У х в а л а

31 травня 2018 року

м. Київ

справа №225/63/18

провадження № 61-29619ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лесько А.О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського міського суду Донецької області від 9 січня 2018 року, ухвалу Дзержинського міського суду Донецької області від 25 січня 2018 року, постанову Апеляційного суду Донецької області від 22 березня 2018 року, ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 22 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Пролетарської районної ради у м. Донецьку про визнання права власності за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою судді Дзержинського міського суду Донецької області від 9 січня 2018 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Донецької області від 22 березня 2018 року,відмовлено у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1

Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 25 січня 2018 року клопотання ОСОБА_1 про повернення судового збору залишено без розгляду.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 5 березня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського міського суду Донецької області від 25 січня 2018 року повернуто заявнику без розгляду.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 22 березня 2018 року доповнення та зміни до апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу судді Дзержинського міського суду Донецької області від 9 січня 2018 року повернуто заявнику.

21 квітня 2018 року (відповідно до відтиску поштового штемпеля на конверті) ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на ухвалу Дзержинського міського суду Донецької області від 9 січня 2018 року, ухвалу Дзержинського міського суду Донецької області від 25 січня 2018 року, постанову Апеляційного суду Донецької області від 22 березня 2018 року, ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 22 березня 2018 року.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно зі частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

В частині оскарження ухвали Апеляційного суду Донецької області від 22 березня 2018 року слід зазначити наступне.

Згідно частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: 1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті; 2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку; 3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз'яснення рішення чи відмову у роз'ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Враховуючи викладене, ухвала Апеляційного суду Донецької області від 22 березня 2018 року про повернення доповнень та змін до апеляційної скарги, не підлягає касаційному оскарженню, оскільки не міститься в переліку ухвал, зазначених у частині першій статті 389 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України

суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження на ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 22 березня 2018 рокусправі необхідно відмовити.

В частині оскарження ухвали Дзержинського міського суду Донецької області від 25 січня 2018 року необхідно зазначити наступне.

Пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити у касаційному порядкуухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Аналіз вказаної норми процесуального законодавства дає підстави дійти висновку, що касаційному оскарженню підлягають ухвали суду першої інстанціїпісля їх перегляду в апеляційному порядку.

Проте ОСОБА_1 оскаржив у касаційному порядку ухвалу суду першої інстанції, яка не була предметом перегляду по суті судом апеляційної інстанції.

За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач

відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на вищевказані обставини та норми закону, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Дзержинського міського суду Донецької області від 25 січня 2018 року слід відмовити з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, оскільки з доданих до касаційної скарги матеріалів вбачається, що оскаржене судове рішення не було предметом апеляційного перегляду.

В частині оскарження ухвали Дзержинського міського суду Донецької області від 9 січня 2018 року та постанови Апеляційного суду Донецької області від 22 березня 2018 року слід зазначити наступне.

Згідно пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить звільнити від сплати судового збору, оскільки є безробітним, тимчасово не працює внаслідок бойових дій, на підтвердження вказаного надав копію довідки Пенсійного фонду України форми ОК-7, відповідно до якої за 2017 рік ОСОБА_1 отримав 9600 грн заробітної плати.

Згідно з частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

Згідно частини другої вказаної статті, суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Проте, додана довідка не може вважатись достатньою підставою для звільнення заявника від сплати судового збору, оскільки матеріальний стан особи може бути підставою для звільнення від сплати судового збору лише у разі, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік, відповідно до положення статті 8 Закону України «Про судовий збір».

Наведені ОСОБА_1 доводи та надані докази не дають достатніх підстав для звільнення його від сплати судового збору у справі, що відповідає статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливі для всіх учасників процесу.

Враховуючи наведене, судовий збір за подання касаційної скарги підлягає сплаті.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України

від 8 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності 1 листопада 2011 року. При цьому з 15 грудня 2017 року набули чинності зміни до вказаного Закону України щодо сплати судового збору на підставі Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Згідно з підпунктом дев'ятим пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на ухвалу суду фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено, що з 1 січня 2018 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу визначено в сумі 1762 грн.

Отже розмір судового збору за подання касаційної скарги становить 352,40 грн.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УДКСУ у Печерському районі м. Києва, , банк отримувача: ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО: 820019, рахунок отримувача: 0007, ККДБ:22030102.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату або документ, що підтверджує звільнення від його сплати.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського міського суду Донецької області від 25 січня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 22 березня 2018 року відмовити.

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу Дзержинського міського суду Донецької області від 9 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду Донецької області від 22 березня 2018 року.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського міського суду Донецької області від 9 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду Донецької області від 22 березня 2018 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 27 липня 2018 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. О. Лесько