АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/4591/2018 р. Головуючий у 1 інстанції - Плахотнюк К.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6.06.2018 р. Апеляційний суд міста Києва в складі суддів судової палати з розгляду

цивільних справ :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі - Гарматюк О.Д.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в м.Києві

Цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26 грудня 2017 р.

в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1

про розірвання шлюбу.

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з»явилися, перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 26 грудня 2017 р.задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Шлюб між сторонами, зареєстрований 28 квітня 2007 р відділом актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис № 805 - розірвано.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26 грудня 2017 р. та об'єднати для спільного подальшого розгляду справи: за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини. Також просить справу розглянути за правилами загального провадження та викликати заявника в судове засідання; винести нове рішення, яким не допустити негайного виконання рішення без наявних банківських реквізитів отримувача, визнати постійне місце проживання дітей спільно з батьком, відмовити в задоволенні вимог про стягнення аліментів, посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, що суд неповно з»ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до п.8 ч.1 Розділу XIIІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України в реакції Закону №2147VIII від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційній суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративної-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одинець), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п.3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402- VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду в порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону №2147- VIII від 03 жовтня 2017 року.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 28.04.2007 р., мають двох дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2

В червні 2017 р. позивачка звернулася до суду із цим позовом та просила розірвати шлюб, посилаючись на те, що їх спільне з відповідачем сімейне життя не склалося через різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Фактичні шлюбні відносини припинені з лютого 2017 р., на даний час кожен із них окремо живе своїм життям та своїми інтересами, примирення між ними неможливе, подальше спільне життя позивача та відповідача як подружжя не є можливим. Збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача такі відповідача. За попередньою згодою обидві сторони бажають розірвати шлюб.

Також позивачка зазначала, що відповідач буде проживати окремо від неї, вона ж буде проживати разом з дітьми, відповідач буде мати право на особисте виховання дітей, між позивачем та відповідачем майнових спорів немає.

З огляду на викладені обставини справи суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позову.

Проте, із висновками суду повністю погодитися не можна з таких підстав.

Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно п.п.1-4 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Так, згідно п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України визначено підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення у разі порушення норм процесуального права.

Порушення норм процесуального права є обов»язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, якщо : справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов»язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Так, з матеріалів справи вбачається, що справу розглянуто у відсутності відповідача ОСОБА_1, відомості про його належне повідомлення про час та місце розгляду даної справи - в матеріалах справи відсутні.

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу ОСОБА_1, зокрема, посилався на те, що судом було порушено п.п.2-4 ч.3 ст.2, ст.8 ЦПК України, що його не було повідомлено про розгляд справи на 26.12.2017 р., що судові виклики йому не находили, оскільки, невірно було вказано його адресу.

Такі доводи апеляції є слушними.

Проте, суд першої інстанції належним чином цих вимог закону не виконав, не звернув уваги на те, що повідомлення відповідачу направлялися за невірною адресою, хоча вживав заходи для її встановлення, і Голосіївською РДА в м.Києві було надано інформацію щодо належної адреси відповідача (а.с.52).

Між тим, вимог закону щодо належного повідомлення відповідача суд не дотримав, повідомлення його (відповідача) про час та місце судового засідання належним чином не перевірив.

Тому, відповідно до вимог п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

За таких обставин рішення суду не можна визнати законним і обґрунтованим.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача, підтримуючи апеляційну скаргу, також посилався на допущені судом першої інстанції процесуальні порушення при розгляді даної справи.

Стороною відповідача не заперечувалося те, що сторони з лютого 2017 р. не проживають однією сім»єю, не мають наміру щодо примирення, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету.

Також, з матеріалів справи вбачається, що позивачка фактично має іншу сім»ю.

Тому, судова колегія вважає встановленим, що сторони протягом тривалого часу, а саме : з лютого 2017 р. не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, проживають окремо, примирення між ними не можливо, їх сім»я фактично розпалася, що подальше перебування сторін у шлюбі буде суперечити їхнім інтересам.

Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на викладене судова колегія вважає, що за встановлених обставин справи збереження сім»ї буде суперечити інтересам сторін, що шлюб існує формально і може бути розірваний, тому позов підлягає задоволенню.

Тому, з наведених вище підстав рішення суду першої інстанції належить скасувати і постановити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.268, 352, 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргуОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26 грудня 2017 р. - скасувати і постановити нове рішення, яким позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 28 квітня 2007 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис № 805 - розірвати.

Постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 12.06.2018 р.

Головуючий :

Судді :