Справа № 751/954/18
Провадження № 2/750/1093/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2018 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:
головуючого судді Требух Н.В.,
за участі секретаря судового засідання Будаш М.В.,
справа №751/954/18
позивач Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у місті Чернігові ради
відповідач ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у місті Чернігові ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів
за участі:
представника позивача ОСОБА_2
відповідача ОСОБА_1

в с т а н о в и в:

16 лютого 2018 року управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у місті Чернігові ради звернулось до Новозоводського районного суду м.Чернігова з позовом до ОСОБА_1 про стягнення в порядку ст..1212 ЦК України 8051 грн. 61 коп. надміру виплачених коштів, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що відповідач з 09.07.2014 року отримував компенсацію за піднайом житла в військові частині НОМЕР_1 і йому безпідставно було нараховано виплачено щомісячну адресну допомогу особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за період з 21 жовтня 2014 року по 31 січня 2015 року. Відповідач проти позову заперечував, надав відзив на позовну заяву, зазначив що у нього відсутня недобросовісність під час нарахування та виплати вказаних коштів.

Ухвалою Новозаводського районного суду м.Чернігова від 01.03.2016 року вказана позовна заява направлено на підставі ст..31 ЦПК України до Деснянського районного суду м.Чернігова.

Ухвалою Деснянського районного суду м.Чернігова від 28.03.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

В судовому засіданні позивач позов підтримав і просив суд його задовольнити.

Відповідач позов не визнав, в його задоволенні просив відмовити.

Судом встановлені наступні обставини справи.

27.10.2014 року рішенням управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м.Чернігові ради Карпенку Ю.О., склад сімї: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , було призначено допомогу переміщеним особам на проживання (а.с.5).

Як вбачається з листа військової частини НОМЕР_1 від 16.02.2015 року №70/9/41 (а.с.9), військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 житловими приміщеннями не забезпечувались. ОСОБА_1 отримує компенсацію за піднайом житла з 09.07.2014 року.

22.01.2015 року Міністерством соціальної політики України на адресу структурних підрозділів соціального захисту населення обласних та Київської міської державних адміністрацій було надіслано лист №684/о/14-15/5 про організацію роботи забезпечення соціального захисту сімей військовослужбовців, в якому зазначалося, що питання надання сім`ям військовослужбовців щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі, на оплату житлово-комунальних послуг, слід розглядати у разі, якщо військовослужбовець не забезпечується житловим приміщенням та не отримує виплат на зазначені цілі (а.с.7).

Розпорядженням управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м.Чернігові ради від 03.02.2015 року визначено: ОСОБА_1 припинити виплату адресної допомоги з 01.02.2015 року до з`ясування обставин (а.с.8). Розпорядження від 24.02.2015 року визначено: ОСОБА_6 підрахувати розмір переотриманої допомоги з 21.10.2014 року по 31.01.2015 року (а.с.10). Відповідно до розрахунку про надміру виплачені кошти (а.с.11), сума, яка підлягає поверненню, становить 8051 грн. 61 коп.

26.02.2015 року позивачем було надіслано відповідачу повідомлення № 2397/00 про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення, відповідно до якого відповідач повинен був повернути надмірно виплачені кошти в сумі 8051 грн. 61 коп. в строк до 31.03.2015 року на рахунок позивача (а.с.12).

Приписами ч.10 статті 14 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей визначено, що військовослужбовці та члени їх сімей, які мають право на пільги, гарантії та компенсації відповідно до цього Закону, користуються пільгами, гарантіями та компенсаціями, встановленими для громадян України законами та іншими нормативно-правовими актами, а також рішеннями органів місцевого самоврядування. Якщо такі особи одночасно мають право на отримання однієї і тієї ж пільги, гарантії чи компенсації з кількох підстав, то їм надається за їх вибором пільга, гарантія чи компенсація тільки з однієї підстави, крім випадків, передбачених законами.

Відповідно до п.2 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01.10.2014 року, грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м.Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі-уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Звертаючи з позовною заявою позивач зазначає, що відповідач набув вказані грошові кошти без достатньої правової підстави і повинен їх повернути. Однак, вказані твердження не узгоджуються з приписами норм закону, який регулює спірні правовідносини.

За змістом ч.1 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно.

Статтею 1215 ЦК України встановлено випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Згідно ч.1 вказаної статті не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною особою або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Таким чином, майно підлягає поверненню у разі наявності рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату та у разі недобросовісності з боку набувача.

Вимоги до заяв, які подаються внутрішньо переміщеними особами, визначені п.5 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 505. Вказаний нормативний акт, не містять вимог щодо повідомлення заявником про отримання ним чи членами сімї інших соціальних виплат. Вказане також підтверджується і формою заяви, яка була надана відповідачу для заповнення (а.с.4), в якій відсутня графа щодо повідомлення про інші соціальні виплати.

Відповідно до абзацу 2 пункту 8 Порядку № 505 уповноважені органи протягом 10 днів після подання уповноваженим представником сім`ї заяви та документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, призначають грошову допомогу або відмовляють у її призначенні, про що надають відповідне повідомлення уповноваженому представнику сім`ї.

Крім того, пунктами 10,11 Порядку № 505 визначено, що уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю її надання.

У заяві про призначення допомоги від 21.10.2014 року відповідач ОСОБА_1 відомості щодо себе та членів своєї сім`ї ( місце проживання, роботи) не приховував. Отже, позивач мав право та можливість перевірити всю необхідну інформації, яка могла вплинути на призначення і виплату допомоги для покриття витрат на проживання та на оплату житлово-комунальних послуг, в тому числі і отримання позивачем компенсації за піднайом житла. Однак, з відповідним запитом позивач, який є компетентним органом в призначенні допомоги, до військової частини НОМЕР_1 щодо отримання відповідачем компенсації за піднайом житла звернувся лише 03.02.2015 року після надходження листа з Міністерства соціальної політики України від 22.01.2015 року, згідно якого структурним підрозділам соціального захисту населення роз`яснено, що питання щодо надання допомоги на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг слід розглядати у разі, якщо військовослужбовець не забезпечується житлом та не отримує виплати на зазначені цілі. Отже, позивач і сам на час призначення і виплати допомоги на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг ОСОБА_1 не знав, що вказана допомога та компенсація за піднайом житла мають одне і теж цільове призначення.

Позивач при вирішенні справи просить врахувати практику Верховного Суду України у справі №750/2414/15-а від 11.07.2017 року щодо одного і того ж цільового призначення спірних виплат з державного бюджету. Однак, вказане рішення суду було прийнято значно пізніше часу призначення виплат відповідачу, а саме 11.07.2017 року, що не може свідчити про недобросовісність відповідача ОСОБА_1 під час проведення нарахування та виплат допомоги за період з 21.10.2014 року по 31.01.2015 року.

За даних обставин суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову, оскільки позивачем недоведена недобросовісність відповідача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258-260, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

В задоволенні позову Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у місті Чернігові ради (місто Чернігів вулиця Івана Мазепи 19 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ) відмовити.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення виготовлено 27.06.2018 року.

Суддя Н.В.Требух