Постанова

Іменем України

06 червня 2018 року

м. Київ

справа № 369/9954/15-ц

провадження № 61-6538св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

представник позивача - ОСОБА_2,

відповідачі: публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

представники відповідача: Шутов Олексій Олегович, Гіль Наталія Володимирівна, ТаболінОлексій Сергійович, Проскуряков Назар Володимирович, Голубєва ІринаВолодимирівна, Мединський Максим Миколайович,

третя особа -ОСОБА_9,

представники третьої особи: ОСОБА_10, ОСОБА_11,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області у складі судді Волчка А. Я. від 07 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області у складі колегії суддів: Лівінського С. В., Березовенко Р. В., Сліпченка О. І. від 17 жовтня 2016 року,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ПАТ «Дельта Банк», ПАТ «УкрСиббанк», третя особа - ОСОБА_9, про визнання договорів недійсними.

Позовна заява мотивована тим, що 18 червня 2008 року між ОСОБА_9 та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», правонаступником якого згідно з договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року є ПАТ «Дельта Банк», було укладено кредитний договір, відповідно до якого ОСОБА_9 надано кредит у сумі 158 тис. 200 доларів США зі сплатою 15 % річних за коритсування ним на термін до 18 червня 2015 року.

25 березня 2009 року між ОСОБА_9 та АКІБ «УкрСиббанк» було підписано додаткову угоду № 1 до вказаного договору.

На виконання вимог кредитного договору між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», правонаступником якого згідно з договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року є ПАТ «Дельта Банк», було укладено договір іпотеки від 18 червня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Апишковою З. І., відповідно до якого предметами іпотеки є: нежитлова будівля, магазин-кафе, загальною площею 144,5 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, та належить їй на праві власності; земельна ділянка площею 0,02 га, цільове призначення - під розміщення магазину-кафе, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, та належить їй як фізичній особі - підприємцю на праві власності.

У зв'язку з посвідченням цього договору іпотеки 18 червня 2008 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Апишковою З. І. було накладено заборону відчуження предметів іпотеки, а також цього ж дня було внесено реєстраційні записи про це до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек.

Також на виконання вимог кредитного договору про надання споживчого кредиту між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», правонаступником якого згідно з договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року є ПАТ «Дельта Банк», було укладено договір поруки від 18 червня 2008 року, до якого було укладено додаткову угоду № 1, зя якими ОСОБА_1 зобов'язалась перед банком відповідати за невиконання усіх зобов'язань, що виникли з указанного кредитного договору.

Оскільки на час укладання договору зазначених договірів іпотеки та поруки вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними у зв'язку з тим, що страждала на психічні розлади, то просила суд визнати недійсним договір іпотеки від 18 червня 2008 року; припинити заборону відчуження нежитлової будівлі, магазину-кафе, загальною площею 144,5 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, та земельної ділянки площею 0,02 га, цільове призначення - під розміщення магазину-кафе, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, накладену відповідно до договору вказаного іпотеки та внесену 18 червня 2008 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Апишковою З. І. до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за реєстраційними записами; припинити іпотеку зазначених нежитлової будівлі, магазину-кафе і земельної ділянки; зняти заборону, накладену 18 червня 2008 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Апишковою З. І. та внесену до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна відповідно до договору іпотеки від 18 червня 2008 року на вказані нежитлову будівлю, магазин-кафе та земельну ділянку; визнати недійсними зазначений договір поруки від 18 червня 2008 року та додаткову угоду від 29 березня 2009 року № 1 до нього.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської від 07 липня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано недійсним договір іпотеки від 18 червня 2008 року, укладений між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», правонаступником якого згідно з договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року є ПАТ «Дельта Банк», посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Апишковою З. І., відповідно до якого предметами іпотеки є: нежитлова будівля, магазин-кафе, загальною площею 144,5 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, та земельна ділянка площею 0,02 га, цільове призначення - під розміщення магазину-кафе, що розташована за адресою: АДРЕСА_2.

Застосовано наслідки недійсності договору іпотеки від 18 червня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Апишковою З. І.: припинено заборону відчуження вказаних нежитлової будівлі, магазину-кафе та земельної ділянки, внесену 18 червня 2008 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Апишковою З. І. до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за реєстраційними записами; припинено іпотеку зазначених нежитлової будівлі, магазину-кафе та земельної ділянки, внесену 18 червня 2008 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Апишковою З. І. до Державного реєстру іпотек за реєстраційним записом, у зв'язку з посвідченням приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Апишковою З. І. договору іпотеки від 18 червня 2008 року; знято заборону, накладену 18 червня 2008 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області АпишковоюЗ. І. та внесену до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна відповідно до договору іпотеки від 18 червня 2008 року на вказані нежитлову будівлю, магазин-кафе та земельну ділянку.

Визнано недійсними договір поруки від 18 червня 2008 року, укладений між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», правонаступником якого згідно з договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року є ПАТ «Дельта Банк», та додаткову угоду від 25 березня 2009 року № 1 до цього договору поруки.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до медичної документації та висновків первинної і додаткової амбулаторної комісійної судово-психіатричної експертизи від 09 грудня 2015 року і 15 червня 2016 року на час укладання оспорюваних договорів іпотеки та поруки від 18 червня 2008 року ОСОБА_1 не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними.

При цьому з огляду на викладене ОСОБА_1 не могла достаменно знати або дізнатись про порушення своїх прав до 09 грудня 2015 року (дата висновку судово-психіатричної експертизи), тому ОСОБА_1 звернулась до суду в межах позовної давності.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 17 жовтня 2016 року апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» відхилено. Рішення Києво-Святошинського районного суд Київської області від 07 липня 2016 року залишено без змін.

Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, суд апеляційної інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 довела належними та достатніми доказами, що на час укладення оспорюваних договорів іпотеки і поруки вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. При цьому з позовом до суду вона звернулась в межах позовної давності.

У жовтні 2016 року ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати судові рішення та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що висновок амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 09 грудня 2015 року не містить чіткої відповіді що ОСОБА_1 не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними під час укладення оспорюваних договорів. Жодних документів або пояснень щодо того, що ОСОБА_1 на момент підписання договору іпотеки є недієздатною нотаріусу не надавалось. Крім того, з позовом до суду ОСОБА_1 звернулась після спливу позовної давності.

У березні 2017 року ОСОБА_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу, в якому зазначила, що висновок амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 09 грудня 2015 року містить чітку відповідь, що вона під час укладення оспорюваних договорів не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, а нотаріус не є спеціалістом у галузі психіатрії. Крім того, з позовом до суду вона звернулась в межах позовної давності. У зв'язку з викладеним ОСОБА_1 просила касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

07 лютого 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Відповідно до частини третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з частиною першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суди встановили, що 18 червня 2008 року між ОСОБА_9 та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», правонаступником якого згідно з договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року є ПАТ «Дельта Банк», було укладено кредитний договір, відповідно до якого позичальнику було надано кредит у сумі 158 тис. 200 доларів США зі сплатою15 % річних за користування ним на термін до 18 червня 2015 року.

25 березня 2009 року між ОСОБА_9 та АКІБ «УкрСиббанк» було підписано додаткову угоду № 1 до вказаного кредитного договору.

На виконання вимог цього кредитного договору між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», було укладено договір іпотеки від 18 червня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Апишковою З. І., відповідно до якого предметами іпотеки є: нежитлова будівля, магазин-кафе, загальною площею 144,5 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, та належить їй на праві власності ОСОБА_1; земельна ділянка площею 0,02 га, цільове призначення - під розміщення магазину-кафе, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, та належить їй як фізичній особі - підприємцю на праві власності.

У зв'язку з посвідченням указанного договору іпотеки 18 червня 2008 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Апишковою З. І. було накладено заборону відчуження предметів іпотеки, а також цього ж дня було внесено про це реєстраційні записи до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек реєстраційний запис.

На виконання вимог зазначеного кредитного договору між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», правонаступником якого згідно з договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року є ПАТ «Дельта Банк», було укладено договір поруки від 18 червня 2008 року.

25 березня 2009 року між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», правонаступником якого згідно з договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року є ПАТ «Дельта Банк», було укладено додаткову угоду № 1 до вказаного договору поруки.

Згідно з наданою медичною документацією з огляду ОСОБА_1, зокрема, 09 квітня 2008 року їй було поставлено діагноз «інволюційна депресія», призначено амітриптилін (антидепресант) та еглоніл (нейролептик) на 10 днів, було рекомендовано стаціонарне лікування в умовах психіатричної лікарні; відповідно до епікризу-повідомлення з 23 жовтня по 16 листопада 2012 року ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні в комунальному закладі Київської обласної ради «Київська обласна психоневрологічна лікарня № 2» (далі - КЗ КОР «КОПНЛ № 2») із діагнозом «важкий депресивний епізод із соматичними симптомами, стійкими цефалгіями, агрипнією, фобіями»; 10 грудня 2013 року вона скаржилась терапевту на загальну слабкість, порушення сну, апатію, внутрішній тремор, поставлено діагноз «депресивний стан»; згідно з випискою з медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні в КЗ КОР «КОПНЛ № 2» з 12 жовтня по 09 листопада 2015 року із діагнозом «рекурентний депресивний розлад, депресивний епізод помірного ступеню, агрипнічно-депресивний синдром із суїцидальними тенденціями».

Відповідно до висновків первинної і додаткової амбулаторної комісійної судово-психіатричної експертизи від 09 грудня 2015 року і 15 червня 2016 року ОСОБА_1 на момент підписання оспорюваних договорів від 18 червня 2008 року страждала на афективний розлад у вигляді рекурентного депресивного розладу і не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Згідно з частиною першою статті 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи.

Правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд зобов'язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї із сторін.

Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів наявних у справі.

Висновок про тимчасову недієздатність учасника такого правочину слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину. Висновок експертизи в такій справі є лише одним із доказів у справі і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами для встановлення того, чи була здатна особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Відповідно до статті 553 ЦК України поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку та відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

У частині першій статті 575 ЦК України передбачено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі визнання іпотечного договору недійсним.

Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Таким чином, суди першої та апеляційної інстанцій, належним чином дослідивши наявні у справі докази, медичну документацію з огляду ОСОБА_1 та висновок судово-психіатричної експертизи, дійшли обґрунтованого висновку, що оскільки на момент укладення оспорюваних договорів іпотеки та поруки ОСОБА_1 не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, то такі договори підлягають визнанню недійсними із застосуванням наслідків їхньої недійсності.

Крім того, з огляду на висновок судової експертизи ОСОБА_1 не могла достеменно знати або дізнатись про порушення своїх прав до 09 грудня 2015 року (дата вказаного висновку), тому вона звернулась до суду в межах строку позовної давності.

Обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі були предметом дослідження судів попередніх інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами першої та апеляційної інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Отже, доводи касаційної скарги ПАТ «Дельта Банк» висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Таким чином, судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 17 жовтня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б. І. Гулько

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта