Справа № 653/819/18
Провадження № 2/653/729/18
РІШЕННЯ

іменем України

"24" травня 2018 р. Генічеський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді - Венглєвської Н.Б.,

секретаря - Копєйко Д.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Генічеськ справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

21 березня 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача у якому просить суд розірвати шлюб, зареєстрований між сторонами 15.09.2001 року Генічеським Відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонської області, актовий запис №102. Від спільного життя мають дітей.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що на протязі останніх років сімейне життя між позивачем і відповідачкою поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб, сімю, між ними постійно виникають сварки. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями. Крім того відповідач веде аморальний спосіб життя, маючи дрежину та дітей, він проживає з іншою жінкою. На зближення не йде та не хоче йти. Ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено, сенгу підтримувати сімейні відносини немає.

У підготовчому судовому засіданні позивач, вимоги викладені у позовній заяві підтримала повністю, за підставами, вказаними у позові. Наполягає на їх задоволенні. Вказує, що шлюбні відносини між сторонами припиненні та їх відновлення неможливе. Збереження шлюбу суперечить її інтересам.

У підготовчому судовому засіданні відповідач, ОСОБА_2, позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Так, сторони перебувають у шлюбі з 15.09.2001 року, зареєстрованому Генічеським Відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонської області, актовий запис №102. Від спільного життя мають дітей.

Позивач вказує, що на протязі останніх років сімейне життя між позивачем і відповідачкою поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб, сімю, між ними постійно виникають сварки. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями. Крім того відповідач веде аморальний спосіб життя, маючи дрежину та дітей, він проживає з іншою жінкою. На зближення не йде та не хоче йти. Ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено, сенгу підтримувати сімейні відносини немає.

Відповідно до ст.. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з ч.ч. 3,4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно ст..112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до роз'яснень п. 10. 5. п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам дитини. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя .

Враховуючи те, що сторони не проживають разом та часом на примирення жодна зі сторін не скористалася, а також те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, а тому позов необхідно задовольнити, розірвавши шлюб сторін.

Згідно ст. 113 СК україни особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», розірвання шлюбу, здійснене судом після набрання чинності цим Законом, не підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану. У таких випадках, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Судом встановлено, що сторони припинили спільне проживання, спільного господарства не ведуть, на примирення не пішли та збереження сімї неможливе.

Враховуючи відсутність у сторін морально-правової основи шлюбу, яка ґрунтується на почуттях взаємної поваги та любові, взаємній підтримці та допомозі, враховуючи фактичні взаємини подружжя, мотиви та причини розлучення, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог шляхом розірвання шлюбу, укладеного між сторонами.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, ст.ст. 105, 109, 110, 112 Сімейного кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 15.09.2001 року Генічеським Відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонської області, актовий запис №102 - розірвати.

Після набрання рішенням законної сили прізвище сторін залишити без змін.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області через Генічеський районний суд шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Н.Б. Венглєвська