АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2018 року м. Київ

Справа №754/3937/17-ц

Резолютивна частина постанови оголошена 06 червня 2018 року

Повний текст постанови складено 08 червня 2018 року

Апеляційний суд м. Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Павлишина П.О.

сторони: позивач ОСОБА_2

відповідачі Вишгородська районна рада, Комунальне підприємство «Вишгородська центральна районна аптека №23»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_4, яка діє на підставі довіреності в інтересах Вишгородської районної ради Київської області, директора Комунального підприємства «Вишгородська центральна районна аптека №23» ОСОБА_5, на рішення Деснянського районного суду м. Києва, ухваленого 22 січня 2018 року суддею Грегуль О.В. в приміщенні Деснянського районного суду м. Києва, повний текст рішення виготовлено 24 січня 2018 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до Вишгородської районної ради, Комунального підприємства «Вишгородська центральна районна аптека №23» про скасування рішень, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, -

Справа №754/33937/17-ц
№ апеляційногопровадження:22-ц-796/3185/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Грегуль О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою посилаючись на порушення своїх трудових прав при звільненні та просила: визнати незаконним та скасувати пункт 1 рішення Вишгородської районної ради № 239-18-VІІ від 23 лютого 2017 року; скасувати розпорядження голови Вишгородської районної ради Кириченко Р.М. № 14-ОС від 23 лютого 2017 року; визнати звільнення з роботи на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України незаконним та поновити на роботі в комунальному підприємстві «Вишгородська центральна районна аптека № 23» на посаді завідуючої комунальним підприємством «Вишгородська центральна районна аптека № 23»; стягнути з комунального підприємства «Вишгородська центральна районна аптека № 23» середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі: 70295 гривень 30 копійок; стягнути з комунального підприємства «Вишгородська центральна районна аптека № 23»: 20000 гривень - у відшкодування моральної шкоди, яка полягає в безпідставному позбавленні заробітку, вимушеності прикладати додаткових зусиль для організації свого життя та сім'ї, хвилюванні, нервовій напрузі, моральних стражданнях, приниженні.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 22 січня 2018 року позов задоволено частково.

Визнати незаконним та скасувати пункт 1 рішення Вишгородської районної ради Київської області № 239-18-VІІ від 23.02.2017 року.

Скасувати розпорядження голови Вишгородської районної ради Кириченко Р.М. № 14-ОС від 23.02.2017 року.

Визнати звільнення з роботи ОСОБА_2 на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України незаконним та поновити ОСОБА_2 на роботі в комунальному підприємстві «Вишгородська центральна районна аптека № 23» на посаді завідуючої комунальним підприємством «Вишгородська центральна районна аптека № 23».

Стягнути з комунального підприємства «Вишгородська центральна районна аптека № 23» (місцезнаходження: 07300, Київська область, Вишгородський район, місто Вишгород, вулиця Шолуденка, будинок 6, ідентифікаційний код: 01977760) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, адреса реєстрації: АДРЕСА_1) середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі: 70295 грн. 30 коп. та 5000 грн. - у відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Вишгородської районної ради Київської області (місцезнаходження: 07300, Київська область, Вишгородський район, місто Вишгород, вулиця Шолуденка, будинок 6, ідентифікаційний код: 04054783) у дохід держави: 704 грн. 80 коп. - судового збору.

Стягнути з комунального підприємства «Вишгородська центральна районна аптека № 23» (місцезнаходження: 07300, Київська область, Вишгородський район, місто Вишгород, вулиця Шолуденка, будинок 6, ідентифікаційний код: 01977760) у дохід держави: 2114 грн. 40 коп. - судового збору.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць у сумі: 8733 грн. 06 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_4, яка діє на підставі довіреності в інтересах Вишгородської районної ради Київської області, подано апеляційну скаргу, в кяій вона просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та таким,, яке прийнято з неповним з'ясуванням обставин справи а також з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Крім того, не погоджуючись з рішенням суду, директором Комунального підприємства «Вишгородська центральна районна аптека №23» ОСОБА_5 подано апеляційну скаргу, в які й вона просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та таким, , яке прийнято з неповним з'ясуванням обставин справи а також з порушенням норм матеріального та процесуального права

Відповідно до п.8 ч.І Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно- територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402 - VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду судом у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

В судовому засіданні представники Вишгородської районної ради та КП «Вишгородська центральна районна аптека №23», підтримали доводи апеляційних скарг.

Позивач та представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд в складі колегії суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідно до п. 1 рішення Вишгородської районної ради Київської області № 297-26-У від 15 жовтня 2009 року, районна рада вирішила: 1. Призначити ОСОБА_2 завідуючою комунального підприємства «Вишгородська центральна районна аптека № 23» Вишгородської районної ради з 27 жовтня 2009 року.

На підставі укладеного між позивачем і відповідачем: Вишгородською районною радою, контракту з завідуючою комунальним підприємством «Вишгородська центральна районна аптека» № 23 від 27 жовтня 2009 року, позивача призначено на посаду завідувача Вишгородської центральної районної аптеки № 23 на строк з 27 жовтня 2009 року по 27 жовтня 2012 року.

Підписаною 27 жовтня 2012 року, додатковою угодою № 5 до контракту з завідуючою комунальним підприємством «Вишгородська центральна районна аптека № 23» від 27 жовтня 2009 року, дію контракту продовжено до 27 жовтня 2015 року.

Підписаною 27 жовтня 2015 року, додатковою угодою № 10 до контракту з завідуючою комунальним підприємством «Вишгородська центральна районна аптека № 23» від 27 жовтня 2009 року, дію контракту продовжено до 27 жовтня 2018 року.

Після укладення додаткових угод № 5 і № 10, трудові відносини не припинялись і позивач продовжував виконувати трудові обов'язки завідувача комунальним підприємством «Вишгородська центральна районна аптека № 23» та отримував заробітну плату, що ніким по справі не спростовувалось.

Відповідно до п. 1 рішення Вишгородської районної ради Київської області № 239-18-VІІ від 23.02.2017 року, районна рада вирішила: 1. Не продовжувати термін дії контракту від 27.10.2009 року з завідуючим комунального підприємства «Вишгородська центральна районна аптека № 23» ОСОБА_2, у зв'язку з чим звільнити його з займаної посади 23 лютого 2017 року.

Розпорядженням голови Вишгородської районної ради Київської області Кириченко Р.М. № 14-ОС від 23.02.2017 року, позивача звільнено з 23 лютого 2017 року у зв'язку з закінченням терміну дії контракту відповідно до п. 2 ст. 36 КЗпП України.

Відповідно до наявної в матеріалах справи, копії листка непрацездатності, серії АДА № 3375, позивач у період з 23.02.2017 року по 07.03.2017 року перебував на лікарняному.

Відповідно до п. 6.1. і п. 6.2. статуту комунального підприємства «Вишгородська центральна районна аптека» № 23, управління підприємством здійснює власник - Вишгородська районна рада та керівник (завідувач), який призначається та звільняється з посади на сесії районної ради. Після призначення керівника на посаду з ним укладається контракт. Контракт укладає від імені власника голова районної ради.

Як убачається зі змісту вищезазначених контракту та додаткових угод № 5 і № 10 до контракту, вони укладались між позивачем і Вишгородською районною радою, де від імені Вишгородської районної ради діяв та підписував контракт та додаткові угоди № 5 і № 10 голова ради.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, 1) угода сторін; 2) закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

За змістом зазначеної норми права, після закінчення строку трудовий договір припиняється лише при відповідному волевиявлені працівника або роботодавця. У такому разі жодна з сторін трудового договору не може перешкодити іншій стороні припинити трудові відносини.

На час подання позову та розгляду справи судом, суду не надано і судом у процесі розгляду справи не здобуто конкретних правових доказів, які б свідчили, що додаткові угоди № 5 і № 10 визнавались недійсними або незаконними в передбаченому чинним законодавством України порядку.

Тому, правові підстави для припинення з позивачем трудових відносин саме з підстав, передбачених п. 2 ст. 36 КЗпП України до закінчення строку дії контракту, який 27.10.2015 року продовжено до 27.10.2018 року додатковою угодою № 10 до контракту з завідуючою комунальним підприємством «Вишгородська центральна районна аптека № 23» від 27.10.2009 року, були відсутні.

Доводи апеляційних скарг фактично зводяться до того, що у голови Вишгородської районної ради Київської області, були відсутні відповідні правові підстави для укладення додаткових угод № 5 і № 10 до контракту.

Разом з тим, жодних конкретних правових доказів, які б свідчили про наявність неправомірних дій чи бездіяльності саме з боку позивача при укладенні додаткових угод № 5 і № 10 до контракту, відповідачі суду не надали і судом таких доказів не здобуто.

Недотримання трудового законодавства саме роботодавцем, не є підставою для порушення трудових прав працівника.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги про визнання незаконним та скасувати пункт 1 рішення Вишгородської районної ради № 239-18-VІІ від 23.02.2017 року; скасування розпорядження голови Вишгородської районної ради Кириченко Р.М. № 14-ОС від 23.02.2017 року; визнання звільнення з роботи на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України незаконним та поновлення на роботі в комунальному підприємстві «Вишгородська центральна районна аптека № 23» на посаді завідуючої комунальним підприємством «Вишгородська центральна районна аптека № 23», суд першої інстанції, на думку колегії суддів, вірно вважав обґрунтованими.

Згідно з ч. 1 і ч. 2 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Тому, позовні вимоги про стягнення: 70295 грн. 30 коп. - середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, який позивач визначив за період: 13 днів березня 2017 року, з квітня по грудень включно 2017 року та 13 днів січня 2018 року за мінусом сум грошових коштів, які були виплачені позивачу при звільненні, є обґрунтованими.

Наведений розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу є правильним та коригування не потребує і ніким по справі не спростовувався.

Згідно зі ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно виходив з того, що звільненням позивача без законної підстави, останньому заподіяно моральну шкоду. Наявність вини відповідачів у порушенні трудових прав позивача, судом встановлена. Що ж до розміру морального відшкодування, то з урахуванням ступеня вини відповідачів, обставин заподіяння моральної шкоди, тривалості страждань та негативних наслідків, які настали для позивача в зв'язку з порушенням його трудових прав, а відтак 5000 гривень, є достатнім розміром для відшкодування заподіяної позивачу моральної шкоди та відповідає вимогам розумності, виваженості та справедливості.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.

Висновки суду щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Порушень норм матеріального та процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.268, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_4, яка діє на підставі довіреності в інтересах Вишгородської районної ради Київської області, директора Комунального підприємства «Вишгородська центральна районна аптека №23» ОСОБА_5- залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 22 січня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з часу її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до Верховного Суду.

Суддя-доповідач: А.М.Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І.Шкоріна