Постанова

Іменем України

14 травня 2018 року

м. Київ

справа № 648/3170/16-ц

провадження № 61-14399св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Синельникова Є. В.,

учасники справи:

позивач - приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування»,

представники позивача: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

відповідач - ОСОБА_6,

представник відповідача - ОСОБА_7,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_6, подану представником - ОСОБА_8, на рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 12 грудня 2016 року

у складі судді Кусік І. В. та ухвалу апеляційного суду Херсонської області

від 28 лютого 2017 року у складі колегії суддів: Фурман Т. Г., Бугрика В. В., Семиженка Г. В.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У липні 2016 року приватне акціонерне товариство «Страхова компанія

«АХА Страхування» (далі - ПрАТ «СК «АХА Страхування») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Позовна заява мотивована тим, що 27 травня 2014 року між ПрАТ «СК «АХА Страхування» та ОСОБА_9 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту, відповідно до умов якого було застраховано автомобіль Volkswagen Jetta NF, номерний знак НОМЕР_1, у тому числі й на випадок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП). 01 квітня 2015 року у

м. Херсоні сталася ДТП за участю вказаного автомобіля під керуванням

ОСОБА_10, що належить ОСОБА_9 (страхувальник) та автомобіля Mazda, номерний знак НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_6 (власник автомобіля - ОСОБА_11.). Зазначена ДТП сталася з вини відповідача, внаслідок порушення ним Правил дорожнього руху України, що підтверджено постановою суду.

Страхувальник звернувся до ПрАТ «СК «АХА Страхування» із заявою про настання страхового випадку і йому було виплачено страхове відшкодування в сумі 185 451 грн 31 коп. Цивільно-правову відповідальність відповідача на час ДТП було застраховано у публічному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Універсальна», у зв'язку із чим вказана компанія сплатила ПрАТ «СК «АХА Страхування» страхове відшкодування в сумі 49 490 грн. Таким чином, сума збитків, які не відшкодовані ПрАТ «СК «АХА Страхування», складає

135 961 грн 31 коп.

Товариством було направлено на адресу ОСОБА_6 претензію з вимогою відшкодувати спричинені внаслідок ДТП збитки, проте вона залишилася без задоволення.

Ураховуючи вищевикладене, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_6 на свою користь страхове відшкодування у розмірі 135 961 грн 31 коп. та судові витрати.

Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 12 грудня

2016 року позов ПрАТ «СК «АХА Страхування» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПрАТ «СК «АХА Страхування» страхове відшкодування у розмірі 135 961 грн 31 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення районного суду мотивовано тим, що позивач, як страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, до якого в межах фактичних затрат перейшло право вимоги, яке ОСОБА_9 (страхувальник), що одержав страхове відшкодування, має до ОСОБА_6 При цьому останній визнаний винним за заподіяні вчиненням ДТП збитки, добровільно їх не сплатив.

Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 28 лютого 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_6, подану представником - ОСОБА_8, відхилено. Рішення Білозерського районного суду Херсонської області

від 12 грудня 2016 року залишено без змін, виключено із резолютивної частини судового рішення посилання суду на те, що стягнута сума є страховим відшкодуванням.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що зазначена ДТП сталася з вини відповідача внаслідок порушення ним Правил дорожнього руху, яка доведена постановою у справі про адміністративне правопорушення і відповідно до статті 61 ЦПК України (2004 року не підлягає доказуванню, та зважаючи на те, що після виплати страховиком страхового відшкодування до останнього перейшло право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, тому завдана у результаті ДТП шкода має бути відшкодована відповідачем. Оскільки стягнута районним судом сума не є страховим відшкодуванням, а збитками, тому колегія суддів виключила із резолютивної частини судового рішення посилання суду на те, що сума у розмірі 135 961 грн 31 коп. є страховим відшкодуванням.

У касаційнійскарзі, поданій у березні 2017 року, ОСОБА_6 в особі представника - ОСОБА_8, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у позові ПрАТ «СК «АХА Страхування».

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин справи, що мають значення для правильного вирішення справи. Посилався на те, що звіт автотоварознавчого дослідження, протокол огляду колісного транспортного засобу від 20 квітня 2015 року та калькуляція є неналежними доказами. Крім того, ОСОБА_6 не повідомлявся про час проведення огляду транспорту для визначення вартості матеріального збитку, тим самим був позбавлений можливості пред'явити свої зауваження і заперечення під час технічного огляду та замовити незалежну автотоварознавчу експертизу.

Позивач не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на касаційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги до Верховного Суду не направив.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У березні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно із статтею 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Положеннями статей 1191, 1192 ЦК України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно із статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Задовольняючи позов ПрАТ «СК «АХА Страхування», суди, належним чином оцінивши подані сторонами докази, дійшли вірного висновку про те, що вина ОСОБА_6 у порушенні Правил дорожнього руху, унаслідок яких сталася ДТП, доведена постановою у справі про адміністративне правопорушення, та зважаючи на те, що після виплати страховиком страхового відшкодування до останнього перейшло право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, тому завдана у результаті ДТП шкода має бути відшкодована відповідачем в порядку регресу. При цьому судом апеляційної інстанції зроблено висновок про те, що стягнута районним судом сума є збитками, а не страховим відшкодуванням, тому виключено посилання суду на те, що сумау розмірі 135 961 грн 31 коп. є страховим відшкодуванням, що не впливає на правильне вирішення спору й не є виходом за межі позову.

Посилання касаційної скарги на те, що ОСОБА_6 не повідомлявся про здійснення визначення вартості матеріального збитку, у зв'язку із чим був позбавлений можливості пред'явити свої заперечення та замовити незалежну автотоварознавчу експертизу, не беруться судом до уваги, оскільки відповідач належними і допустимими доказами не спростував вартість витрат на проведення відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen Jetta NF, номерний знак НОМЕР_1, та не позбавлений був такої можливості під час судового розгляду, проте клопотання про призначення відповідної експертизи він не заявляв.

Доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а по суті направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

А посилання на рішення Європейського суду з прав людини щодо мотивувань судових рішень безпідставні, так як судові рішення належним чином мотивовані, аргументам сторін надана правова оцінка.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, подану представником - ОСОБА_8, залишити без задоволення.

Рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 12 грудня

2016 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 28 лютого

2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ф. Хопта

О. В.Білоконь

Є. В.Синельников