Справа № 161/4293/18
Провадження № 2/161/1871/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого-судді Крупінської С.С.

при секретарі Ярмолюк І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення боргу.

Позовні вимоги мотивує тим, що 03.04.2016 року між сторонами було укладено договір позики у вигляді розписки грошей у сумі 400 доларів США. На підтвердження укладення договору позики відповідач ОСОБА_2 написала розписку, у якій підтверджує факт отримання у борг грошей. При цьому, відповідач зобовязувалася повернути грошові кошти до 03.04.2017 року частинами на картку ОСОБА_1 Станом на день звернення до суду з позовом відповідач свої зобовязання з повернення коштів не виконала, а тому вона змушена звернутись до суду із вказаним позовом.

Позивач просить суд стягнути з відповідача в її користь 10 509 грн. 06 коп. та 1 823 грн. 32 коп. суму процентів.

Позивач в судове засідання не зявилася, а подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності.

Відповідач в судове засідання не зявився, а подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнала.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Стаття 1046 ЦК України передбачає, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно до ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.

Судом встановлено, що відповідно до розписки від 03 квітня 2016 року ОСОБА_3 позичила ОСОБА_2 гроші в сумі 400 доларів США, вказана обставина підтверджується розпискою (а.с. 9-10).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Позикодавець свої зобовязання перед позичальником виконала, передала останній грошові кошти в розмірі 400 доларів США. Вказаний факт підтверджується розпискою (а.с. 9-10).

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідач ОСОБА_2 грошові кошти не повернула, заборгованість за отримані кошти згідно розписки складає 400 доларів США, а тому з неї слід стягнути в користь позивача суму позики в розмірі 400 доларів США, що по курсу НБУ станом на 16.03.2018 року становить 10 509 грн. 06 коп.

Крім того, ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Враховуючи те, що відповідач не виконує умови договору позики, борг станом на 16 березня 2018 року не повернуто, то суд приходить до висновку, що вимога про стягнення відсотків по договору позики в розмірі 1 823 грн. 32 коп. підлягає до задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 18, 19, 42, 81, 82, 141, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 526, 599, 1049 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 12 332 (дванадцять тисяч триста тридцять три) грн. 38 коп. та сплачений судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Воинської області через Луцький міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду С.С.Крупінська