Справа № 415/6749/17
Провадження № 2/415/366/18
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" червня 2018 р. м. Лисичанськ
Лисичанський міський суд Луганської області у складі:
головуючого судді Луньової Д.Ю.,
за участю секретаря судового засідання Кравченко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лисичанську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -
ВСТАНОВИВ:
До Лисичанського міського суду Луганської області звернулася позивачка, ОСОБА_1, із позовною заявою до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, в обґрунтування в обґрунтування якої посилається на те що шлюб між нею та відповідачем було розірвано 24 листопада 2011 року. Від спільного подружнього життя сторони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. На теперішній час син є повнолітнім та навчається у Лисичанському державному гірничо-індустріальному коледжі на денній формі навчання. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. У звязку з наведеним, після уточнення позовних вимог, просить суд, з стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання в розмірі 500 грн., до закінчення навчання.
Позивачка у судове засідання не зявилась.
Представник позивача у судове засідання не зявилась,надала заяву про розгляд справи у її відсутність, уточнену позовну заяву підтримала.
Відповідач у судове засідання не зявився.
Представник позивача у судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, уточнену позовну заяву визнала у повному обсязі.
Третя особа у судове засідання не зявився.
У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши докази у справі суд встановив:
З свідоцтва про народження І-ЕД №122244 від 20.09.1999 року, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком вказано ОСОБА_2, мати ОСОБА_1.
З довідки №03/459 від 29.09.2017 року, що ОСОБА_3 навчається у «Лисичанському державному гірничо-індустріальному коледжі», за спеціальністю обслуговування та ремонт автомобілів і двигунів, на ІІІ курсі денної форми навчання за державним замовленням з 01.09.2017 року до 31.12.2017 року, строк закінчення коледжу 30 червня 2019 року.
З копії свідоцтва про шлюб серії І-ЕД №143454, копії свідоцтва про народження серії І-ЕД №383904, копії свідоцтва про народження серії І-ЕД №291830, що ОСОБА_2 перебуває у шлюбі з ОСОБА_4, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей.
З копії епікризу з медичної картки хворого, що ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні з 04.01.2017 р. по 18.01.2017р. з діагнозом гострий інфаркт міокарда.
Відповідно до ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Аналогічна правова позиція викладена у п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", відповідно до якого, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.
Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного із батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Згідно приписів до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно абз. 2 п. 17, п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за № 3 , вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інших обставин, що мають істотне значення. Обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття, виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Тобто, однією із умов стягнення аліментів на повнолітню дитину є можливість надавати батьками дитині матеріальну допомогу.
Згідно зі ст. 183 Сімейного Кодексу України, частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви.
Враховуючи викладене вище, беручи до уваги той факт, що відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, вимоги позивачки знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи, оскільки відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання своєї повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, а дитина потребує такої допомоги, суд оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні про належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також і взаємний звязок у сукупності, вважає, що позов заявлено обґрунтовано, отже вбачає достатньо підстав для задоволення позову.
При цьому суд зазначає, що право на утримання аліментів невід'ємно пов'язане з навчанням. Тому закінчення навчання припиняє право на утримання аліментів.
Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до підп. 3 п. 5 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.
У відповідності до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12,141, 263,265,268,273,354,430 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 500 (пятсот) грн.. 00 коп., починаючи з 26 жовтня 2017 року і до припинення ОСОБА_3 навчання, але не більше як до досягнення ним віку 23 років.
Відповідно до ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Із урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року) апеляційні скарги подаються до або через суд першої інстанції, тобто апеляційна скарга може бути подана до Апеляційного суду Луганської області через Лисичанський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Оскарженні рішення не зупиняє його виконання.

Суддя Д.Ю. Луньова