РІШЕННЯ

Іменем України

13 червня 2018 року м.Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області в складі головуючого судді Коваленко П.Л., за участю секретаря судового засідання Баздирь О.Л., представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Токмак цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам, неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та моральної шкоди.

встановив:

До Токмацького районного суду Запорізької області надійшла позовна заява ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам, неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 10.09.2011 по 12.01.2015 позивач з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. 30.12.2014 на підставі рішення Токмацького районного суду Запорізької області шлюб між сторонами розірвано. Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина проживає разом з позивачем. 22.01.2015 Токмацьким районним судом Запорізької області ухвалено рішення про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 03.12.2014 року до досягнення дитиною повноліття.

Внаслідок невиконання відповідачем рішення суду за ним утворилася заборгованість по виплаті аліментів у розмірі 3792,50 грн.

В подальшому в зв'язку зі сплатою відповідачем в добровільному порядку заборгованості по аліментам, позивачем було зменшено позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по аліментам, а саме заборгованість по виплаті аліментів становить 482,50 гривень.

Також на підставі ч.1 ст.196 СК України позивач просить стягнути з відповідача пеню (неустойку) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з 01.07.2017 по 01.03.2018 в сумі 1437,44 гривень.

Крім того, позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача на її користь моральної шкоди у розмірі 10 000,00 гривень.

Під час розгляду справи представник позивача підтримала позовні вимоги та просила задовольнити.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував. Зазначив, що аліменти виплачував без затримки. На підставі виконавчого листа з його доходів відраховувалися аліменти. Також він сплачував їх в добровільному порядку. З кінця 2017 року та по березень 2018 року він перебував на обліку в Запорізькому обласному центрі зайнятості та з його виплати здійснювалися утримання на сплату аліментів. Звертав увагу суду на невідповідність розрахунку суми заборгованості по сплаті аліментів фактичним обставинам справи.

Вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

10.09.2011 по 12.01.2015 позивач з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. 30.12.2014 на підставі рішення Токмацького районного суду Запорізької області шлюб між сторонами розірвано. Рішення набрало законної сили 12 січня 2015 року.

Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3.

Позивач вдруге вийшла заміж, в зв'язку з чим змінила прізвище з «ОСОБА_4» на «ОСОБА_4», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4.

Згідно з розрахунком заборгованості боржника по аліментам від 19.01.2018, виданого Токмацьким міжрайонним відділом ДВС ГТУЮ у Запорізькій області, на виконанні в ДВС перебуває виконавчий документ №2/328/1055/14, виданий 22.01.2015 Токмацький районним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 08.09.2004 до досягнення дитиною повноліття. Цією ж довідкою визначена сума заборгованості відповідача ОСОБА_2 по виконавчому листу №2/328/1055/14, яка станом на 18.01.2018 складає 3792,50 гривень.

Відповідно до листа Токмацького міжрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Запорізькій області від 30.05.2018, ОСОБА_2 на виконання виконавчого листа №2/328/1055/14 від 22.01.2015, самостійно сплачувалися аліменти на користь ОСОБА_4 у розмірі 2000,00 (квитанція «Укрпошта» №0078 від 27.11.2017) та у розмірі 3310,00 грн. (квитанція «Укрпошта» №0044 від 09.03.2018).

Відповідно до звіту про здійснення відрахування та виплати Запорізького обласного центру зайнятості, з ОСОБА_2 на підставі виконавчого листа №2/328/1055/14 від 22.01.2015, за період з 27 грудня 2017 року по 18 березня 2018 року на користь ОСОБА_4, здійснювалися утримання на сплату аліментів.

Будь-яких інших документів а ні позивачем, а ні її представником, на обґрунтування позовних вимог суду надано не було.

Таким чином, суд вважає доведеним, що відповідач, відповідно до вимог чинного законодавства та міжнародних правових актів, має зобов'язання щодо належної сплати аліментів, у розмірі визначеному судовим рішенням.

Як вбачається із позовних вимог, позивач при розрахунку розміру заборгованості відповідача посилалася на розрахунок заборгованості боржника по аліментам №843116 від 19.01.2018, згідно з яким заборгованість по аліментах відповідача станом на 18.01.2018 становить 3792,50 грн. В зв'язку зі сплатою відповідачем 10 березня 2018 року 3310,00 грн., заборгованість, на думку позивача, склала 482,50 грн.

За загальним правилом, закріпленим в ч.3 ст.195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Однак, як вбачається із матеріалів справи, розрахунок №843116 від 19.01.2018, складений державним виконавцем Аліповим О.Є. суперечить листу Токмацького міжрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Запорізькій області від 30.05.2018, відповідно до якого відповідачем на виконання виконавчого листа №2/328/1055/14 від 22.01.2015, самостійно сплачені аліменти на користь ОСОБА_4 у розмірі 2000,00 (квитанція «Укрпошта» №0078 від 27.11.2017). Дана сума не врахована при розрахунку заборгованості.

Крім того, позивачем не надано суду розрахунок заборгованості по сплаті аліментів станом на 01.03.2018.

Згідно з нормами ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Так відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 03 лютого 2016 року в справі № 6-1477цс15 з урахуванням правої природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, за який не сплачено аліменти.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

У зв'язку з цим сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до наступних, а кількість днів прострочення за аліментами обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено по сплаті певної суми заборгованості кожного місяця.

Саме така правова позиція висловлена і в постановах Верховного Суду України від 01 липня 2015 року в справі № 6-94цс15, від 16 березня 2016 року у справах: №№ 6-2589 цс15, № 6-300 цс16, від 01червня 2016 у справі № 6-535 цс 16.

Оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч.1 ст.196 СК України пені від суми несплачених аліментів, суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Відтак, суд звертає увагу на те, що здійснений позивачем розрахунок розміру неустойки у спірних правовідносинах не відповідає вимогам закону та є не вірним, суми розрахунку є завищені.

Зокрема із розрахунку позивача вбачається, що нею здійснений розрахунок заборгованості по сплаті аліментів за період з 01.07.2017 по 01.08.2017, 01.10.2017 по 01.03.2018 включно.

Однак, як вбачається із вказаної вище довідки державного виконавця розмір заборгованості встановлений станом саме на 18.01.2018, а тому включення до нього всього місяця лютого 2018 року є неправомірним.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідач здійснював сплату аліментів у різні місяці та здійснив сплату аліментів різними сумами в залежності від розміру доходу.

Однак, позивачем було проведено розрахунок пені на всю суму заборгованості за період з 01.07.2017 по 01.08.2017, 01.10.2017 по 01.03.2018 включно та не було виключено місяці за які проведена виплата аліментів та не вірно проведений розрахунок не за кожен день прострочення по кожному місячному платежу окремо. Крім того, суду не зрозуміло, чому позивач провів розрахунок пені із суми аліментів 951,94 грн. щомісячно.

Відповідно до виконавчого листа №2/328/1055/14 від 22.01.2015 з відповідача стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З 08.06.2017 не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України).

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2017 рік» прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років: з 1 травня 2017 року - 1426 гривень (50% складає 713 гривень), з 1 грудня 2017 року - 1492 гривні (50% складає 746 гривень).

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2018 рік» прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні (50% складає 746 гривень).

Таким чином, вбачається невідповідність розрахунку заборгованості за один і той же період.

Приписами ч.1 ст.2 ЦПК України встановлено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином суд констатує, що позивачем проведений невірний розрахунок неустойки за прострочення сплати аліментів, а докази, які надані позивачем для підтвердження своїх позовних вимог суперечать один одному та не можуть бути визнані достатніми дійти висновку про наявність обставин, які входять до предмету доказування.

Розмір заборгованості відповідача підлягає уточненню з огляду на проведені відповідачем виплати в рахунок сплати аліментів. При цьому при обчисленні розміру пені за заборгованістю по сплаті аліментів, необхідно враховувати, що пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів, а сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачували.

Враховуючи те, що правова природа відповідальності у вигляді пені за змістом ст.196 СК України така, що настає у разі винних дій боржника, направлених на ухилення від виконання рішення суду по сплаті аліментів, що призвели до виникнення заборгованості, а не за ухилення від виконання самого обов'язку по утриманню дитини, в діях відповідача відсутня така винна поведінка, оскільки вона не підтверджується доказами в справі.

Суд вважає, що докази наявності вини відповідача, які б свідчили про його свідоме ухилення від сплати аліментів за рішенням суду, в справі відсутні. Навпаки, з матеріалів справи вбачається, що відповідач не ухилявся від свого обов'яжу по сплаті аліментів на утримання дитини.

За вказаних обставин, а також враховуючи ту обставину, що позивач мав постійні доходи, з яких утримувалися аліменти, добровільно сплачував аліменти, суд приходить до висновку, що розрахунок позивача щодо розміру заборгованості по сплаті аліментів та пені за прострочення сплати аліментів проведено із застосуванням помилкового механізму такого обрахування.

Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, то суд вважає, що заявлена позивачем сума моральної шкоди в розмірі 10 000,00 гривень не обґрунтована, не доведено, чому саме таку суму вимагає стягнути позивач на свою користь.

На підставі викладеного, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити. Враховуючи, що в задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено, суд вважає за необхідне залишити за останнім і судові витрати по судовому збору та за надання правової допомоги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.180-182, 184, 194, 196 СК України та ст.ст.12, 13, 81, 89, 137, 141, 263-265 ЦПК України, суд,

ухвалив:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_4 (рнокпп НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання 71716, АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання: 71716, АДРЕСА_2) про стягнення заборгованості по аліментам, неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Токмацький районний суд Запорізької області шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текс рішення виготовлено 15.06.2018.

Суддя: