Апеляційний суд Житомирської області
Справа №280/1747/16-ц Головуючий у 1-й інст. Щербаченко І. В.
Категорія 27 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Миніч Т.І.

суддів: Павицької Т.М.,

ОСОБА_1

секретаря

судового засідання ОСОБА_2

з участю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 04 квітня 2018 року під головуванням судді Щербаченко І.В.

у цивільній справі №280/1747/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом. Просив стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором №б/н від 06.12.2013 року в загальному розмірі 41 966,09 грн. та судові витрати, понесені ним при поданні позову до суду. В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що відповідно до укладеного договору №б/н від 06.12.2013 року відповідач отримав кредит у розмірі 4000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 11 грудня 2016 року утворилася заборгованість у вказаній вище сумі.

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 04 квітня 2018 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором кредиту № б/н від 06 грудня 2013 року у розмірі 41 966 (сорок одна тисяча девятсот шістдесят шість) гривень 09 копійок та судовий збір у розмірі 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) гривень 00 копійок.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить зазначене рішення суду скасувати та ухвалити нове - про відмову в задоволенні позову за безпідставністю. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції постановлене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, висновки суду суперечать обставинам справи. Зокрема зазначає, що 13.02.2017 року він подав заяву про зупинення провадження у даній справі до вирішення по суті кримінального провадження, яке відкрите за ухвалою Коростишівського районного суду від 02.03.2017 року та на даний час перебуває у слідчому відділенні Коростишівського ВП ГУ НП Житомирської області. Працівники поліції в даний час проводять оперативно розшукові заходи щодо встановлення особи чи осіб, які заволоділи його грошовими коштами, що знаходились на картковому рахунку, в сумі 5070 грн. Проте суд на це уваги не звернув та не витребував матеріали перевірки його заяви, яка проводиться співробітниками поліції.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до анкети-заяви позичальника від 06 грудня 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк» надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% в місяць (а.с.5).

Власноручним підписом позичальник засвідчив, що вказана заява разом із пам»яткою клієнта та Правилами надання банківських послуг а також Тарифами складають договір про надання банківських послуг.

Зазначений договір є чинним.

Відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого Банком нарахована заборгованість станом на 11 грудня 2016 року в загальному розмірі 41 966,09 грн., в тому числі: 3955 гривень 00 копійок - заборгованість за кредитом, 32392 гривень 71 копійок - заборгованість за процентами за користування кредитом, 3143 гривень 80 копійок - заборгованість за пенею та комісією, 2474 гривні 58 копійок - штраф (фіксована та процентна частини)(а.с.3,4).

Судом першої інстанції встановлено, що взяті на себе зобов'язання за цим Договором банк виконав вчасно і повністю, надавши кредитні кошти відповідачеві. Проте, позичальник погоджені умови договору належним чином не виконує.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що на відповідача слід покласти обов»язок повернути отриманий кредит.

При цьому судом враховано, що відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти

Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Укладання Договору здійснюється за принципом укладання між Банком і клієнтом договору приєднання (ст.634 Цивільного кодексу). Підписанням заяви Позичальник приєднався до запропонованих банком Умов та Тарифів. Положеннями статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права і обов'язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 10.06.2015 №6-449цс15, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов'язки підлягають виконанню.

Належних та допустимих доказів, що підтверджують використання кредитних коштів іншою особою поза його волею, відповідач не надав.

А тому саме відповідач має відповідати за невиконання умов кредитного договору.

Разом з тим, визначаючи розмір заборгованості, суд не врахував, що нарахування відсотків за користування кредитом проведено Банком всупереч умов договору за відсотковою ставкою, яка не була погоджена сторонами. У зв»язку з цим розмір відсотків слід зменшити до 3329,81 грн.

Щодо нарахування позивачем штрафу (фіксована частина, процентна складова) слід враховувати таке.

Зі змісту Умов та Правил надання банківських послуг вбачається, що неустойка (пеня і штраф) нараховуються за одне і те ж порушення несвоєчасне виконання зобов'язань.

Окрім нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості позивач нарахував також 2474 гривні 58 копійок - штраф (фіксована та процентна частини за таке ж саме порушення.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15.

З огляду на наведене, суд не вбачає підстав для стягнення штрафу, оскільки діючим законодавством не передбачена подвійна відповідальність за несвоєчасне виконання зобов'язань.

За наведених обставин та відповідно до положень п.1 ч.1 ст.376 ЦПК оскаржуване рішення підлягає зміні шляхом зменшення загального розміру заборгованості до 10425 грн.61 коп.

Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК пропорційно до розміру задоволених вимог підлягають відшкодуванню понесені сторонами судові витрати.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,376,381-384ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволити частково.

Рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 04 квітня 2018 року змінити. Зменшити розмір стягнутої з ОСОБА_3 заборгованості з 41966 грн.09 коп. до 10425 грн.61 коп. та розмір судових витрат з 1378 грн. до 344,5 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3 516,75 грн. витрат по сплаті судового збору.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий: Судді:

Повний текст постанови складений 14.06.2018 року.