Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2018 року Шевченківський районний суд м. Львова
в складі
головуючого - судді Зими І.Є.
при секретарі Борис У.Я.
за участю позивачів ОСОБА_1
ОСОБА_2
представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про повернення дитини , -

в с т а н о в и в:

20.12.17 р. позивачі звернулись до суду з позовною заявою про повернення дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Свої вимоги мотивують тим, що являються батьками малолітнього ОСОБА_4 , який зареєстрований та проживав з матір`ю ОСОБА_1 . За позовом Шевченківської райадміністрації, як органу опіки та піклування, рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 10.01.2017 р. було ухвалено відібрати малолітнього ОСОБА_5 від його батьків без позбавлення батьківських прав із стягненням аліментів на користь державного закладу або фізичної особи, якій буде переданий на виховання їх син. На виконання цього рішення син був поміщений до Дитячого дошкільного закладу №1.
На даний час позивачі стверджують, що відпали причини, які перешкоджали їм належно виконувати свої батьківські обов`язки, а саме позивач ОСОБА_1 перестала зловживати алкоголем, створені належні умови для проживання та виховання малолітнього сина. Батько дитини , ОСОБА_2 , в момент перевірки умов проживання та виховання сина, приймав участь у АТО, пізніше перебував у полоні. На даний час він повернувся до м. Львова, має постійну роботу та забезпечений житлом. Крім того вони відвідують сина у дитячому закладі, спілкуються з ним та займаються вихованням і розвитком, з дозволу керівництва мати забирає його додому. Зважаючи на викладене, позивачі змушені звернутись до суду з даним позовом.
В судовому засіданні позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позов підтримали, надавши пояснення, аналогічні викладеним в заяві, просили такий задоволити.
Представник відповідача Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування Пацюркевич Б.А. в судовому засідання позов визнала, підтримала висновок комісії з питань захисту прав дитини Шевченківської районної адміністрації від 31.05.2018р. про доцільність повернення дитини батькам.
Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав.
Як вбачається зі свідоцтва про народження від 15.05.14р. серії НОМЕР_1 , малолітній ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьками записані позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Згідно рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 10.01.17.р у справі № 466/10349/16ц, малолітнього ОСОБА_5 відібрано від матері ОСОБА_1 та батька ОСОБА_2 без позбавлення їх батьківських прав.
Підставами для відібрання дитини стало зловживання матір`ю ОСОБА_1 алкоголем, ухилення від виховання дитини, відсутність належних умов для проживання сина, а також невжиття нею жодних дієвих заходів, для того щоб змінити вищевикладені обставини. Батько малолітнього ОСОБА_5 з сім`єю не проживав, вихованням дитини не займався у зв`язку з перебуванням у зоні проведення антитерористичної операції.
Згідно ст.170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання.
У відповідності до ст.14 Закону України «Про охорону дитинства», діти та батьки не повинні розлучатися в супереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідно в інтересах дитини і цього вимагає рішення, що набрало законної сили.
Стаття 27 Конвенції передбачає ч. 2 що батько /мати/, або інші особи, які виховують дитину несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дітей.
Як встановлено, на виконання вищевказаного судового рішення, малолітній ОСОБА_5 поміщений у Дитячий дошкільний будинок № 1 з 24.11.2016р., де і виховується по даний час. Також встановлено, що мати дитини кожного тижня забирає сина додому на вихідні, дитина завжди чекає приходу матері, остання цікавиться його життям, здоров`ям, проявляє батьківську турботу. Даний факт вбачається із довідки вказаного дитячого закладу від 08.12.2017р.
Батько дитини ОСОБА_2 є власником квартири по АДРЕСА_1 , де і проживає, на даний час повернувся із зони проведення антитерористичної операції, що стверджується довідкою ЛКП «Збоїща - 408» від 14.12.17р. та довідкою в/ч Польова пошта НОМЕР_2 від 16.03.16р.
Згідно статей 9, 18 Конвенції Про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаної Україною 21.02.1990 року, ратифікованої Україною 27.09.1991 року (набрала чинність для України 27.09.1991 року) держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.
Згідно наданого в розпорядження суду висновку Шевченківської РА ЛМР від 31.05.2018р., комісія з питань захисту прав дитини враховує те, що батьки дитини виправили свою поведінку, відпали підстави, які слугували для відібрання малолітнього ОСОБА_5 від батьків, тому приходить до висновку про доцільність повернення їм дитини.
Таким чином повно та всебічно з`ясувавши всі обставини справи, заслухавши думку сторін, суд вважає, що повернення малолітнього Данила батькам відповідає інтересам дитини та приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.
Керуючись ст.ст. 81, 247, 263-265, 268, 272-273, ЦПК України, ст. 170 СК України, ЗУ "Про охорону дитинства" , суд, -
у х в а л и в :

Позов задовольнити.
Повернути малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та батькові ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Позивачі:
ОСОБА_1 , проживає: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_3 .
ОСОБА_2 , проживає: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_4 .
Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення , апеляційної скарги.
Суддя І. Є. Зима