Справа №265/1239/18
Провадження №2/265/739/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2018 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Костромітіної О. О.,

за участю секретаря Куксенко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_2 про скасування арешту з майна,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_2 про скасування арешту з майна.

В обгрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що на виконанні у державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції ОСОБА_3 знаходиться виконавче провадження № ЕДРВП 35505779 по примусовому виконанню виконавчого листа № 2/0426/3257/2012 від 03.10.2012 року, виданого Нікопольським міським судом Дніпропетровської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів в розмірі 1/4 частини доходів платника щомісяця до досягнення дитиною повноліття. 24.11.2017 року постановою номер ВП № 48172753 державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби Маріупольського управління юстиції ОСОБА_3 накладено арешт на все рухоме і нерухоме майно, що належить позивачеві. Все інше нерухоме майно розташоване за адресою АДРЕСА_1. Так само йому належить рухоме майно: автомобіль ВАЗ 21042, державний номер НОМЕР_1, 1992 року випуску. Однак він щомісяця перераховує на користь відповідачки ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/4 частини доходів. Копії квитанцій про перерахування аліментів він надає державному виконавцю Лівобережного відділу державної виконавчої служби. Згідно з копією розрахунку заборгованості по аліментах за виконавчим листом № 2/0426/3257/2012 від 03.10.2012 року, виданого старшим державним виконавцем Лівобережного ВДВС заборгованість у нього відсутня. Станом на 08.02.2018 року є переплата в розмірі 242 гривень. Просить суд зняти арешт з рухомого та нерухомого майна належного йому, який накладений постановою ВП № 48172753 від 24 листопада 2017 року.

Позивач ОСОБА_1 на розгляд справи не зявився, проте від нього до суду надійшла заява з проханням справу розглянути за його відсутності. Позовні вимоги просив задовольнити повністю.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Представник відповідача ВДВС на розгляд справи не зявився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність. Вирішення вимог позовної заяви покладав на розсуд суду.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Матеріалами справи встановлено, що на підставі рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07 червня 2012 року, та до досягнення дитиною повноліття.

На виконання вказаного рішення суду виданий виконавчий лист, який перебуває на виконанні в Лівобережному відділі ДВС м.Маріуполя.

Постановою державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області серії ВП № 48172753 від 24 листопада 2017 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника ОСОБА_1

З довідки № 14.1-59/3967 від 23.02.2018 року виданої Лівобережним ВДВС міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області вбачається, що у ВДВС на виконанні перебуває виконавчий лист № 2/0426/3257/2012, виданий 03 жовтня 2012 року Нікопольським міськрайонним судом Днівпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07 червня 2012 року, та до досягнення дитиною повноліття. Переплата по аліментам за вищезазначеним виконавчим документом станом на 01 травня 2018 року складає 314,06 гривень.

Порядок стягнення аліментів визначений ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Зі змісту частини 2 цієї статті вбачається, що стягнення може бути звернено на майно боржника у разі наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці.

Зважаючи на те, що на час розгляду справи відпали підстави для звернення стягнення на майно боржника, оскільки заборгованість зі сплати аліментів боржником погашена, аліменти сплачуються щомісячно, також відпали і підстави для арешту майна боржника, який, відповідно до ч.1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», застосовується для забезпечення реального виконання рішення при зверненні стягнення на майно боржника.

Порядок та підстави зняття арешту визначений ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Позовні вимоги про зняття арешту є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки підстави, визначені законом, для звернення стягнення на майно боржника та накладення арешту на все майно боржника, у тому числі оголошення майна у розшук, на теперішній час відсутні.

Чинним законодавством, як зазначалось вище, встановлена можливість звернення стягнення на майно боржника, а відтак і можливість накладення арешту на його майно, лише у разі наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці.

В розумінні ч.1 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження накладається держаним виконавцем і застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

При цьому, арешт майна боржника може бути накладений лише у випадку наявності поточної заборгованості по сплаті аліментів, і не може бути направлена на забезпечення виконання зобов'язань, що виникають у майбутньому.

Інститут права власності в Україні регулюється приписами статті 41 Конституції України. У відповідності до ч. 1 даної статті, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Частина 4 ст. 41 Конституції України встановлює принцип непорушності приватної власності.

Як слідує зі ст. 316 ЦК України, право власності являє собою право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених законом та у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном.

Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння (ст. 391 ЦК України).

Постанова державного виконавця Лівобережного ВДВС міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 24.11.2017 року про арешт всього майна ОСОБА_1 за умови відсутності заборгованості по аліментам порушує права власності позивача на належне йому майно.

При цьому арешт майна та/або оголошення його у розшук є виключно мірою, що спрямоване на забезпечення інтересів громадян, на користь яких винесено рішення суду, зокрема погашення існуючої заборгованості за рахунок арештованого та реалізованого майна боржника.

На теперішній час вжиті державним виконавцем заходи для виконання рішення суду в майбутньому без наявності реальної заборгованості боржника є надмірними та не відповідають принципу співрозмірності накладеного обтяження на майно, його вартості та борговим зобов'язанням боржника.

На підставі викладеного суд приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження, оскільки на даний час заборгованість по сплаті аліментів відсутня, а позивач як власник майна не має можливості належним чином реалізувати свої права, внаслідок чого задовольняє позовні вимоги.

Керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_2 про скасування арешту з майна, задовольнити.

Зняти арешт, накладений постановою державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_6 від 24 листопада 2017 року на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, при примусовому виконанні виконавчого листа №2/0426/3257/2012, виданого 03.10.2012 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07 червня 2012 року, та до досягнення дитиною повноліття, а саме: з нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_2, та рухомого майна: автомобіля марки ВАЗ 21042, державний номер НОМЕР_1, 1992 року виписку.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський районний суд м.Маріуполя протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст даного рішення складено 08 червня 2018 року.

Суддя О.О.Костромітіна