Постанова

Іменем України

27 червня 2018 року

м. Київ

справа № 585/3830/15-ц

провадження № 61-15693св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є. (суддя-доповідач),

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі: Роменська міська рада Сумської області, комунальне підприємство «Ромнитеплосервіс» Роменської міської ради,

третя особа - міський голова м. Ромни Салатун Сергій Андрійович,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Роменської міської ради Сумської області на рішення апеляційного суду Сумської області у складі колегії суддів: Сибільової Л. О., Криворотенка В. І., Лузан Л. В. від 05 травня 2016 року,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що розпорядженням міського голови від 12 червня 2000 року № 224 його було призначено на посаду керівника КП «Ромнитеплосервіс» РМР з 15 червня 2000 року. У подальшому контракти між ним та міським головою неодноразово продовжувались на новий річний термін. До 2012 року міський голова при укладенні з ним контрактів діяв від імені виконавчого комітету Роменської міської ради, а з 2012 року контракти укладались між ним та Роменською міською радою в особі міського голови. Останній раз розпорядженням міського голови від 08 грудня 2014 року № 241-ОС його було призначено на посаду директора КП «Ромнитеплосервіс» РМР і вирішено укласти з ним контракт на термін з 09 грудня 2014 року по 08 грудня 2015 року. 08 грудня 2014 року між ним та міським головою, який діяв від імені Роменської міської ради, укладений контракт на термін з 09 грудня 2014 року о 08 грудня 2015 року. Розпорядженням міського голови Салатуна С. А. від 08 грудня 2015 року № 206-ОС його звільнено з займаної посади на підставі пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України у зв'язку із закінченням терміну дії контракту 08 грудня 2015 року. Вважає, що його звільнення є незаконним, оскільки після закінчення строку дії контракту від 15 червня 2000 року він перебував з відповідачем у трудових відносинах за безстроковим трудовим договором, так як контракти неодноразово укладались на новий термін, а розпорядження про його звільнення у зв'язку з закінченням строку дії чергового контракту міським головою наприймались.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 15 березня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції, відмовляючи в позові виходив із недоведеності позовних вимог.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 05 травня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 15 березня 2016 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про часткове задоволення позову. Визнано незаконним розпорядження міського голови м. Ромни від 08 грудня 2014 року 3 24/-ОС про призначення ОСОБА_1 на посаду директора КП «Ромнитеплосервіс» Ромнської міської ради в частині визначення кінцевого строку контракту по 08 грудня 2015 року. Визнано недійсним пункт 6 контракту від 09 грудня 2014 року, укладеного між ОСОБА_1 і міським головою м. Ромни Салатуном С. А., який діяв від імені Роменської міської ради, в частині визначення кінцевого строку дії контракту до 08 грудня 2015 року. Поновлено ОСОБА_1 на посаді директоа КП «Ромнитеплосервіс» Роменської міської ради від 09 грудня 2015 року. Стягнуто з КП «Ромнитеплосервіс» Роменської міської ради на коритсь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 09 грудня 2015 року по 05 травня 2016 року в сумі 26 548 грн 25 коп. з утриманням з вказаної суми передбачених законодавством податків і зборів. Вирішено питання про судовий збір.

У червні 2016 року Роменська міська рада Сумської області подала касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на рішення апеляційного суду Сумської області від 05 травня 2016 року, у якій посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила суд скасувати зазначене судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд не взяв до уваги те, що в контракті між ОСОБА_1 та Роменською міською радою укладеного 08 грудня 2014 року було зазначено строк його дії, права і обов'язки, відповідальність сторін, умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового. Крім того, судом не враховано те, що контракт між позивачем та міськими головами переукладався декілька разів на певний строк (кожний контракт з 2007 року укладався терміном на один рік), який зазначений в контракті, тобто це свідчить про строковість трудового договору, претензій з приводу цього жодна із сторін не заявляла.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У квітні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд установив, що ОСОБА_1 працював на посаді керівника КП «Ромнитеплосервіс» РМР з 15 червня 2000 року по 08 грудня 2015 року за контрактами.

Розпорядженням міського голови від 12 червня 2000 року № 224 позивача було призначено на посаду керівника «Ромнитеплосервіс» РМР з 15 червня 2000 року.

15 червня 2000 року між позивачем та управлінням економіки Роменського міськвиконкому був укладений контракт, згідно з яким він був прийнятий на роботу на посаду директора КП «Ромнитеплосервіс» РМР на термін з 15 червня 2000 року по 15 червня 2001 року.

Строк дії даного контракту продовжувався до 15 червня 2002 року, до 31 грудня 2003 року.

У подальшому контракти між виконавчим комітетом Роменської міської ради та позивачем неодноразово переукладались на новий річний термін.

З 2012 року контракти почали укладатись з міським головою, який діє від імені Роменської міської ради, та позивачем.

Так, 09 грудня 2012 року міським головою видане розпорядження № 206-к про укладення з позивачем контракту на термін дії з 09 грудня 2012 року по 08 грудня 2013 року.

09 грудня 2012 року між міським головою, який діяв від імені Роменської міської ради Сумської області та позивачем ОСОБА_1 укладений контракт на термін з 09 грудня 2012 року по 08 грудня 2013 року.

09 грудня 2013 року між міським головою, що діяв від імені Роменської міської ради та ОСОБА_1 укладений контракт на термін з 09 грудня 2013 року по 08 грудня 2014 року (розпорядження від 06 грудня 2013 року № 240-ОС).

Розпорядженням міського голови від 08 грудня 2014 року № 241-ОС позивача було призначено на посаду директора КП «Ромнитеплосервіс» РМР і вирішено укласти контракт на термін з 09 грудня 2014 року по 08 грудня 2015 року.

08 грудня 2014 року між ОСОБА_1, як керівником КП «Ромнитеплосервіс» РМР, та міським головою Салатуном С. А., який діяв від імені Роменської міської ради Сумської області, укладений контракт на термін дії з 09 грудня 2014 року по 08 грудня 2015 року.

Розпорядженням міського голови Салатуна С. А. від 08 грудня 2015 року № 206-ОС позивача звільнено з посади директора КП «Ромнитеплосервіс» РМР на підставі пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України у зв'язку із закінченням терміну дії контракту 08 грудня 2015 року.

Відповідно до статті 21 КЗпП України контракт є особливою формою трудового договору і укладається він коли його застосування відповідає законодавству.

Статтею 9 КЗпП України передбачено, що умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно із законодавством України про працю, є недійсними.

Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», зокрема, статтею 42 передбачено, що сільський, селищний, міський голова має право призначити на посади та звільняти з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, крім керівників дошкільних, загальноосвітніх та позашкільних навчальних закладів.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19 березня 1993 року № 203 «Про застосування контрактної форми трудового договору з керівником підприємства, що є у державній власності», яка рекомендована до застосування органам місцевого самоврядування, контракти з керівниками підприємств, що є у державній власності, укладаються міністерствами, іншими підвідомчими Кабінету Міністрів України органами виконавчої влади, у віданні яких перебувають ці підприємства, за погодженням з Кабінетом Міністрів України, радою Міністрів Автономної Республіки Крим, місцевою державною адміністрацією. Вказаною постановою затверджено положення про порядок укладання контракту з керівником підприємства, що є у державній власності, при найманні на роботу, відповідно до якого наймання на роботу керівника підприємства, що є у державній власності, здійснюється відповідними міністерствами або іншими підвідомчими Кабінету Міністрів України органами виконавчої влади. Контракт є підставою для видання наказу (розпорядження) про призначення керівника на посаду (наймання на роботу) з дня, встановленого за угодою сторін у контракті. Крім того, зазначеним положенням передбачено, що контракт з керівником підприємства може бути розірваний на підставах, установлених чинним законодавством, а також передбачених у контракті.

Зі змісту наведених норм вбачається, що укладення контрактної форми трудового договору передбачено для всіх керівників підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності.

Таким чином, правильними є висновки місцевого суду про те, що укладаючи контракт з ОСОБА_1, міський голова діяв в межах повноважень та у спосіб, передбачений законодавством України.

Визначення в контракті строку його дії, що є обов'язковою його умовою, не може вважатись погіршенням становища працівника порівняно із законодавством України про працю, а тому висновок апеляційного суду про незаконність пункту 6 контракту від 09 грудня 2014 року з тих підстав, що вказаною умовою погіршено становище позивача як працівника, не відповідає вимогам закону.

Отже висновки апеляційного суду про неправомірність укладення контракту з позивачем, як керівником комунального підприємства, є помилковими, оскільки здійснені без врахування положень вищевказаних нормативних актів.

З огляду на те, що підставою припинення контракту було саме закінчення строку його дії, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що звільнення позивача із займаної ним посади згідно з розпорядженням від 08 грудня 2014 року відбулось з дотриманням вимог чинного законодавства про працю, а тому в задоволенні позовних вимог про визнання незаконними вказаного розпорядження міського голови, визнання трудового договору недійсним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу обґрунтовано відмовив за їх безпідставністю.

Оскільки під час дослідження доказів та встановлення фактів у справі, судом першої інстанції не були порушені норми процесуального права, правильно застосовані норми матеріального закону, тому рішення суду є законним і обґрунтованим.

Установивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, яке відповідає закону, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції відповідно до статті 413 ЦПК України.

Керуючись статтями 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Роменської міської ради Сумської області задовольнити.

Рішення апеляційного суду Сумської області від 05 травня 2016 року скасувати, рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 15 березня 2016 року залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасоване судове рішення втрачає законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:Н. О. Антоненко
В. І. Журавель
В. М. Коротун
В. П. Курило