АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/910/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Купельський А.В.,Спірідонова Т.В.,

секретаря: Гриньової А.М.,

учасники справи: ОСОБА_4, представник відповідача Войтюк С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 лютого 2018 року (суддя - Приступа Д.І.) за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про встановлення стажу роботи та зобов'язання до вчинення дій,

в с т а н о в и в :

У грудні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом у якому просив встановити йому стаж роботи в складі збірної УРСР в період з 02.01.1983 року по 31.12.1985 року та зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому зарахувати встановлені роки стажу роботи у складі збірної УРСР в стаж роботи необхідний для призначення пенсії за вислугу років.

Позов мотивував тим, що в 2012 році звертався до відповідача щодо призначення йому пенсії за вислугу років, однак отримав відмову, оскільки відповідач вважає, що у позивача недостатній стаж для призначення пенсії за вислугу років. Зокрема ним не враховано стаж з 02.01.1983 року по 31.12.1985 року, оскільки відсутні підтверджуючі первинні документи, щодо роботи позивача у зазначений період в складі збірної СРСР з вільної боротьби.

Вказував, що офіційне підтвердження про стаж роботи у збірній УРСР збереглось лише за 1986-1988 роки. Решту стажу підтвердити документально неможливо, оскільки підтверджуючі документи знаходяться на території Російської Федерації в ОГО «ВРФСО «Динамо». За даними отриманими з архіву «Всеросійського фізкультурно-спортивного товариства «Динамо» відповідь є неповною і свідчить тільки про те, що документальні матеріали про стаж позивача в складі збірної СРСР з вільної боротьби з 1981 року по 1989 рік присутні, а тому позивач змушений встановлювати стаж роботи в судовому порядку.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 лютого 2018 року позов задоволено частково.

Встановлено ОСОБА_4 стаж роботи у складі збірної УРСР з вільної боротьби за період з 02 січня 1983 року по 31 грудня 1985 року включно. В решті позову відмовлено.

________________________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції: Приступа Д.І. Категорія: 59

Доповідач: Янчук Т.О.

В апеляційній скарзі управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому, посилаючись на порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та закрити провадження у справі, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Апеляційна скарга мотивована тим, що згідно документів, які були подані позивачем для призначення пенсії за вислугу років, період перебування у складі збірних команд підтверджено лише за період з 1986 року по 1988 рік. Відповідачем направлялися запити в Міністерство спорту Російської Федерації та в Центральну Раду «Динамо» щодо підтвердження періодів роботи ОСОБА_4 Згідно відповідей, які надійшли на запит відповідача, відсутні первинні документи щодо перебування позивача у збірній команді СРСР. Оскільки на даний час стаж роботи у складі збірної УРСР з вільної боротьби за період з 02.01.1983 року по 31.12.1985 рік не підтверджується первинними документами, підстав для його зарахування у стаж роботи за вислугу років не вбачається. Також вважає, що даний позов повинен вирішуватися за нормами адміністративного судочинства.

Разом з апеляційною скаргою апелянт звернувся до суду з клопотанням про заміну відповідача з управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому на правонаступника у зв'язку з реорганізацією шляхом приєднання на Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 19.06.2018 року залучено до участі у справі як відповідача, правонаступника Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

В судовому засіданні представник Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив її відхилити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 26 грудня 2016 року звернувся до Управління Пенсійного фонду України у місті Хмельницькому з заявою про призначення йому пенсії за вислугу років відповідно до п. «є» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Із відповіді управління Пенсійного фонду України у місті Хмельницькому на заяву позивача про призначення пенсії за вислугу років вбачається, що ОСОБА_4 відмовлено у призначенні пенсії за вислугою років, оскільки період перебування у складі збірних команд підтверджено лише первинними документами за період з 1986 по 1988 роки.

З довідки виданої Державною службою молоді та спорту України від 20.12.2013 року №1/5495 вбачається, що ОСОБА_4 дійсно перебував в основному складі збірної команди України з вільної боротьби з 01.01.1986 року по 31.12.1988 року.

Згідно відповіді ОГО «ВРФСО «Динамо» №55/605 від 07.02.2014 року вбачається, що в архіві ОГО «ВРФСО «Динамо» документальні матеріали, які підтверджують стаж роботи ОСОБА_4 у складі збірної СРСР з вільної боротьби з 1981 по 1989 роки присутні.

Відповідно до архівної довідки від 08.12.2016 року №Д-2559/01.01.-14/2016, виданої Державним архівом Хмельницької області, в документах Хмельницької обласної ради ФСТ «Динамо» за 1983, 1985, 1986, 1987, 1988 роки є відомості про ОСОБА_4, майстра спорту СРСР по вільній боротьбі, зокрема, позивач у 1981, 1982 році був чемпіоном республіки, переможцем Кубка СРСР за 1983-1985 роки, у 1983 році став чемпіоном молодіжних ігор УРСР, значився в списку олімпійського резерву Хмельницької обласної ради товариства «Динамо» за 1985-1988 роки, в 1987 році був переможцем міжнародних змагань в Монголії, Польщі, Болгарії, Сирії, був збірником ЦР «Динамо».

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Висловлювання "судом, встановленим законом" зводиться не лише до правової основи самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

У порядку цивільного судочинства суди розглядають справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (статті 2, 19 ЦПК України).

Згідно із ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Справою адміністративної юрисдикції в розумінні п.1 ч.1 ст.3 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За правилами п.1 ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення (частина друга статті 4 КАС України).

Однією з визначальних особливостей КАС України є те, що позивачем в адміністративній справі може бути фізична або юридична особа, чиї права, свободи чи інтереси вони вважають порушеними, а відповідачем - суб'єкт владних повноважень. Особа, яка реалізує своє суб'єктивне право через прийняття суб'єктом владних управлінських функцій відповідного рішення чи вчинення ним дій, вступає з ним у публічно-правові відносини і має право на захист свого права в адміністративному суді.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 3 КАС України суб'єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Публічно-правовий характер спору визначається тим, що вказані суб'єкти наділені владно-управлінськими повноваженнями у сфері реалізації публічного інтересу.

Так, згідно із пунктом 4 частини першої статті 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому, яке є суб'єктом владних повноважень.

Відповідно до ст.80 Закону України «Про пенсійне забезпечення» призначення пенсій і оформлення документів для їх виплат здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Звертаючись до суду з позовом про встановлення стажу роботи та зобов'язання вчинити певні дії, доводи позивача зводяться щодо незгоди з діями Пенсійного фонду про відмову у призначенні йому пенсії за вислугу років.

Відповідно до матеріалів справи, встановлення стажу роботи позивача пов'язується з наступним вирішенням спору про його право на отримання пенсії за вислугу років, а отже між сторонами вбачається спір про право, який може бути вирішений сторонами в порядку КАС України при оскарженні заявником відповідних дій та рішень суб'єкта владних повноважень - Пенсійного фонду України.

Суд першої інстанції вказані вимоги закону не врахував та залишив поза увагою, що суд не наділений повноваженнями розглядати вимоги ОСОБА_4 в порядку цивільного провадження, оскільки такий спір може бути вирішений сторонами в порядку КАС України при оскарженні заявником відповідних дій та рішень суб'єкта владних повноважень - Пенсійного фонду України.

Згідно з п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 374, 377, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 лютого 2018 року скасувати, провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про встановлення стажу роботи та зобов'язання до вчинення дій закрити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25 червня 2018 року.

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Т.О. Янчук