Провадження № 2/761/2176/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Припутневич В.І.,

за участю представника позивача: Баськової Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Українського центру оцінювання якості освіти до ОСОБА_2 про стягнення надмірно сплачених коштів,-

В С Т А Н О В И В:

20 вересня 2017 року до суду надійшла зазначена позовна заява.

В позовних вимогах позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача надмірно сплачені кошти в сумі 3 032,94 грн.

Вимоги обгрунтовані тим, що відповідач в період з 12.05.2015 року по 20.09.2016 року перебував в трудових відносинах з позивачем.

Як зазначає позивач, під час роботи відповідачу була надана відпустка тривалістю 24 календарні дні, проте він не відпрацював відповідного періоду.

За першу половину вересня 2016 року позивач перерахував відповідачу частину заробітної плати. Проте при звільненні не були відраховані кошти в розмірі 3 032,94 грн. за 15 днів щорічної відпустки, хоча відповідачу було про цю обставину відомо, так як він розписався про ознайомлення із наказом про звільнення.

Відповідач в добровільному порядку кошти не повертає, на претензії не реагує, а тому для захисту порушеного права позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив, до суду пояснення чи заперечення на заявлені вимоги не надійшли.

На підставі положень статті 223 ЦПК України суд продовжив слухання справи у відсутність відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони.

Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, вислухавши представника відповідача, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, на підставі наказу директора Українського центру оцінювання якості освіти №116о/с від 12.05.2015 року ОСОБА_2 з 12.05.2015 року було прийнято на посаду провідного спеціаліста відділу захисту інформації (тимчасово) на період проходження військової служби під час мобілізації основного працівника ОСОБА_3 до дати його фактичного виходу після демобілізації.

На підставі заяви ОСОБА_2 від 29.06.2016 року, директор Українського центру оцінювання якості освіти підписав наказ №139 к/тм від 01.07.2016 року за яким ОСОБА_2 з 11 липня до 03 серпня 2016 року (включно) надано 24 календарні дні відпустки за період роботи з 12.05.2016 року по 11.05.2017 року відповідно до ст.6 Закону України «Про відпустки».

У зв'язку зі звільненням у запас з військової служби (демобілізацією) та виходом на роботу ОСОБА_3, наказом директора Українського центру оцінювання якості освіти №223о/с від 20.09.2016 року ОСОБА_2 було звільнено із займаної посади 20.09.2016 року у зв'язку із закінченням строку трудового договору (п.2 ст.23 КЗпП України), п.2 ст.36 КЗпП України.

Також в наказі зазначено про необхідність відділу фінансів та бухгалтерського обліку нарахувати та утримати грошову компенсацію за невикористаний один календарний день щорічної додаткової відпустки за період роботи з 12.05.2016 року до дня звільнення. Крім того наказом попереджено ОСОБА_2 про те, що під час надання щорічної основної відпустки кошти за 16 календарних днів були виплачені за невідпрацьовану частину робочого часу, які необхідно повернути на рахунок Українського центру оцінювання якості освіти у розмірі 3 032,94 грн.

Як вбачається із копії наказу, ОСОБА_2 ознайомлений з наказом.

Також із матеріалів справи вбачається, що відповідачеві неодноразово направлялись претензії щодо повернення коштів, проте вони ним не були отримані.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 має право на пільги, установлені законодавством України для ветеранів військової служби.

При зверненні до суду позивач посилається на положення статті 1212 ЦК України, як підставу стягнення з відповідача надмірно сплачених коштів.

Частина 1 статті 1212 ЦК України визначає, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Водночас відповідно до положень статті 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті:

1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача;

2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Представник в судовому засіданні зазначила, що кошти були виплачені добровільно так як вони виплачувались на підставі наказу про відпустку. Тобто кошти прирівнюються до заробітної плати.

Суду не надано доказів, що кошти виплачені внаслідок рахункової помилки чи недобросовісності відповідача. А тому, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, так як вони не обґрунтовані на вимогах діючого законодавства.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.77-81, 141, 263, 265, 352, 354, 430 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові Українського центру оцінювання якості освіти до ОСОБА_2 про стягнення надмірно сплачених коштів - відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Шевченківський районний суд міста Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 04 червня 2018 року

Суддя: Притула Н.Г.