Справа № 548/380/18
Провадження № 2/548/294/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.05.2018 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Миркушіної Н.С.,

за участю секретаря судового засідання Ващенко М.В.

за участю адвоката ОСОБА_1

за участю перекладача - ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Хорол у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, за участю третьої особи - об»єднання співвласників багатоквартирних будинків « Кремчик» про встановлення порядку користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, за участю третьої особи - об»єднання співвласників багатоквартирних будинків « Кремчик» про встановлення порядку користування житловим приміщенням, мотивуючи його тим, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 28.12.1999 року виданого органом приватизації при Хорольській міської ради, позивачу ОСОБА_3, та його батькам ОСОБА_4, ОСОБА_5 та сестрі ОСОБА_6 (дошлюбне прізвище ОСОБА_5) ОСОБА_7 належить на праві приватної власності по ? частині двокімнатна квартира загальною площею 40,3 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Позивача частка у вищезазначеній квартирі становить ? .

У вищезазначеній квартирі крім відповідачів, фактично проживає позивача дружина ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 та їхні малолітні діти: ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується актами обстеження житлових умов та про фактичне проживання.

Позивач вказує, що відповідачі постійно вчиняють сварки, створюють позивачу та його сімї перепони у користуванні власністю, обмежують доступ до кухні та до інших допоміжних приміщень. Відповідачі зверталися до поліції з наклепом що позивач нібито хоче виселити батька з квартири, проте перевірка була припинена адже був відсутній склад адміністративного правопорушення.

Позивача дружина зареєстрована у будинку який фактично вже непридатний для житла, діти зареєстровані в іншому селі, крім позивача ? частки на квартиру в нього більше не має житла.

Крім того у власності матері позивача ОСОБА_5 знаходиться 3- х кімната квартира, загальною площею 51,7 кв.м. ,яка розташована за адресою: Полтавська область, м. Хорол, вул. Кременчуцька, б. 4, кв. 2 яка залишена їй у спадщину від своєї матері, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 07.05.2010 року.

Через постійні сварки сестра позивача третя особа ОСОБА_6 фактично проживає та зареєстрована зі своєю сімєю у вищезазначеній квартирі №2 в буд.4 та не користується своєю належною часткою в квартирі АДРЕСА_2.

Згідно з технічним паспортом, виготовленим станом на 28.12.1999 р. на квартируяка розташована за адресою: АДРЕСА_1., спірна квартира є двокімнатною, житлова площа 25,6 кв.м., у тому числі 1-а кімната 14,6 кв.м., 2-а кімната 11,0 кв.м., кухня 6,0 кв.м., вбиральня 1,1 кв.м., ванна кімната 2,4 кв.м., туалет 0,9 кв.м, передня 4,9 кв.м, вбудована шафа 0,5 кв.м. Загальна площа квартири 40,3 кв.м.

Кімнати в квартирі ізольовані.

Так як квартира № 1 в буд.4 належить позивачу з батьками і сестрою на праві спільної часткової власності, позивач попросив виділити йому з сімєю в користування згідно плану квартири більшу кімнату № 5 площею 14,6 кв.м. в квартирі АДРЕСА_3

У користуванні батьків залишити згідно плану квартири кімнату № 6 площею 11, 0 кв.м. в квартирі АДРЕСА_3

В загальному користуванні залишити: кухня 6,0 кв.м., вбиральня 1,1 кв.м., ванна кімната 2,4 кв.м., туалет 0,9 кв.м, передня 4,9 кв.м, вбудована шафа 0,5 кв.м.

Проте із-за непорозумінь та постійних сварок батьки не згодилися на прохання позивача .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_1 підтримали позовні вимоги та прохали його задовольнити.

В судовому засіданні ОСОБА_4 , ОСОБА_5, ОСОБА_6 позовні вимоги визнали та не заперечували проти їх задоволення.

В судове засідання представник третьої особи - голова ОСББ «Кремчик» ОСОБА_12 в судове засідання не з»явився, але подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, зазначивши, що при вирішенні справи покладається на розсуд суду.

Врахувавши позицію сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК Українив разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасниксправи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Повноваження сторін на вчинення дій по визнанню позову судом перевірені.

Відповідач не обмежений в цивільній процесуальній дієздатності, а тому розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, включаючи і право на визнання позову.

Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи.

За вимогами ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 28.12.1999 року виданого органом приватизації при Хорольській міської ради, позивачу ОСОБА_3, та його батькам ОСОБА_4, ОСОБА_5 та сестрі ОСОБА_6 (дошлюбне прізвище ОСОБА_5) ОСОБА_7 належить на праві приватної власності по ? частині двокімнатна квартира загальною площею 40,3 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно з технічним паспортом, виготовленим станом на 28.12.1999 р. на квартируяка розташована за адресою: АДРЕСА_1., спірна квартира є двокімнатною, житлова площа 25,6 кв.м., у тому числі 1-а кімната 14,6 кв.м., 2-а кімната 11,0 кв.м., кухня 6,0 кв.м., вбиральня 1,1 кв.м., ванна кімната 2,4 кв.м., туалет 0,9 кв.м, передня 4,9 кв.м, вбудована шафа 0,5 кв.м. Загальна площа квартири 40,3 кв.м. Кімнати в квартирі ізольовані.

Згідно з ч.1 ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності.

З роз"яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п.14 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" слідує, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Користування майном є однією із складових права власності (ст.ст.317, 319 ЦК України), яке гарантоване ст.41 Конституції України.

Враховуючи технічні характеристики квартири запропонований позивачем по справі варіант по встановленню порядку користування квартирою заслуговує на увагу, оскільки це адекватно розміру ідеальних часток у праві власності на спільне сумісне майно. Незначний відступ реальної частки від ідеальної чинним законодавством не заборонений. Встановлення порядку користування квартирою жодним чином не обмежує право власності сторін.

Допоміжні приміщення залишити у спільному користуванні згідно технічного паспорту на квартиру від 28.12.1999 року кухня 6,0 кв.м., вбиральня 1,1 кв.м., ванна кімната 2,4 кв.м., туалет 0,9 кв.м, передня 4,9 кв.м, вбудована шафа 0,5 кв.м.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття 16 ЦК України встановлює, що одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів особи є визнання права.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд, дослідивши письмові пояснення, викладені позивачем у позові, та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно ч. 1 ч. 3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви , а відповідач - разом з поданням відзиву.

Сторонами по справі у відповідності до ч. 4 ст. 83 ЦПК України не було повідомлено про неможливість подання доказів у встановлений законом строк. Крім того, будь-які інші докази, ніж ті, що були надані позивачем разом із позовом, до суду сторонами по справі подані не були. Заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, до суду не надходили.

Будь-які клопотання про витребування доказів по справі в звязку з неможливістю їх самостійного надання та заяви про забезпечення доказів до суду сторонами по справі не подавалися.

Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи.

Отже, кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд.

Згідно із ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

В даному випадку, суд позбавлений права на збирання доказів по справі з власної ініціативи, що було б порушенням рівності прав учасників судового процесу.

Відповідно до ч. 2 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п. 2, п. 4, п. 6 п. 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобовязані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та обєктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обовязки, визначені законом або судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно із ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та положення ч. 8 ст. 279 ЦПК України, судом досліджуються докази і письмові пояснення, викладені в заявах по суті, в даному випадку пояснення, викладені в позовній заяві і докази, надані разом із позовом.

Отже, враховуючи вищезазначене, принципи розумності і справедливості, а також диспозитивності цивільного судочинства, суд приходить до висновку про необхідність встановлення порядку користування житловим приміщенням, а саме квартирою №1 в буд. 4 по вул. Кременчуцькій в м. Хорол.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Керуючись ст.ст.4,76-89,206,247,258,259,263-265,268,273,274,279,352,354,355ЦПК України, ст.369,370ЦК України, Постановою пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" , -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, за участю третьої особи - об»єднання співвласників багатоквартирних будинків « Кремчик» про встановлення порядку користування житловим приміщенням,- задовольнити повністю.

Визначити порядок користування квартирою №1 в буд. 4 по вул. Кременчуцькій в м. Хорол, наступним чином:

-виділити ОСОБА_3, дружині ОСОБА_8 та його дітям ОСОБА_9, ОСОБА_13, ОСОБА_11 в користування згідно плану квартири більшу кімнату № 5 площею 14,6 кв.м. в квартирі АДРЕСА_3

-виділити ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в користування згідно плану квартири кімнату № 6 площею 11, 0 кв.м. в квартирі АДРЕСА_3

-залишити у спільному користуванні згідно технічного паспорту на квартиру від 28.12.1999 року кухня 6,0 кв.м., вбиральня 1,1 кв.м., ванна кімната 2,4 кв.м., туалет 0,9 кв.м, передня 4,9 кв.м, вбудована шафа 0,5 кв.м.

Зобовязати Обєднання співвласників багатоквартирних будинків «Кремчик» яке розташоване за адресою м. Хорол,вул. Кременчуцька, 4 розподілити особові рахунки на оплату житлово-комунальних послуг між ОСОБА_3 і ОСОБА_8 та ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , що надаються в квартиру АДРЕСА_4 (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій) відповідно до встановленого порядку користування квартирою.

Повернути ОСОБА_3, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого 10 квітня 2018 року за квитанцією № 954506 в сумі 704,80 грн., тобто в розмірі 352 грн. 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до пп.15.5 п.15розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України ,до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Хорольський районний суд Полтавської області.

Повний текст судового рішення складено 21.05.2018 року.

Суддя : Н.С. Миркушіна