обмежившись лише нормами ЦПК, зокрема ч.3 ст.176 ЦПК, якою ціна позову визначена сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за 6 місяців. Натомість, якщо припуститись, що виконання рішення про стягнення аліментів до досягнення дитиною повноліття підлягає до виконання до 11.11.2025р., то сума аліментів, яка має бути виплачена за рішенням суду, становитиме 109250 грн. без врахування інфляції.

В апеляційній скарзі на додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27 квітня 2018 року апелянт просить його скасувати в частині відмови в задоволенні іншої частини позовних вимог, змінити рішення та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в звязку з наданням правової допомоги в сумі 2 800 грн.

Наголошує, що помилковим є висновок суду першої інстанції про те, що надання правової допомоги за два засідання становить 1 година 1 хвилина, оскільки прибувши до суду в призначений судом час, дату і місце проведення судового засідання адвокат був зайнятий лише по даній справі та іншими справами не міг бути зайнятим.

Також, необґрунтованим є висновок суду щодо часу витраченого на підготовку, складання та подання процесуальних документів, які містяться в матеріалах справи та надані суду докази підтвердження витрат на надання правової допомоги таких, як: заява від 22.03.2018р., заява від 23.03.2018р. та до неї акт виконаних робіт № 2, остаточний розрахунок витрат, повязаних з розглядом справи.

На складання кожного окремого процесуального документу невеликої складності витрачається часу в середньому не менше 30-35 хвилин, оскільки при підготовці та складанні документу враховується час для друку документа та його перевірки на відповідність чинному законодавству. Тому, при підготовці та складанню даних документів адвокатом був витрачений час, зазначений в акті виконаних робі № 2.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, обговоривши доводи апеляційних скарг та перевіривши матеріали справи в межах їх обґрунтувань та заявлених в суді першої інстанції вимог, вважає, що апеляційні скарги законність рішення суду та додаткового рішення суду першої інстанції не спростовують.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції керуючись ст.367 ЦПК України, переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) розяснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обовязки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обовязків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вимоги до рішення на час його ухвалення встановлюються нормами ст.263 ЦПК України, яке в повній мірі їм відповідає.

Судом вірно з'ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Встановлено, що 11.11.2000 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який розірвано рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01.11.2012 року (а.с.7, 8 зворот).

За час перебування у шлюбі, у сторін 11.11.2007 року народився син ОСОБА_4 (а.с.8).

Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначено, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст.18, ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частинами 2, 3 ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Положеннями ст.141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Частиною 2 ст.150 СК України визначено, що батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Адаптуючи названі міжнародні норми до законодавства України, в Конституції України та ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ст.141 СК України та зазначеної Конвенції з прав дитини, батько та мати мають рівні права та обов'язки щодо дитини, не залежно від того чи перебувають вони у шлюбі між собою, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів своєї дитини.

Згідно зі ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, а за відсутності такої домовленості - судом.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, згідно ЗУ «Пpo Державний бюджeт на 2018 рік» прожитковий мінімум для дітей вікoм вiд 6 дo 18 рокiв складає 1860 грн.

Так, судом враховано відомості про те, що відповідач ОСОБА_2 працевлаштований у ПП «Конвектор» на посаді оператора автоматичних і напівавтоматичних ліній, верстатів і установок, нарахована заробітна плата складає: 3126,51 грн. за 08.2017 року, 3417,42 грн. за 09.2017 року, 3200 грн. за 10.2017 року, 3200 грн. за 11.2017 року, 3200 за 12.2017 року та 3794,63 грн. за 01.2018 року (а.с.28).

Колегія суддів вважає, що суд правильно застосував закон, ухвалив обґрунтоване рішення про часткове задоволення вимог про стягнення аліментів на неповнолітню дитину у твердій грошовій сумі 1150 грн. щомісячно. Таке рішення побудовано на матеріалах справи доказах, поясненнях учасників справи, що в достатньому обсязі здобуті судом і окреслюють матеріальне становище платника аліментів. Такий розмір не суперечить вимогам Закону України «Про виконавче провадження», а його перевищення буде надмірним тягарем для платника. Крім того, визначаючи до стягнення 1500 грн. позивач для встановлення рівності обовязку щодо утримання спільної дитини не надав відомості щодо своїх доходів.

Відносно посилання в позовній заяві та апеляційній скарзі про витрати на ОСОБА_4 для навчання на курсах програмування «ІТ-Еліт», щомісячна оплата яких вартує 420 грн., то суд вважає за необхідне наголосити, що згідно із ч.1 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

За таких обставин, позивач не позбавлена можливості стягнути ці витрати з відповідача, але не як аліменти, а саме як додаткові витрати на дитину, що викликані особливими обставинами, звернувшись до суду з відповідним позовом згідно ст.185 СК України.

Що стосується оскарження рішення в частині стягнення судових витрат в звязку з наданням правової допомоги та додаткового рішення з цих же підстав, колегія судді зазначає наступне.

Відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

З матеріалів справи вбачається, що адвокат ОСОБА_3 отримав свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №307 від 06.10.2006 року (а.с.15, 19); на підтвердження розміру витрат на правову допомогу надав договір про надання правової допомоги від 11.12.2017 року, згідно якого обсяг і вартість наданої правової допомоги визначається у додатках та актах виконаних робіт (а.с.15); додаток №1 до Договору про надання правової допомоги від 11.12.2017 року, з якого вбачається, що замовник сплачує виконавцю гонорар у розмірі 700 грн. за кожну годину витраченого часу (а.с.16); акт виконаних робіт №1 від 25.01.2018 року, з якого вбачається перелік наданої правової допомоги: зустріч, консультація, узгодження правової позиції 2 год., підготовка та подання до суду цивільного позову 2 год. на суму 2 800 грн. (а.с.16 зворот); квитанцію від 25.01.2018 року про сплату ОСОБА_1 2 800 грн. витрат на правову допомогу (а.с.17); ордер серії ЧЦ №000022245 (а.с.19); остаточний розрахунок витрат, з якого: зустріч, консультація, узгодження правової позиції 2 год., підготовка та подання позовної заяви до суду 2 год., прийняття участі в судових засіданнях 2 год., підготовка та подання до суду заяви, акту №2 виконаних робіт, супровідного листа, остаточного розрахунку витрат повязаних з розглядом справи 2 год. що складає 5 600 грн. (а.с.49, 50), квитанцію від 22.03.2018 року про сплату ОСОБА_1 2 800 грн. витрат на правову допомогу (а.с.51).

Дана справа про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини є нескладною, пов'язаною із законодавчо закріпленим обов'язком батьків (ст.180 СК України) утримувати дітей до досягнення повноліття.

При цьому відповідач пред'явлений позов визнав частково на 950 грн. та заявляв про незгоду з визначеними витратами на правову допомогу, вказував на їх необґрунтованість та просив стягнути з нього 1000 грн. (а.с.26-27).

Вирішуючи питання про розподіл витрат, які підлягають сплаті за послуги адвоката, судом першої інстанції в основному та додатковому рішеннях враховано, що розмір відшкодування названих витрат повинен бути співрозмірним, тобто не завищеним, а клієнт повинен самостійно оцінювати пропорційність своїх витрат очікуваним від таких послуг матеріальним благам.

Колегія суддів погоджується з оцінкою суду першої інстанції щодо ціни позову, складності справи, кваліфікації та досвіду адвоката, реально виконаної адвокатом роботи у справі та необхідний час на виконання відповідних робіт, з огляду на розумну необхідність витрат на правову допомогу для даної справи, вважає висновки суду щодо визначення розміру витрат на правничу допомогу правильними.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Зважаючи на викладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду щодо розміру аліментів та судових витрат стягнутих на користь позивача. Рішення постановленні з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому, у відповідності до ст.375 ЦПК України, апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а рішення суду та додаткове рішення суду залишити без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22 березня 2018 року та додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте касаційна скарга на неї може бути подана протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий підпис /ОСОБА_5/

Судді підписи /ОСОБА_6, ОСОБА_7/