Справа № 496/2382/17
Провадження № 2/496/450/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2018 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Пендюри Л.О.

за участю секретаря Богдан Ю.В.

представників сторін ОСОБА_1 та ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою, уточнивши яку (а.с.22-23), просить стягнути з відповідачки на її користь вартість матеріального збитку, заподіяного їй, у розмірі 40602 грн. та судові витрати по справі.

Свої вимоги мотивує тим, що 20.05.2017 року відповідачка, яка є колишньою дружиною чоловіка, з яким вона зараз перебуває у фактичних шлюбних відносинах, приїхала до них додому та спалила в грубі її та дітей одяг та інші речі, чим спричинила матеріальні збитки, які відповідно до довідки спеціаліста з маркетингу Біляївської райспоживспілки №87 від 12.07.2017 року складають 40602 грн. По даному факту вона звернулась до Біляївського ВП ГУНП в Одеській області з заявою про притягнення відповідачки до кримінальної відповідальності за ст. 194 КК України, однак в результаті отримала висновок про відсутність в діях відповідачки складу кримінального правопорушення та про відсутність додатково встановлених фактів, які б вказували на наявність ознак кримінального правопорушення. Відповідно до вказаного висновку, поліція встановила, що відповідачка вважала, що палить свої речі, а не речі ОСОБА_3 та її дітей і у неї не було умислу на умисне знищення майна. Проте, вона з цим категорично не погоджується, так як з боку відповідачки були неодноразові погрози по телефону про наміри спалити її речі, а тому, знаючи, що подібне може статись, вона заздалегідь склала речі та сховала їх в підвальному приміщенні. Тому доводи відповідачки про те, що вона не знала, що то не її речі, на думку позивачки, є спробою уникнути відповідальності. Незважаючи на те, що поліцією було встановлено факт знищення відповідачкою її майна, що також підтвердили свідки, однак винесено висновок про відсутність в діях останньої складу кримінального правопорушення, їй було рекомендовано звернутись до суду з цивільним позовом про відшкодування нанесених збитків. У звязку з вищевикладеним, вона звернулась з даним позовом до суду.

Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. При цьому пояснила, в травні 2017 року відповідачка приїхала додому до позивачки та спалила її речі, речі дітей та документи, які знаходились в підвальному приміщенні будинку. В цей час позивачка була на роботі. Свідок ОСОБА_5 бачила, як відповідачка несла речі з підвального приміщення в квартиру. Кількість речей вказана зі слів позивачки, їх вартість підтверджується довідкою спеціаліста з маркетингу Біляївської райспоживспілки.

Представник відповідачки у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. При цьому пояснила, що в травні 2017 року позивачка проживала разом з колишнім чоловіком відповідачки ОСОБА_6 у квартирі АДРЕСА_1, яка належить відповідачці та її колишньому чоловіку на праві спільної часткової власності. Так, 20.05.2017 року відповідачка приїхала до себе додому у свою квартиру для того, щоб зробити там генеральне прибирання, заздалегідь попередивши про це ОСОБА_6, з яким вона у той період налагоджувала стосунки. Непотрібні та старі речі вона зазвичай палить в грубі, що і зробила в той день. Речі, які описує позивачка у своєму позові, відповідачка не бачила та не палила. Біляївський ВП ГУНП в Одеській області також прийшов до висновку про відсутність в діях відповідачки складу кримінального правопорушення. Свідки, які були допитані поліцейськими, вказують на те, що відповідачка виносила пакети з речами з підвального приміщення на смітник. У теперішній час стосунки між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 налагодились, у звязку з чим позивачка повідомила відповідачці, що буде мститись, що можливо і стало підставою для її звернення до суду з даним позовом. Крім того зазначає, що довідка про оцінку майна спеціаліста з маркетингу Біляївської райспоживспілки не є належним та допустимим доказом, підтверджуючим вартість переліченого позивачкою майна, оскільки оцінка майна повинна бути визначена відповідно до положень Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_4 належить на праві спільної часткової власності по ? частині квартира АДРЕСА_1, згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_7 27.04.2005 року та зареєстрованого в реєстрі за №1646, та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №7242630 від 16.05.2005 року.

Позивачка перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_6 та проживала у вказаній квартирі разом зі своїми дітьми.

У своєму позові позивачка вказує, що 20.05.2017 року відповідачка приїхала до них в квартиру та спалила в грубі одяг та інші речі, які належали їй та її дітям, чим спричинила матеріальні збитки на суму 40602 грн.

22.05.2018 року позивачка звернулась з заявою до Біляївського ВП ГУНП в Одеській області, в якій просила притягнути відповідачку до відповідальності за умисне знищення її майна (а.с.9).

По даному факту працівниками поліції була проведена перевірка, в ході якої були опитані сторони конфлікту, свідки ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_8

З пояснень свідка ОСОБА_6, які він надавав ДОП Біляївського ВП ГУНП в Одеській області вбачається, що 20.05.2018 року йому подзвонила колишня дружина і запитала, чи можна прихати у їхню квартиру, на що він зав згоду. Біля 23:00 год. він повернувся додому з роботи, в квартирі була ОСОБА_4 з дитиною. В квартирі знаходили пакети з речами ОСОБА_3, також він бачив одну попалену кофту. Він не питав у ОСОБА_4 про речі ОСОБА_3, так як напередодні попередив останню, щоб вона їх зібрала і винесла з квартири у звязку з приїздом колишньої дружини. Де документи ОСОБА_3 йому також невідомо. Крім того зауважив, що 21.05.2017 року він віддав ОСОБА_3 декілька пакетів з її речами.

З пояснень свідка ОСОБА_5, які вона надавала ДОП Біляївського ВП ГУНП в Одеській області вбачається, що 20.05.2018 року приблизно о 18:00 год. вона знаходилась біля підїзду будинку та бачила, як ОСОБА_4 разом з дітьми винесла з підвалу будинку пакети з речами на смітник.

З пояснень свідка ОСОБА_8, які вона надавала ДОП Біляївського ВП ГУНП в Одеській області вбачається, що 20.05.2017 року вона знаходилась в альтанці біля будинку, де святкувала свій день народження. В цей час до себе додому приїхала ОСОБА_4, привіталась з нею та запросила до себе в квартиру. В коридорі квартири вона побачила пакети з дитячими та іншими речами на запитала її, що вона робить, на що та відповіла, що речі ОСОБА_3 в грубці та вона попереджала останню, щоб її речей в квартирі не було.

За результатами перевірки 03.06.2017 року ДОП Біляївського ВП ГУНП в Одеській області капітаном поліції ОСОБА_9 був винесений висновок про відсутність складу кримінального правопорушення в діях ОСОБА_4 та відсутність додатково встановлених фактів, які б вказували на наявність ознак кримінального правопорушення (а.с.6).

13.06.2017 року за вих. №43/4407 на адресу позивачки Біляївським ВП ГУНП в Одеській області було направлено відповідний лист та рекомендовано звернутись до суду з позовом до ОСОБА_4 для відшкодування нанесених збитків (а.с.8).

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, в тому числі, втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як розяснено в пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи.

Отже підставою цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, яке включає в себе: шкоду, протиправне діяння особи, яка її заподіяла, причинний звязок між ними та вину заподіювача шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суму збитків позивачка обґрунтовує довідкою спеціаліста з маркетингу Біляївської райспоживспілки №87 від 12.07.2017 року (а.с.11-13).

Ч. 2 ст. 74 ЦПК України передбачено, що допомога та консультації спеціаліста не замінюють висновок експерта.

Згідно ч. 1 ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством, а ч. 2 вказаної статті зазначає, що предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Суд не приймає до уваги цей висновок спеціаліста, оскільки вказаний спеціаліст не попереджався про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку, відсутні відомості, що вказаний спеціаліст може робити такі висновки, відсутні відомості на підставі яких він зробив висновок про вартість майна, а тому відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України він є не допустимим доказом.

Крім цього, позивачкою не надано жодного доказу на підтвердження наявності у неї саме тих речей та у тій кількості, яка вказана в переліку в зазначеній довідці.

Жоден із свідків, які були допитані дільничним офіцером поліції, не вказав на те, що дійсно особисто бачив, як відповідачка 20.05.2017 року знищувала шляхом паління чи іншим способом речі позивачки.

Враховуючи те, що позивачка не надала належних та допустимих доказів, на підставі яких можливо зробити висновок про те, що відповідачка заподіяла збитки позивачці, суд приходиться до висновку, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір позивачці відшкодуванню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 22, 1166 ЦК України, ст. ст. 12, 77-79, 89, 90, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_3 в позові до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Апеляційного суду Одеської області через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя Л.О. Пендюра