РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 червня 2018 року Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Зуб Г.А.
за участю секретаря Шаповал Є.Б.,
за участю представника ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Харківської міської ради, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визначення порядку користування кімнатою, -
19.10.2016 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в якому з подальшим уточненням просить визнати за собою право на користування кімнатою 6 площею 17,4 кв.м. в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, відповідно до фактичного користування, з відхиленням від ідеальної частини, що знаходиться в її власності; місця загального користування залишити в спільному користуванні; та розподілити особові рахунки за комунальні послуги КП «ХВК», КП «ХТМ», ПАТ «Харківміськгаз», ЖСК «Приозерний -71». В обгрунтування вказаних підстав посилається на наступне. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 02.04.2014 року за позивачем було визнано право власності на ? частину квартири за адресою: АДРЕСА_1, а інша ? частина вказаної квартири була визнана відумерлою спадщиною на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова від 18.12.2015 року. Вказана квартира є кооперативною та була збудована за кошти позивача та її чоловіка ОСОБА_5, який помер. Після смерті свого чоловіка, позивач мешкає в кімнаті площею 17,4 кв.м. У вказаній квартирі також зареєстрований та мешкає син позивача ОСОБА_3, та його донька ОСОБА_4 разом зі своєю дитиною. У звязку з тим, що останні не виконують свого обовязку щодо повної сплати за комунальні послуги, які вони споживають, позивач змушена звернутись до суду з вказаним позовом, оскільки треті особи офіційно не працевлаштовані, а стягнути борг можливо буде лише за рахунок відрахувань із пенсії позивача, позивач намагалась розділити особові рахунки окремо на кожну кімнату, але їй було повідомлено, що це можливо лише після визначення порядку користування квартирою.
Представник відповідача ХМР надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника ХМР, та просив ухвалити рішення згідно чинного законодавства України, яке не буде порушувати інтереси третіх осіб.
Представник відповідача ХМР в судове засідання не зявився, повідомлявся в установленому законом порядку.
Треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання також не зявились, повідомлялись в установленому законом порядку.
Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін в заочному провадженні за згодою позивача та за наявними в справі доказами.
Ухвалою судді від 24.10.2016 року було відкрито провадження за даною справою.
Ухвалою суду від 09.02.2017 року було відмовлено у задоволенні відводу судді Зуб Г.А., заявленого позивачем та її представником ОСОБА_6
Ухвалою суду від 10.04.2018 року було відновлено провадження по даній справі.
04.06.2018 року позивач звернулась до суду із заявою про зменшення позовних вимог, а саме в частині позовних вимог щодо розподілу особових рахунків за комунальні послуги КП «ХВК», КП «ХТМ», ПАТ «Харківміськгаз», ЖСК «Приозерний -71» просила залишити без розгляду.
Судом встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 02.04.2014 року за позивачем було визнано право власності на ? частину квартири за адресою: АДРЕСА_1, а інша ? частина вказаної квартири була визнана відумерлою спадщиною, та передано її до комунальної власності громади м. Харкова на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова від 18.12.2015 року.
Позивач в своїй частині квартири зареєстрована одна, та у вказаній квартирі вона займає житлову кімнату площею 17,40 кв.м., а в іншій кімнаті проживають треті особи.
У звязку з тим, що треті особи не сплачують за комунальні послуги, а позивач є пенсіонером та отримує мінімальну пенсію, тому вона не взмозі сплачувати за комунальні послуги за всю квартиру самостійно, тому вимушена звернутись до суду з вказаним позовом, оскільки розподіл особових рахунків у вказаній квартирі можливе лише після визначення порядку користування даною квартирою.
Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України.
Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.
Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.
Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому.
Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі.
Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.
Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.
Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.
Виходячи з аналізу зазначеної правової норми слід дійти висновку, що ця норма регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. Зокрема, при встановленні порядку користування будинком кожному зі співвласників передається в користування конкретна частина будинку з урахуванням його частки в праві спільної власності на будинок. Разом із тим виділені в користування приміщення можуть бути і неізольовані, і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно.
Таким чином, установлення співвласниками порядку користування будинком з виділенням конкретних приміщень у натурі не припиняє право спільної часткової власності, тому що такі частини не перетворюються в об'єкт самостійної власності кожного з них.
Також, відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.
Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.
Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 76, 80, 81, 259, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_2 до Харківської міської ради, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визначення порядку користування кімнатою задовольнити.
Встановити порядок користування квартирою розташованої за адресою: АДРЕСА_1, наступним чином: виділити ОСОБА_2 житлову кімнату 6 площею 17,40 кв.м., балкон 0,70 кв.м., у спільному користуванні залишити: коридор 1 площею 6,90 кв.м., ванну кімнату 2 2,00 кв.м., вбиральню 3 1,00 кв.м., кухню 4 -5,70 кв.м.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п. 15 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 14 червня 2018 року.

СУДДЯ Г.А. ЗУБ