Справа № 139/227/18
Провадження № 2/139/96/18
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

27 червня 2018 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючого - судді Тучинської Н.В.,

з участю:

відповідача ОСОБА_1,

секретаря судового засідання Хонькович Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Муровані Курилівці у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - в с т а н о в и в:

1. Позиції позивача та відповідача.

Як слідує із позову, сторони перебувають у договірних правовідносинах на підставі Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт без номера від 13 листопада 2013 року. Відповідно до умов договору, позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 11721 гривня 47 копійок на споживчі цілі на строк з 13 листопада 2013 року до 30 листопада 2015 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,5% на місяць. Погашення кредиту мало здійснюватися щомісячними платежами з 01 до 25 числа в сумі 586 гривень 54 копійки. Відповідач своє зобов'язання по щомісячному платежу для погашення заборгованості по кредиту та процентів належним чином не виконує. Станом на 16 січня 2018 року у ОСОБА_1 утворилася заборгованість перед Банком за кредитом на загальну суму 28318 гривень 78 копійок, в тому числі: 8109 гривень 37 копійок заборгованість за кредитом, 5061 гривня 16 копійок заборгованість по процентах за користування кредитом, 12001 гривня 69 копійок - заборгованість за пенею і комісією, 3146 гривень 56 копійок - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди.

Відповідач позов визнав частково. Зокрема, пояснив, що він дійсно 13 листопада 2013 року уклав з Банком угоду про реструктуризацію заборгованості. Кілька місяців він проплачував кредит, а потім решту заборгованості за Договором він залишив для проплати представнику Банку на імя Наталія. Однак, як виявилося, вона ці гроші не направила на погашення заборгованості. Тепер він визнає, що має борг за кредитом і процентам, визнає, що має сплатити штраф, але не розуміє, за що йому нарахували комісію, яка не була передбачена в Угоді.

2. Заяви (клопотання) учасників справи.

Банк 13 березня 2018 року звернувся до суду (а.с. 2-3) з відповідним позовом. Разом з позовом позивач подав до суду заяву про отримання процесуальних документів в електронному вигляді (а.с. 37) і клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 39) та за відсутності позивача (а.с. 38).

Від відповідача заяви та клопотання не надходили.

3. Процесуальні дії у справі.

Позов надійшов до Мурованокуриловецького районного суду 13 березня 2018 року. 04 квітня 2018 року отримано інформацію з підтвердженням зареєстрованого місця проживання відповідача в с. Лучинчик Мурованокуриловецького районного суду (а.с. 51).

Ухвалою від 06 квітня 2018 року відкрито провадження у справі (а.с. 52). Цією ж ухвалою задоволено клопотання позивача та прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, а відповідачу встановлено строк в 15 днів з дня вручення ухвали для подання відзиву на позов чи для подання клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Ухвалою суду від 18 травня 2018 року (а.с. 57) прийнято рішення про розгляд справи в судовому засіданні на 9-ту годину 27 червня 2018 року за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

В судове засідання зявився відповідач.

4. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 перебувають у договірних правовідносинах на підставі Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт без номера від 13 листопада 2013 року (а.с. 6). Відповідно до умов договору, позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 11721 гривня 47 копійок на споживчі цілі на строк з 13 листопада 2013 року до 30 листопада 2015 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,5% на місяць. Погашення кредиту мало здійснюватися щомісячними платежами з 01 до 25 числа в сумі 586 гривень 54 копійки.

Як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором (а.с. 4), відповідач своє зобов'язання по щомісячному платежу для погашення заборгованості по кредиту і процентів належним чином не виконує. Станом на 16 січня 2018 року у ОСОБА_1 утворилася заборгованість перед Банком за кредитом в сумі 8109 гривень 37 копійок заборгованість за кредитом, 5061 гривня 16 копійок заборгованість по процентах за користування кредитом, 3146 гривень 56 копійок - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди.

Відповідач визнав такий розмір заборгованості, а тому він є безспірним.

В той же час, у позовній заяві позивач вказує, що відповідач має сплатити Банку неустойку у вигляді пені та комісії в сумі 12001 гривня 69 копійок. Відповідач не визнав цю частину вимоги, заявивши, що така неустойка не передбачена Договором.

Суд також не погоджується з такою вимогою позивача і вважає її спірною.

5. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 536 та частиною 1 статті 1054, статтею 1056-1 ЦК України, а також умовами Договору передбачено, що за користування чужими грошовими коштами позичальник має сплачувати відсотки.

Розмір і порядок нарахування відсотків передбачено п. 2.1 Генеральної угоди між сторонами без номера від 13 листопада 2013 року.

Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином, в установлений строк і відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Неустойкою є штраф або пеня (ст. 549 ЦК України). Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч. 2 ст. 551 ЦК України).

За умовами Генеральної угоди між сторонами, зокрема, пунктами 2.2 і 2.8 передбачено два вида неустойки: пеня і штраф.

Так, у п. 2.2. передбачено, що у разі виникнення прострочених зобовязань із терміном прострочки понад 31 день, Клієнт сплачує Банку штраф у розмірі 3146 гривень 56 копійок. Пунктом 2.8. передбачено, що при порушенні зобовязань по погашенню кредиту, позичальник сплачує Банку пеню в розмірах, передбачених в Умовах і Правилах за кожен день прострочки.

Відповідно до розрахунку заборгованості відповідача за кредитним договором (а.с. 4), ОСОБА_1 взагалі не нараховували пені, натомість нарахували комісію, яка не передбачена умовами Договору. З врахуванням положень ч. 1 ст. 13 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, суд прийшов до висновку, що позивачем не доведена заборгованість ОСОБА_1 за пенею, а комісія нарахована безпідставно.

Відповідно до пунктів 2.1.1.4.2. та 2.1.1.4.6. Договору, Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за цим Договором.

6. Висновки суду.

Вимога про дострокове стягнення заборгованості відповідає умовам Договору між сторонами.

Розрахунком заборгованості за договором без номера від 13 листопада 2013 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 (а.с. 4) доведено, що відповідач взятих на себе зобовязань за кредитним договором щодо своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом не виконує, в результаті чого утворилась заборгованість по кредиту, яка станом на 16 січня 2018 року становить: 8109 гривень 37 копійок заборгованість за кредитом, 5061 гривня 16 копійок заборгованість по процентах за користування кредитом. За несвоєчасне виконання грошових зобовязань за кредитним договором відповідач має сплатити позивачу штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди в сумі 3146 гривень 56 копійок.

За таких обставин, суд вбачає підстави для судового захисту прав позивача та стягнення з відповідача на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованості за тілом кредиту, процентах та штрафу.

Підставність вимоги про стягнення із відповідача неустойки у вигляді пені і комісії позивачем не доведено.

7. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних із розглядом справи.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду з цим позовом позивачем було сплачено 1762 гривні судового збору (а.с. 1).

Цей позов заявлений на суму 28318 гривень 78 копійок, а суд прийшов до висновку про задоволення позову на суму 16317 гривень 09 копійок, що складає 57,62%. Таким чином, судові витрати підлягають компенсації позивачу лише у розмірі 57,62% або 1015 гривень 26 копійок.

Керуючись: Генеральною угодою без номера від 13 листопада 2013 року, ст.ст. 525, 526, 530, 536, 549, 551, 611, 615, 626, 628, 1054, 1056-1 ЦК України, ст.ст. 7, 12,13, 81, 259, 263- 265, 268, 275, 279, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково. Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1 Д, , МФО № 305299, рах. (для погашення заборгованості та судових витрат) № 3111) заборгованість по кредиту без номера від 13 листопада 2013 року станом на 16 січня 2018 року в розмірі 16317 гривень 09 копійок та судові витрати в сумі 1015 гривень 26 копійок, а всього 17332 (сімнадцять тисяч триста тридцять дві) гривні 35 копійок.

Рішення може бути оскаржено сторонами протягом тридцяти днів з моменту проголошення до апеляційного суду Вінницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складено і підписано 27 червня 2018 року.

Суддя:: ____________