Номер провадження: 22-ц/785/1020/18
Номер справи місцевого суду: 520/4079/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2018 року м. Одеса

Справа № 520/4079/17

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П.,

- суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

за участю секретаря Томашевської К.В.,

учасники справи:

- позивач ОСОБА_4,

- відповідач ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси, постановлену під головуванням судді Калініченко Л.В. 06 квітня 2017 року о 16 годині 15 хвилинів м. Одесі, про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні майном,

встановив:

У квітні 2017 р. ОСОБА_4 звернулася до суду з вищезазначеним позовом.

У доданій до позову заяві ОСОБА_4 просить вжити заходи забезпечення позову шляхом встановлення заборони ОСОБА_5 та іншим особам виконувати та проводити будь-які будівельні роботи за адресою - м. Одеса, вул. Рівності, буд. № 38 до вирішення по суті та набрання законної сили рішенням по даній справі.

06.04.2017 р. Київський районний суд м. Одеси постановив ухвалу, якою заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову задовольнив.

Вжито заходи забезпечення позову по цивільній справі №520/4079/17 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом встановлення заборони ОСОБА_5 та будь-яким іншим особам виконувати та проводити будь-які будівельні роботи на земельній ділянці, що розташована за адресою - м. Одеса, вул. Рівності, буд. 38.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що між сторонами виник спір стосовно здійснення будівельних робіт на земельній ділянці, що розташована за адресою - м. Одеса, вул. Рівності, 38, яка належить на праві власності відповідачці по справі ОСОБА_5.

Вимоги про забезпечення позову є співмірними позовним вимогам. Невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його постановлення на користь позивачки. Для відновлення прав позивачці необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а відтак й порушить права позивачки на судовий захист. Заходи забезпечення позову навпаки виступають запорукою виконання можливого рішення суду, у звязку з чим, суд вважає, що заява позивачки ОСОБА_4 про забезпечення позову є обґрунтованою та підлягає задоволенню (а. с. 38 40).

ОСОБА_6, як особа, яка не бере участь у справі, але вважає, що суд, постановивши вищевказану ухвалу, вирішив питання про її права, свободи, інтереси та обовязки, в апеляційній скарзі просить ухвалу суду першої інстанції скасувати. Постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні клопотання про забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала постановлена судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права.

ОСОБА_6 вказує на те, що вона є власником 69/100 часток домоволодіння за адресою - м. Одеса, вул. Рівності, буд. № 38. Позивачка не має до неї жодних претензій, тому відсутні підстави для застосування до неї заходів забезпечення позову тотальною забороною будь-якім особам проводити будь-які будівельні роботи.

Представник апелянта у судовому засіданні підтримав викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги.

Сторони у судове засідання не зявилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Причини неявки не повідомили. Відзиву на апеляційну скаргу, заяв та клопотань не надали.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, освідомленість сторін про розгляд справи, баланс інтересів сторін та апелянта у розгляді справи, думку осіб, які зявилися у судове засідання про можливість розгляду справи за відсутності сторін, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності її учасників.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах вимог, заявлений у суді першої інстанції, доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які прийняли участь у розгляді справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановлені ухвали, колегія суддів зазначає наступне.

Колегія суддів вважає, що погодитися з вищевказаними висновками суду першої інстанції щодо забезпечення позову запропонованим позивачкою видом забезпечення позову повністю не можна. Цих висновків суд дійшов з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 11, 60 ЦПК України, чинних на час вирішення питання про забезпечення позову, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Вищевказане стосується й вимог про забезпечення позову.

Статтями 151, 152 ЦПК України, чинними на час вирішення питання про забезпечення позову, передбачено, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до розяснень, які містяться в п. п. 3, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи забезпечення позову не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, прав яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Суд першої інстанції при вирішенні питання про забезпечення позову не врахував у повній мірі вищевказаних вимог діючого процесуального законодавства та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України.

Щодо забезпечення позову шляхом встановлення заборони будь-яким іншим особам виконувати та проводити будь-які будівельні роботиколегія суддів зазначає наступне.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною 7 ст. 319 ЦК України передбачено, що діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобовязано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадку і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до наявних у виділених матеріалах справи доказів дійсно вбачається наявність спору між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щодо приведення житлового будинку у відповідність до будівельних норм. Таким чином, колегія суддів вважає, що забезпечення позову шляхом встановлення заборони будь-яким іншим особам виконувати та проводити будь-які будівельні роботине може залишатися в силі, оскільки є неконкретизованим, стосується невизначеного кола осіб, порушує права та інтереси апелянта.

Доводи та вимоги апелянта про скасування ухвали у повному обсязі та постановлення нової ухвали про повну відмову в забезпеченні позову, колегія суддів не приймає до уваги, виходячи з наявністю спору між сторонами по справі.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_6 є частково обґрунтованою. Підлягає частковому задоволенню, тільки в частині виключення з мотивувальної та резолютивної частин ухвали посилання на встановлення заборони будь-яким іншим особам виконувати та проводити будь-які роботи на земельній ділянці.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги змінює судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.

Оскільки невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права призвело до помилкового забезпечення позову встановленням заборони будь-яким іншим особам виконувати та проводити будь-які роботи на земельній ділянці, колегія суддів вважає, що вказані посилання підлягають виключенню з мотивувальної та резолютивної частин ухвали.

В решті ухвалу необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Виключити з мотивувальної та резолютивної частин ухвали Київського районного суду м. Одеси від 06 квітня 2017 року про забезпечення позову посилання на встановлення заборони будь-яким іншим особам виконувати та проводити будь-які роботи на земельній ділянці, яка розташована за адресою м. Одеса, вул. Рівності 38.

В решті ухвалу залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 25 травня 2018 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

ОСОБА_3